Єдиний унікальний номер: 1025/773/2012
Провадження № 4-с/379/8/25
УХВАЛА

05 листопада 2025 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі судді Невгада О.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_2 ,

У С Т А Н О В И В:

26.09.2025 скаржник ОСОБА_1 через свого представника адвоката Воронюк Л.Р. звернувся до Таращанського районного суду Київської області з указаною скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_2 .

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначив, що у Таращанському відділі ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) наявне щодо нього виконавче провадження № 51619939 на виконання виконавчого листа від 28.02.2012 №2-73/2012 за рішенням Таращанського районного суду Київської області, яким з нього утримуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.05.2025 року Таращанський ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) виніс постанову про арешт коштів боржника, на підставі якої було накладено арешт на усі грошові кошти на належному йому рахунку у АТ "КБ "ПРИВАТБАНК" IBAN НОМЕР_1 , на який він отримує заробітну плату.

10.07.2025 року Державним виконавцем Таращанського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Смоліним Д.С. винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу за виконавчим провадженням №51619939 на користь стягувача ОСОБА_2 у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, яка складає 380058,69 грн.

ОСОБА_1 ставить під сумнів постанову від 21.05.2025 про арешт коштів боржника, оскільки нею накладено арешт на рахунок, який використовується для зарахування його заробітної плати.

Також, ОСОБА_1 ставить під сумнів постанову 10.07.2025 про накладення на нього штрафу, оскільки вважає, що державним виконавцем неправильно було визначено розмір штрафу та він, відповідно до ч. 15 ст. 14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" повинен бути звільнений від нарахування штрафних санкцій за невиконання зобов`язань щодо сплати аліментів".

З наведених підстав ОСОБА_1 вважає оскаржувані постанови протиправними та такими, що підлягає скасуванню.

При цьому ОСОБА_1 стверджує, що про порушення своїх прав скаржник дізнався 20.09.2025 року, коли його адвокат Воронюк Л.Р. отримала оскаржувану постанову у відповідь на адвокатський запит від 14.08.2025 року, а згідно з ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод.

Інші обставини та докази на їх підтвердження в обґрунтування поважності причин пропуску строку подання скарги скаржником не наведено.

З врахуванням вищенаведеного ОСОБА_1 просить поновити йому строк оскарження постанов державного виконавця Таращанського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Смоліна Д.С. про накладення на ОСОБА_1 штрафу за виконавчим провадженням №51619939 та про арешт коштів боржника, а також визнати неправомірними і скасувати вказані постанови.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2025 справу передано для розгляду судді Таращанського районного суду Київської області Невгаду О.В.

Ухвалою від 26.09.2025 року скарга ОСОБА_1 була прийнята до розгляду та призначено судове засідання на 06.10.2025, яке за клопотаннями стягувачки ОСОБА_2 (т. 1 а.с.102-103) та Таращанського відділу ДВС (т. 1 а.с. 111) було відкладено на 05.11.2025.

В судове засідання учасники справи, які були належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду, не з`явились, просили суд справу розглядати без участі сторін та їх представників (т. 1 а.с.132, 148, 162-163, 170).

Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

17.10.2025 року від представника стягувача ОСОБА_2 - адвоката Якименка О.В. до суду надійшло заперечення на клопотання, у якому він просить відмовити у задоволенні клопотання боржника ОСОБА_1 про поновлення строку на подання скарги;залишити скаргу боржника ОСОБА_1 без розгляду, як подану після спливу встановленого законом строку, або відмовити у задоволенні скарги; справу розглядати без участі стягувача та її представника (т. 1 а.с.126-132). До заперечення додано копію скарги ОСОБА_1 від 29.07.2025 на постанову про накладення штрафу за виконавчим провадженням №51619939; копію ухвали судді Таращанського районного суду Київської області від 31.07.2025 у справі №1025/773/2012, якою скаргу ОСОБА_1 повернуто без розгляду (т. 1 а.с.140-142), яка набрала законної сили 31.07.2025 (т. 1 а.с. 143).

20.10.2025 року від стягувачки ОСОБА_2 до суду надійшло заперечення на клопотання, у якому вона просить відмовити у задоволенні клопотання боржника ОСОБА_1 про поновлення строку на подання скарги;залишити скаргу боржника ОСОБА_1 без розгляду, як подану після спливу встановленого законом строку, або відмовити у задоволенні скарги; справу розглядати без її участі (т. 1 а.с. 145-148).

Свої заперечення стягувачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Якименко О.В. обґрунтували тим, що аналогічну скаргу боржник ОСОБА_1 подавав до суду 29.07.2025, у тексті якої зазначав, що про порушення своїх прав дізнався 20.07.2025. Ухвалою судді Таращанського районного суду Київської області від 31.07.2025 у справі №1025/773/2012 скаргу ОСОБА_1 було повернуто без розгляду. Таким чином зміст оскаржуваної постанови боржнику був відомий ще в липні, а тому доводи скарги про те, що ОСОБА_1 дізнався про оскаржувану постанову 20.09.2025 не відповідає дійсності, а тому він без поважних причин пропустив строк звернення до суду з цією скаргою.

05.11.2025 року до суду надійшло письмове пояснення Таращанського відділу ДВС з копіями матеріалів виконавчого провадження №51619939, у якому обґрунтовується правомірність дій державного виконавця ( т. 1 а.с. 167-250, т 2 а.с. 1- 41).

Перевіривши скаргу на її відповідність вимогам ЦПК України, в тому числі на дотримання строків звернення до суду, а також дослідивши викладені у ній обставини та додані до неї письмові документи вважаю, що подану скаргу необхідно повернути без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Верховний Суд в своїх рішеннях неодноразово вказував, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки, відповідно до статті 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 в справі № 466/948/19 зроблено висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Зі змісту поданої скарги встановлено, що скаржник стверджує, що дізнався про порушення своїх прав 20.09.2025, коли адвокат Воронюк Л.Р. отримала постанову про арешт коштів та постанову про накладення штрафу у відповідь на свій адвокатський запит.

Разом з тим, в копіях матеріалів виконавчого провадження, наданих до суду Таращанським ВДВС міститься копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 51619939 від 12.07.2016, яка з ідентифікатором для доступу до матеріалів виконавчого провадження направлялась стягувачу та боржнику (а.с. 175-176), а тому боржник ОСОБА_1 мав доступ до матеріалів виконавчого провадження, у тому числі оскаржуваних постанов.

Також в матеріалах виконавчого провадження, копії яких надано до суду, міститься Постанова про арешт коштів боржника від 21.05.2025 (т. 1 а.с. 214-215).

В матеріалах справи міститься скарга на дії/бездіяльність органу примусового виконання, подана до Таращанського районного суду Київської області 30.07.2025 скаржником ОСОБА_1 через представника ОСОБА_4 , предметом оскарження якої була постанова Державного виконавця Таращанського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Смоліна Д.С. від 10.07.2025 року за виконавчим провадженням №51619939 про накладення на ОСОБА_1 штрафу на користь стягувача ОСОБА_2 . За текстом цієї скарги скаржник дізнався про порушення своїх прав 20.07.2025 (т. 1 а.с. 21-26).

До тексту скарги скаржником додано копію оскаржуваної постанови Державного виконавця Таращанського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Смоліна Д.С. від 10.07.2025 року за виконавчим провадженням №51619939 про накладення на ОСОБА_1 штрафу на користь стягувача ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 29-30).

Ухвалою судді Таращанського районного суду Київської області від 31.07.2025, яка набрала законної сили 31.07.2025, у справі №1025/773/2012, скаргу ОСОБА_1 повернуто без розгляду (т. 1 а.с.52-53).

З копії довідки № 1025/5525357 від 31.07.2025 вищевказана ухвала набрала законної сили 31.07.2025 (т. 1 а.с. 143).

Крім того, в матеріалах виконавчого провадження, копії яких надано до суду міститься Постанова про арешт коштів боржника від 21.05.2025 (т. 1 а.с. 214-215).

Також в матеріалах справи мається заява адвоката Воронюка С.О. в інтересах ОСОБА_1 до Таращанського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 22.05.2025 по виконавчому провадженню №51619939 про зняття обмежень (в тому числі скасування арешту з банківського рахунку з спеціальним режимом). Заява стосується постанови про накладення арешту на банківський рахунок в АТ "КБ "ПРИВАТБАНК" IBAN НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 31-39, 229-233).

Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Як слідує із даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою судді Таращанського районного суду від 31.07.2025 у справі ЄУН 320/29591/25, провадження № 2-а/379/30/25, за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті провадження у справі (https://reyestr.court.gov.ua/Review/129219748).

Як вбачається з вказаної ухвали предметом адміністративного позову було:

- визнання протиправною бездіяльність Таращанський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не зняття арешту коштів боржника за ВП № 51619939, наклавши арешт на усі грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, в тому числі на банківський рахунок ОСОБА_1 , відкритий в AT КБ «ПриватБанк» - IBAN НОМЕР_2 , на який він отримує заробітну плату (грошове забезпечення як військовослужбовець Збройних сил України) який належать боржнику ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Таращанського відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт, накладений на грошові кошти на картковому рахунку АТ КБ «ПриватБанк» - IBAN НОМЕР_2 , який належить боржнику ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на який він отримує заробітну плату (грошове забезпечення як військовослужбовець Збройних сил України) у виконавчому провадженні № 51619939.

Таким чином, оскільки в матеріалах виконавчого провадження міститься єдина постанова про арешт коштів боржника (т. 1 а.с. 214-215), то очевидно, що саме її оскаржував ОСОБА_1 , звернувшись до суду з адміністративним позовом ЄУН 320/29591/25, провадження № 2-а/379/30/25), а також вона була предметом заяви адвоката Воронюка С.О. в інтересах ОСОБА_1 до Таращанського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 22.05.2025 по виконавчому провадженню №51619939 про зняття обмежень НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 31-39, 229-233).

Вказана обставина спростовує доводи скаржника ОСОБА_1 про те, що про існуванні постанови про арешт коштів боржника від 21.05.2025 він дізнався лише 20.09.2025.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що про існування оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника від 21.05.2025 року скаржник ОСОБА_1 був обізнаний 22.05.2025 року, що підтверджується змістом заяви адвоката Воронюка С.О. в інтересах ОСОБА_1 до Таращанського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 22.05.2025 по виконавчому провадженню №51619939 про зняття обмежень (в тому числі скасування арешту з банківського рахунку з спеціальним режимом). А про існування оскаржуваної постанови від 10.07.2025 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу за виконавчим провадженням №51619939 на користь стягувача ОСОБА_2 у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, яка складає 380058,69 грн. скаржник ОСОБА_1 був обізнаний 20.07.2025, що підтверджується змістом скарги ОСОБА_1 на цю постанову від 30.07.2025.

На підставі наведеного суд висновує, що твердження скаржника ОСОБА_1 , згідно з яким він дізнався про порушення своїх 20.09.2025 року, коли його адвокат Воронюк Л.Р. отримала оскаржувану постанову у відповідь на адвокатський запит від 14.08.2025 року не відповідають дійсності та були спростовані наведеними вище матеріалами справи, що розцінюється, як свідоме введення суду в оману з метою добитись поновлення строку на оскарження постанов виконавця.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У Рішенні по справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03 ЄСПЛ зазначено: «Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі N 755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

В постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Згідно п. 5 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено, залишається без розгляду.

За таких обставин, зважаючи на те, що заявником пропущено строк звернення до суду зі скаргою, клопотання про його поновлення не підлягає задоволенню через відсутність поважних підстав пропуску строку звернення до суду заявником, відповідно суд вважає за необхідне скаргу залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 13, 76 - 81, 89, 126 - 127, 259 - 261, 353 - 354, 447 - 449 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про поновлення строку на оскарження постанови Державного виконавця Таращанського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Смоліна Д.С. від 21.05.2025 року за виконавчим провадженням №51619939 про арешт коштів боржника та постанови Державного виконавця Таращанського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Смоліна Д.С. від 10.07.2025 року за виконавчим провадженням №51619939 про накладення на ОСОБА_1 штрафу на користь стягувача ОСОБА_2 .

Скаргу ОСОБА_5 на дії/бездіяльність державного виконавця Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Смоліна Д.С., стягувач: ОСОБА_2 , повернути скаржникові без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Роз`яснити, що особи, заяви яких залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, мають право звернутися до суду повторно.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 05.11.2025.

Суддя Таращанського районного суду

Київської області Олександр НЕВГАД