441/1922/25 2/441/1129/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

/заочне/

28.10.2025 м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Малахової-Онуфер А.М.

за участю секретаря судового засідання Лихоносової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

представник Шох І.В. в інтересах ТОВ «Таліон Плюс», 12.09.2025 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 41 096 грн. 60 коп. боргу за договором кредитної лінії № 379688366 від 17.11.2024. Позов обґрунтовує тим, що 17.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою укладено договір № 379688366, у формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно умов якого Товариство надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 13 500 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування таким відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів у кредит, в порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання за таким належним чином не виконувала, через що у неї перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виникла заборгованість, яка станом на 18.03.2025 склала 28 530 грн. 55 коп., що 18.03.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/27, згідно умов якого право грошової вимоги за договором № 379688366 від 17.11.2024 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», сума заборгованості на 11.08.2025 (час звернення до суду з позовом) складає 41 096 грн. 60 коп., з яких 13 499 грн. 50 коп. заборгованість по кредиту та 27 597 грн. 10 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом. Просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором, 2 422 грн. 40 коп. судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Ухвалою судді від 17.09.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 10).

Представник ТОВ «Таліон Плюс» Шох І.В. у заяві від 11.09.2025 просив про задоволення позову та розгляд справи за його відсутності, не заперечив щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, відзиву не подала, тому згідно ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив у заяві від 11.09.2025 представник позивача (а.с. 13).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку наступного позову.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника)(стаття 1077ЦК України).

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За змістом ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із змісту заяви від 12.09.2025, із долучених до неї копій документів, зокрема заявки на отримання кредитних коштів в кредит від 17.11.2024, договору кредитної лінії № 379688366 від 17.11.2024, паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 379688366 від 17.11.2024, правил надання коштів та банківських металів у кредит убачається, що 17.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір № 379688366, у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора GUFN. За умовами договору Товариство надало відповідачці 13 500 грн. 00 коп. кредиту шляхом перерахування коштів на її банківський рахунок, за реквізитами платіжної картки № 5168-74XX-XXXX-7600, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування таким відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів у кредит.

Згідно довідки № 379688366/29082025/Э від 29.08.2025, АТ КБ «ПриватБанк» за дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», 17.11.2024 перерахувало грошові кошти у сумі 13 500 грн. на платіжну картку № 5168-74XX-XXXX-7600 ОСОБА_1 .

Про те, що держателем платіжної картки № 5168-74XX-XXXX-7600 є ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , що 17.11.2024 на цю ж картку через платіжну систему проведено зарахування переказу на суму 13 500 грн. від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", окрім іншого, стверджується також інформаційним листом АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250929/57208-БТ від 07.10.2025 та випискою за договором №б/н за період з 17.11.2024 по 17.11.2024, наданими суду на підставі ухвали від 17.09.2025.

Таким чином, доведеним є факт укладення між первісним кредитором та відповідачкою кредитного договору в письмовій формі та те, що первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав кредит у розмірі, погодженому сторонами.

Розділом 7 договору встановлено, що відповідач зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання кредиту (у разі наявності). Визначено також порядок повернення кредиту та погашення нарахованих процентів та комісій.

Відповідно до розділу 8 договору, відповідач за користування кредитними коштами зобов`язаний сплачувати Товариству проценти за його користування. Загальні витрати та загальна вартість кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки відповідача і прораховується в порядку описаному у Розділі 8, зокрема за умови нездійснення позичальником дострокового повернення кредиту або не продовження дисконтного періоду проценти за договором нараховуються за базовою ставкою. Базова процентна ставка за договором складає 0,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним.

Відповідно до п. 9.1.1.1. договору, товариство має право вимагати від відповідача повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 7.3. договору, кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 17.12.2029.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 379688366 від 17.11.2024, виготовленого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість ОСОБА_1 на 18.03.2025 становить 28 530 грн. 55 коп., з яких 13 499 грн. 50 коп. заборгованість за кредитом, 8 281 грн. 30 коп. заборгованість за процентами та 6 749 грн. 75 коп. заборгованість за неустойкою.

18.03.2025, між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № МВ-ТП/27, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) зобов?язується відступити ТОВ «Таліон плюс» (фактору) право вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Факт оплати суми фінансування за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № МВ-ТП/27 від 18.03.2025 підтверджується платіжною інструкцією № 1404 від 27.03.2025.

Згідно витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № МВ-ТП/27 від 18.03.2025, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило позивачу право вимоги до боржника ОСОБА_1 , сума заборгованості останньої за договором № 379688366 від 17.11.2024 склала 28 530 грн. 55 коп.

18.03.2025, відповідачку повідомлено про відступлення права вимоги за договором № 379688366 від 17.11.2024 ТОВ «Таліон Плюс».

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 379688366 від 17.11.2024, виготовленого ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість ОСОБА_1 на 11.08.2025 становить 47 846 грн. 35 коп., з яких 13 499 грн. 50 коп. заборгованість за кредитом, 27 597 грн. 10 коп. заборгованість за процентами та 6 749 грн. 75 коп. заборгованість за неустойкою.

Позивач у позові від 11.09.2025 просить стягнути з відповідача, нараховану за період з 17.11.2024 по 11.08.2025, заборгованість за договором № 379688366 від 17.11.2024 в розмірі 41 096 грн. 60 коп., що складається з 13 499 грн. 50 коп. - заборгованість закредитом та 27 597 грн. 10 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, 612 ч.1 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З огляду на вищенаведене, а також, що ОСОБА_1 внаслідок неналежного виконання умов укладеного 17.11.2024 з Товариством договору допустила заборгованість перед останнім, ураховуючи строки кредитування за таким та укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» договір факторингу, позов слід задовольнити, стягнути з відповідачки на користь позивача 41 096 грн. 60 коп. заборгованості за договором кредитної лінії № 379688366 від 17.11.2024.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами передбачений ст. 141 ЦПК України.

Представник позивача Шох І.В. у заяві від 11.09.2025 просив стягнути з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Із матеріалів справи убачається, що на підставі договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024 укладеного між АО «Ліга юридичних технологій та інновацій» та ТОВ «Таліон Плюс», а також додаткової угоди № 1489 від 07.08.2025 до договору та ордеру серії СВ № 1116266, адвоката Шох І.В., який діє згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН № 000666 від 22.02.2019 уповноважено здійснювати представництво та захист прав і законних інтересів ТОВ «Таліон Плюс» у справі про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 .

Згідно акта приймання-передачі наданих послуг від 07.08.2025 відповідно до договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024, розмір заявлених позивачем до стягнення витрат з відповідачки, складається з аналізу документів та складення позовної заяви для направлення до суду, а також підготовки та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога).

Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020, згідно якого, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, урахувавши виконану адвокатом роботу (надані адвокатом послуги, час, витрачений ним на виконання відповідних робіт (надання послуг)), виходячи з конкретних обставин справи, її складності, зокрема того, що означена справа не є складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, підготовка документів у такій не потребувала значного часу з урахуванням наявності сформованої правової позиції, інше, суд вважає, що розмір заявленого відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із ціною позову, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою, отже їх розмір є необґрунтованим та завищеним, а справедливим і розумним буде стягнення з відповідача в користь позивача 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача 2 422 грн. 40 коп. судового збору.

Керуючись ст. 4, 5, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, ст. 526, 527, 530, 610, 1049, 1054, 1077 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , що значиться зареєстрованою на АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (ЄДРПОУ: 39700642, місцезнаходження вул. Жабинського, 13 в м. Чернігів Чернігівської області) заборгованість за договором кредитної лінії № 379688366 від 17.11.2024 у розмірі 41 096 грн. 60 коп., 2 422 грн. 40 коп. судового збору та 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 46 519 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

С у д д я А.М.Малахова-Онуфер