ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9589/25 Справа № 234/8524/21 Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Марченко С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кіреєв Вадим Валерійович, на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2024 року у складі судді Марченко Н.Ю. у цивільній справі № 234/8524/21 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі про визнання незаконним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2021 року позивач звернулася через суд із позовом, пред`явленим до АТ ДТЕК Донецькі електромережі, на предмет визнання незаконним та скасування рішення комісії Краматорського PEM АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ, яке викладено в протоколі № 986 від 04 травня 2020 року про проведення за актом про порушення № 90002389 від 06 березня 2020 року нарахування обсягу та вартості недорахованої електроенергії за період з 08 березня 2019 року по 06 березня 2020 року згідно з пунктами п.8.4.8 (4), 8.4. (13) ПРРЕЕ в сумі 29 383,61 грн (а.с. 1-14), обґрунтовуючи це тим, що відповідачем фактично не доводилось до неї, як власниці будинку, факт та спосіб порушення Правил, у зв`язку із чим позивач наголошує на відсутності виявленого відповідачем порушення. Також зазначає, що Акт про порушення нею не підписувався, на розгляд комісії вона не викликалась, а відомості, покладені у розрахунок збитків, не відповідають дійсності, внаслідок чого позивач вважає незаконними дії відповідача, що порушує її права, у зв`язку із чим позивач звернулася до суду.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» про визнання незаконним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії - відмовлено (а.с. 222-235 Том І).

Рішення суду мотивовано недоведеністю позивачем належними та допустимими доказами як відсутності виявлення порушення з боку позивача, так і незаконності рішення комісії Краматорського PEM АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ, яке викладено в протоколі № 986 від 04.05.2020 року, на підставі якого позивачу було нараховано до сплати вартість необлікованої електроенергії за актом про порушення № 0002389 в сумі 29383,61 грн, враховуючи, що з відомостями, зазначеними в акті про порушення, а при його складанні, сам факт виявленого порушення член сім`ї позивача не заперечував та підписав цей Акт. Розмір збитків визначений з урахуванням приписів ПРРЕЕ. Суд першої інстанції також вважав, що, в силу ст. 316-322 ЦК України, власник несе відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із його майном. Приймаючи рішення про нарахування позивачу обсягу та вартості електроенергії, необлікованої внаслідок порушення ПРРЕЕ, яке оформлено протоколом № 986 від 04 травня 2020 року, комісія вірно виходила з вихідних даних, що зазначені в акті про порушення № 0002389 від 06 березня 2020 року. Обсяг та вартість електричної енергії було розраховано за формулою 8 глави 8.4 ПРРЕЕ з урахуванням п. 8.4.13 ПРРЕЕ, так як виявлено порушення, що визначено підпунктом 6 пункту 8.4.2 цієї глави. Також комісією вірно визначено кількість днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог цих Правил, - не більше загальної кількості робочих днів у дванадцяти календарних місяцях (365 днів), що передували дню виявлення порушення, а саме за період з 08 березня 2019 року до 06 березня 2020 року, оскільки технічна перевірки не проводилася та споживачем здійснено самовільне підключення до електричної мережі оператора системи з порушенням схеми обліку, виявити яке представники оператора системи під час проведення контрольного огляду засобу комерційного обліку не мали можливості.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кіреєва В.В. у серпні 2025 року подала апеляційну скаргу (а.с. 240-250 Том ІІ), посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а також на порушення норм процесуального та невірне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування скаржник зазначила, що судом першої інстанції невірно встановлено наявність порушення з боку споживача, адже відсутні в матеріалах справи належні докази, яким чином таке порушення виявлено, оскільки самостійно зняти закритий комплекс обліку електроенергії без його пошкодження кріплення на фасаді будинку неможливо, враховуючи відсутність таких пошкоджень, що, на думку скаржника, свідчить і про відсутність належного встановленого порушення, зазначеного в акті про порушення. Разом з цим наголосила, що вона не вчиняла та навіть не мала фізичної можливості вчинити вказане в акті порушення, оскільки характер, порядок та спосіб кріплення закритого комплексу обліку електроенергії унеможливлює його зняття сторонніми особами. Крім того зазначила, що судом першої інстанції не було встановлено наявність водночас усіх необхідних умов, як протиправність, шкода та причинний зв`язок і вина позивача, як споживача послуг, що виключає можливість її відповідальності як власника будинку за таку шкоду.

Суд першої інстанції, на думку скаржника, не дослідив, яким чином здійснений розрахунок вартості необлікованої електроенергії, що, на думку скаржника, не відповідає вимогам ПРРЕЕ, адже працівниками Краматорського РЕМ не були проведені виміри поперечної площі перерізу усіх проводів (кабелів), що використані у схемі самовільного підключення електричної мережі, а комісією РЕМ обчислено період безоблікового споживання та вартості необлікованої електроенергії за актом про порушення, в якому відомості не відповідають дійсності та правилам ПРРЕЕ.

18 вересня 2025 року відповідач, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що судом першої інстанції були з`ясовані усі вказані в апеляційній скарзі фактичні обставини та їм надана належна правова оцінка судом першої інстанції, а доводи скаржника ґрунтуються на припущеннях та не доведені жодним належним письмовим доказом, що є підставою для відмови у задоволенні вимог апеляційної скарги. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін (а.с.51-53 Том ІІ).

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та заявлених нею вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про те, що фактично ніякого порушення виявлено у будинку не було, спростовуються складеним актом про порушенням, в якому чітко зафіксовано виявлене порушення ПРРЕЕ. Суд вважав, що такий акт є не тільки фіксацією встановленого при перевірці порушення правил користування електричною енергією споживачем, а й засобом доказування по справі.

Твердження позивача про відсутність будь-яких слідів зняття закритого комплексу обліку електроенергії, в тому числі відсутність пошкоджень його кріплення на фасаді будинку, не спростовують факт самовільного підключення до електричної мережі з порушенням схеми обліку, оскільки в даному випадку представниками Краматорського РЕМ було виявлено та зафіксовано в акті, що за шафою приладу обліку, яка встановлена зовні будинку, через отвір у стіні йдуть два проводи на розетку в залі та при відключенні автоматичних вимикачів напруга в розетці присутня, електроенергія споживається, але електролічильником не обліковується.

Також суд вважав такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та безпідставними посилання позивача на те, що в акті не зазначено місце самовільного підключення, спосіб його виявлення, причини відсутності можливості виявити порушення під час проведення контрольного огляду засобу комерційного обліку, не вказано матеріал і площу поперечних перерізів всіх проводів, використаних у схемі самовільного підключення, в тому числі матеріал і площу поперечних перерізів проводів, приєднаних безпосередньо до безоблікової розетки, у зв`язку з чим, на її думку, комісія не мала права застосовувати положення глави 8.4 ПРРЕЕ при визначенні обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, оскільки усі вищевказані дані в акті про порушення зазначені, як і наведено в акті схему самовільного підключення.

Доводи про те, що працівники Краматорського РЕМ при складанні акта про порушення не застосовували вимірювальну техніку, не робили замірів напруги струму, перерізу проводів та, що акт про порушення був підписаний ОСОБА_2 із зазначенням про відсутність зауважень під диктовку представників Краматорського РЕМ, суд першої інстанції також вважав безпідставними, оскільки ОСОБА_2 , як повнолітній член сім,ї власника будинку, якщо б не погоджувався із зазначеними в акті фактами та наведеними в ньому даними, то міг такий акт не підписувати, в тому числі навести в акті свої зауваження чи інші заперечення, але підписання ОСОБА_2 акта про порушення з власноручним зазначенням про відсутність у нього зауважень свідчить про його беззаперечне погодження зі змістом цього акта та фактичне підтвердження зафіксованого в ньому порушення, яке було продемонстровано представниками енергопостачальника, а саме, що внаслідок порушення схеми обліку електроенергія споживається, а приладом обліку не враховується.

Разом з цим суд першої інстанції також надав оцінку твердженням позивача та її представника про те, що добовий обсяг споживання електричної енергії мав бути визначений комісією в розмірі 2,42 кВт (11 А*0,22 кВ), а не 3,96 кВт (18 A*0,22 В) як визначено комісією в протоколі № 986 від 04 травня 2020 року, що належними доказами не підтверджено.

Також суд вважав необґрунтованими твердження про можливість представників Краматорського РЕМ виявити порушення під час проведення контрольного огляду, в тому числі, що в акті відсутня інформація про використання спеціальних технічних засобів для виявлення порушення. Такі твердження суд вважав безпідставними, оскільки самовільне підключення було здійснено через отвір у стіні будинку за шафою приладу обліку та в акті прямо зазначено, що було використано дистанційний вимірювач струму. Вказані обставини виключали можливість виявлення порушення контролером під час зняття показань приладу обліку електроенергії.

Також суд першої інстанції вважав безпідставним посилання позивача на те, що останній контрольний огляд засобу обліку споживання електроенергії здійснювався під час обходу 01 березня 2020 року, а тому комісія мала право здійснити нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії за актом про порушення лише за період з 01 березня 2020 року до 06 березня 2020 року, а не за 12 місяців, оскільки положення підпункту 4 пункту 8.4.8 глави 8.4 ПРРЕЕ пов`язують визначення кількості днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог цих Правил, зокрема із днем останньої технічної перевірки або допуску електроустановки в експлуатацію, а не з днем контрольного огляду засобу обліку.

Колегія суддів повністю погоджується як зі встановленими фактичними обставинами справи, так і з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання.

Згідно частини 1 статті 72 Закону України «Про ринок електричної енергії» роздрібний ринок функціонує для задоволення потреб споживачів у електричній енергії та пов`язаних з цим послуг. Учасниками роздрібного ринку електричної енергії є споживачі, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачам.

Відповідно до ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.

Згідно з пунктом 1.1.2 глави 1.1 розділу I Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, споживання електричної енергії - користування електричною енергією споживачем за допомогою електрообладнання для задоволення потреб споживача відповідно до укладених договорів.

Самовільне підключення - несанкціоноване (непогоджене) оператором системи підключення (у тому числі після відключення) електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, що є підставою для оформлення акта про порушення та визначення обсягу необлікованої електричної енергії внаслідок такого підключення; самовільне підключення без порушення схеми обліку - несанкціоноване (непогоджене) оператором системи підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережіза схемою, передбаченою проектними рішеннями та/або договором з оператором системи, після їх відключення оператором системи в установленому законодавством порядку (за умови наявності договору з оператором системи); самовільне підключення з порушенням схеми обліку - несанкціоноване (непогоджене) оператором системи підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі за схемою, не передбаченою проектними рішеннями та/або договором з оператором системи, та/або без укладення договору з оператором системи.

Згідно з пунктом 8.2.4 глави 2 Правил у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі виявлення представниками оператора системи самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до методики визнання обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором.

Відповідно до пункту 8.2.5 глави 8.2 Правил у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача або представника споживача оформлюється акт про порушення.

В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил або методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором, та вихідні дані, необхідні для визначення обсягу необлікованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень.

Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Акт про порушення підписується представником оператора системи та споживачем або представником споживача.

У разі відмови споживача або представника споживача підписати акт про порушення в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт про порушення вважається дійсним, якщо він підписаний уповноваженим представником оператора системи та двома незаінтересованими особами (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування, інший споживач тощо) за умови посвідчення їх осіб.

Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта про порушення та викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які зазначаються в акті про порушення або надаються (надсилаються) оператору системи окремим письмовим повідомленням.

Пунктом 8.2.6 Правил на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Комісія з розгляду актів про порушення створюється оператором системи і має складатися не менше ніж з 3 уповноважених представників оператора системи.

Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення.

Оператор системи повинен вести журнал реєстрації засідань комісії з розгляду актів про порушення, в якому зазначаються дата проведення засідання; номер протоколу; склад комісії; склад запрошених на засідання комісії (представники Регулятора, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів); відмітка про присутність або відсутність споживача; перелік питань, які розглядалися на засіданні комісії; час розгляду кожного з питань, зміст окремої думки учасників комісії (у разі її наявності) та стислий зміст рішення.

Споживач має бути повідомлений оператором системи про місце, час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 7 календарних днів до призначеної дати засідання.

У разі відмови споживача або представника споживача від отримання повідомлення про місце, час і дату засідання комісії або відсутності споживача або його представника за адресою, визначеною у даних щодо споживача, наявних в оператора системи, оператор системи направляє споживачу таке повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. У такому разі оператор системи має право розглянути акт про порушення на засіданні комісії, яке має відбутися по закінченню 30 календарних днів від дати направлення споживачу такого повідомлення. За зверненням споживача оператор системи може розглянути акт про порушення на засіданні комісії раніше указаного терміну.

Акт про порушення, не розглянутий у визначеному цими Правилами порядку протягом 60 календарних днів від дня його складення, вважається недійсним та підлягає скасуванню (крім випадків необхідності проведення експертизи пломб, індикаторів та/або засобу вимірювальної техніки електричної енергії для встановлення факту порушення). Якщо для розгляду акта про порушення необхідні результати експертного дослідження, зазначений термін розгляду відраховується з дати їх отримання оператором системи від експертної установи.

Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу.

У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. В такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором, та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків.

Відповідно до п. 8.4.2 (6) глави 8.4 ПРРЕЕ визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі виявлення самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі оператора системи з порушенням схеми обліку.

Згідно з п. 8.4.8 (4) глави 8.4 ПРРЕЕ кількість днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог цих Правил, визначається виходячи з кількості робочих днів електроустановки споживача (крім випадків фіксації засобами комерційного обліку кількості днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог цих Правил), а саме якщо споживач здійснив самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі оператора системи з порушенням схеми обліку, виявити яке представники оператора системи під час проведення контрольного огляду засобу комерційного обліку не мали можливості, - з дня останньої технічної перевірки або допуску електроустановки споживача в експлуатацію, або набуття права власності чи користування на об`єкт (якщо технічну перевірку у період з дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію або набуття ним права власності (користування) на об`єкт до дати виявлення порушення не було проведено) до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості робочих днів у дванадцяти календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення.

Відповідно до п. 8.4.13 глави 8.4 ПРРЕЕ у разі виявлення у побутового споживача порушень, зазначених у підпунктах 6-8 пункту 8.4.2 цієї глави, величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії через проводи (кабелі), якими здійснене самовільне підключення (Wдоб.с.п., кВт·год), визначається за формулою 8 цієї глави. При цьому час використання самовільного підключення протягом доби (t вик.с.п.) приймається рівним 8 год.

За наведеними вище положеннями ПРРЕЕ колегія суддів відзначає, що судом першої інстанції правомірно встановлено про те, що акт про порушення був складений із дотриманням вимог чинного законодавства, що скаржником не спростовано ані в суді першої інстанції, ані при розгляді її апеляційної скарги.

За вимогами ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Колегія суддів, повністю відкидаючи доводи скаржника ОСОБА_1 , наголошує, що скаржник, як власник майна, повинна відповідально відноситись до своїх правомочностей власника, не завдаючи шкоди іншим учасникам цивільних правовідносин, що презюмує обов`язок власника слідкувати за станом свого майна, як це передбачено положеннями ст. 316-322 ЦК України.

Колегія суддів відзначає, що скаржник не тільки не спростувала висновків суду першої інстанції щодо дійсного виявлення такого правопорушення співробітниками відповідача та правильності складання акту про порушення, а, відтак, і фактичного встановлення вини позивача перед відповідачем, а ще і не навела інших доводів в апеляційній скарзі, які б не були з`ясовані судом першої інстанції та таким доводам не надавалася б належна правова оцінка

Колегія суддів відзначає, що з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності вимог позивачем будь-якими переконливими доказами, належить повністю погодитись та вважати їх слушними.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Доводи скаржника не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга, в силу ст. 375 ЦПК України, підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кіреєв Вадим Валерійович залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 29 жовтня 2025 року.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна