30.10.2025 Справа № 335/4009/25
Унікальний номер 335/4009/25
Провадження номер 2/756/6084/25
30 жовтня 2025 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Шролик І.С.,
секретар судового засідання - Лисенко Д.О.,
за участі: представника позивача Меркулової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Короткий зміст заявлених вимог
У квітні 2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з вищевказаним позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 30 листопада 2018 року у розмірі 212587,62 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2551,05 грн.
В порушення умов зазначеного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 01 квітня 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 212587,62 грн, яку позивача просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк», а також судові витрати.
Рух справи
Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя 06 травня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду на 19 червня 2025 року.
26 травня 2025 року від відповідача надійшло клопотання про передачу справи для розгляду за підсудністю до Оболонського районного суду м.Києва. Відповідачем долучено довідку від 27 квітня 2023 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя 19 червня 2025 року справу передано для розгляду до Оболонського районного суду міста Києва.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 липня 2025 року справу передано головуючому судді Шролик І.С.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 липня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 13 серпня 2025 року.
Через відсутність сторін розгляд спавши відкладено до 07 жовтня 2025 року.
Від відповідача 05 жовтня 2025 року надійшло клопотання про відкладення розгляд справи через хворобу. Надано довідку КНП «Київська міська клінічна лікарня №1» про перебування на лікуванні.
За клопотанням відповідача розгляд справи відкладено до 30 жовтня 2025 року.
Через систему Електроний суд 29 жовтня 2025 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляд справи. Знову надано довідку про перебування на лікуванні КНП «Київська міська клінічна лікарня №1» з 28 жовтня 2025 року.
Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні 30 жовтня 2025 року заперечувала проти задоволення клопотання відповідача. Критично поставилася до наданих відповідачем довідок, які не містять печатки медичної установи, а також відповідачем не надано оригіналу довідки з періодом хвороби, як поважність неявки в минуле засідання, наполягала на розгляді справи. Проти заочного розгляду не заперечувала. Підтримала заявлені вимоги з підстав та мотивів зазначених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання 30 жовтня 2025 року не з?явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. Суд вважає, за можливе розглянути справу без участі відповідача, клопотання про відкладення задоволенню не підлягає.
Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідача.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 30 листопада 2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання банківських послуг б/н, за умовами якого позивачем емітовано та видано відповідачеві карткуНОМЕР_1 , зі строком дії - 11/21.
Відповідно до довідки АТ КБ «Приват Банк» на картковий рахунок встановлено кредитний ліміт 02 квітня 2020 року в розмірі 200000,00 грн. 11 серпня 2022 року змінено кредитний ліміт до нуля.
ОСОБА_1 31 січня 2020 року власноруч підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив умови про відкриття йому відновлюваної кредитної лінії.
Між сторонами виник спір стосовно неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань.
Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України - письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.
Звертаючись до суду, на підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил, яка підписана сторонами; довідку про умови кредитування; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки; розрахунок заборгованості за кредитним договором; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг.
Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.
Як видно з довідки про умови кредитування, яка підписана позичальником, а також додаткової угоди від 09 серпня 2022 року, містяться відомості щодо погодженого між сторонами розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами.
У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими.
Надання банком відповідачу кредитних коштів шляхом встановлення для користування кредитного ліміту підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, та випискою з особового рахунку, з якого видно, що позичальник активно користувався кредитним коштами, здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що, АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та нарахованих відсотків.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2551,05 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141 ч. 1, 247 ч. 2, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 611, 651 ч. 2, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце ВПО: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ - 14360570, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-д) заборгованість за Кредитним договором № б/н від 30 листопада 2018 року у розмірі 212587,62 грн. (двісті дванадцять тисяч п`ятсот вісімдесят сім гривень шістдесят дві копійки) та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2551,05 грн. (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят одна гривня п`ять копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга позивачем подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено 30 жовтня 2025 року.
Суддя І.С. Шролик