ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-896/10
номер провадження 2-зз/695/16/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю секретаря Оніщенко Н.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про скасування заходу забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив суд постановити ухвалу про скасування заходу забезпечення позову у виді тимчасової відмови у видачі паспорта та тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що в ході розгляду цивільної справи № 2-896/2010/2306 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з метою забезпечення позову Золотоніським міськрайонним судом за заявою представника позивача була постановлена ухвала від 27.04.2010 року, якою суд вирішив забезпечити позов шляхом тимчасової відмови у видачі паспорта та тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 .

Згідно з даними довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 08.10.2025 року № UUOSN1ELAGAHBHFR ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 станом на 08.10.2025 року не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».

Проте заходи забезпечення позову продовжують існувати, що є неспіврозмірним засобом та порушує права боржника у праві покидати країну, що гарантовано п. 2 ст. 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У судове засідання заявник та його представник не з`явились, однак представник звернувся до суду з відповідним клопотанням, в якому просив справу розглядати за їх відсутності, на задоволенні вказаної заяви наполягав у повному обсязі.

Представник стягувача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився із невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку визначеному чинним законодавством.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатні дані, які необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення суду та на підставі ч. 5 ст. 154 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вказаної заяви із наступних підстав.

Відповідно до ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 27.04.2010 року по справі № 2-896/2010/2306 з метою забезпечення позову, було забезпечено позов шляхом тимчасової відмови у видачі паспорта та тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором від 03.06.2005 року.

Згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Так відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим кодексом види забезпечення позову.

Перелік видів забезпечення позову визначений ст. 152 ЦПК України. Згідно вказаної статті у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову, окрім того суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Однак види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до правової позиції викладеної у листі Верховного суду України від 01.02.2013 р. «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у випадках визначених вказаною статтею.

Із матеріалів даної справи вбачається, що ухвала суду про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України була винесена як засіб забезпечення позову та до винесення остаточного рішення по вказаній справі.

Суд враховує, що статтею 377-1 ЦПК України визначений порядок тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України, однак, як вбачається із норм вказаної статті, такі обмеження можуть бути застосовані тільки до особи боржника та при виконанні судового рішення за поданням державного виконавця.

За таких обставин суд вважає, що застосування вказаного заходу у вигляді відмови у видачі паспорта та тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України до винесення судового рішення та як саме захід забезпечення позову виходить за межі статей 151 153 ЦПК України та суттєво порушує права особи, які в силу вказаних вище норм не можуть бути обмежені на даній стадії судового процесу.

Крім того суд враховує, що відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Вказана позиція суду відповідає також ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну" громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п.8).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Зокрема пункт 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; а у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Отже, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Разом із тим, відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 08.10.2025 року № UUOSN1ELAGAHBHFR ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 станом на 08.10.2025 року не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином подальше існування обтяження, що триває більше п`ятнадцяти років, є безпідставним.

Враховуючи вказане вище та те, що тимчасова відмова у видачі паспорта та обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 здійснено судом до ухвалення рішення по справі в якості забезпечення позову, що не передбачено чинним законодавством, то в даному випадку наявні порушення процесуальних прав ОСОБА_1 , а тому вжиті заходи забезпечення позову мають бути скасовані.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. ст. 151 - 153, ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 , заінтересована особа Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про скасування заходу забезпечення позову задовольнити повністю.

Скасувати захід забезпечення позову у виді тимчасової відмови у видачі паспорта та тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 21.07.2023 року, орган, що видав: 8032, що накладений ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області 27.04.2010 року у справі № 2-896/2010/2306.

Копію ухвали направити до Адміністрації Державної Прикордонної Служби України, для своєчасного зняття ОСОБА_1 з контролю та виключення відповідних записів про нього в тому числі, але не обмежуючись з бази даних Державної прикордонної служби України «Відомості про осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України».

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом п`яти днів.

Суддя Л.В.Середа