ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/850/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

за участю секретаря судового засідання Панькевич Т.І.,

представника апелянта адвоката Черніцького І.Р.,

представника позивача-відповідача адвоката Кренцеля І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №607/17901/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2025 року, ухвалене суддею Герчаківською О.Я., повний текст якого складено 12 травня 2025 року, у справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення транспортного засобу та відшкодування завданої майнової шкоди, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» про визнання недійсним договору купівлі-продажу легкового автомобіля, скасування його державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про повернення транспортного засобу та відшкодування завданої майнової шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним згідно Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 14 жовтня 2022 року та акту огляду №7818/22/000939 від 14 жовтня 2022 року набуто право власності на автомобіль «Toyota Avensis», 2006 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , реєстрація: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ). Після купівлі транспортного засобу ОСОБА_3 були виявлені технічні несправності, а тому автомобіль був переданий чоловіку ОСОБА_4 для їх усунення. Відповідачка про отримання автомобіля написала розписку і позивач віддав їй транспортний засіб для ремонту.

В подальшому ОСОБА_4 ігнорує законну вимогу власника - позивача ОСОБА_3 повернути належне йому майно, а саме автомобіль «Toyota Avensis», 2006 року, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , реєстрація: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_5 ( НОМЕР_4 ).

Згідно п.2.2 Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 2611 від 14 жовтня 2024 року (Додаток 1) покупець ОСОБА_3 набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного договору купівлі-продажу. Сторони не мають претензій одна до одної з моменту підписання даного договору. Отже, договір містить чітке посилання на дату переходу права власності на автомобіль, а саме дату підписання договору, з якої позивач вважається власником транспортного засобу.

Вказане підтверджується і відповіддю Головного Сервісного Центру МВС №31/Ш-4403-15447-2024 від 22 травня 2024 року.

Відтак, 23 травня 2024 року ОСОБА_3 перереєстрував спірний автомобіль на себе та змінив номерні знаки на НОМЕР_4 .

Також позивач 05 лютого 2024 року звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення, за якою внесено відомості до ЄРДР за №0000387 від 09 лютого 2024 року за ознаками ч.2 ст.190 КК України, та на даний момент триває провадження.

Вказує, що до відшкодування ОСОБА_3 підлягає і майнова шкода, період володіння: з 14 жовтня 2022 року по 29 липня 2024 року = 665 календарних днів, середня вартість оренди автомобіля під послуги таксі: 1000.00 грн в день (1000.00 грн в день * 655 днів) = 665000.00 грн, а також відшкодувати завдану шкоду через зниження вартості на автомобіль за період незаконного володіння відповідачкою 665 днів, вартість знизилась на 80000.00 грн.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просив суд:

- повернути належний йому автомобіль «Toyota Avensis», 2006 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , реєстрація: НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), що придбаний згідно Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 14 жовтня 2022 року та акту огляду № 7818/22/000939 від 14 жовтня 2022 року в законне володіння;

- відшкодувати завдану майнову шкоду в розмірі 665000.00 грн;

- відшкодувати шкоду, завдану через зниження вартості на автомобіль за період незаконного володіння відповідачкою, в розмірі 80000.00 грн;

- відшкодувати позивачу витрати на професійну правову допомогу в розмірі 20000.00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 15140.00 грн (а.с.2-12).

26 листопада 2024 року судом зареєстрована зустрічна позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» про визнання недійсним договору купівлі-продажу легкового автомобіля, скасування його державної реєстрації (а.с.162-164).

На обґрунтування зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Черніцький І.Р., зазначає, що у жовтні 2023 року, шляхом введення її в оману, під виглядом укладення біржової угоди позики ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , перебуваючи в м.Тернополі, по вул.Бережанській, вмовили ОСОБА_4 , як згодом виявилось, підписати договір комісії. Дійсних намірів продавати свій автомобіль ОСОБА_4 не мала.

У серпні 2024 року ОСОБА_4 стало відомо, що на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 14 жовтня 2022 року, укладеного між ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» та ОСОБА_3 , останній зареєстрував за собою право власності на спірне майно, а саме автомобіль «Toyota Avensis», 2006 року, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 .

Договір купівлі-продажу № 2611 від 14 жовтня 2022 року був укладений між ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» та ОСОБА_3 , де ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» в особі ОСОБА_6 діяло як Продавець, а ОСОБА_3 як Покупець відповідно.

В п.3.1 Договору купівлі-продажу визначена ціна транспортного засобу на рівні 250000.00 грн, яку відповідач ОСОБА_3 , згідно п.5.1 цього ж договору був зобов`язаний сплатити продавцю, тобто ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси».

В дійсності, 14 жовтня 2022 року будь-якої передачі спірного автомобіля між ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» та ОСОБА_3 не відбувалось, оскільки спірний автомобіль перебував на цей момент у власності та користуванні ОСОБА_4 . ОСОБА_3 будь-яких коштів ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» не передавав, як і не передавалися будь-які кошти ОСОБА_4 за спірний автомобіль.

Вказує, що факт безоплатності спірного договору підтверджується відсутністю відповідних розрахункових документів, які відповідачі не складали. Таким чином, ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» в особі ОСОБА_6 та ОСОБА_3 уклали між собою безоплатний договір купівлі-продажу, котрий є фіктивним правочином.

Як наслідок, даний фіктивний правочин був використаний ОСОБА_3 в Територіальному сервісному центрі для реєстрації спірного транспортного засобу на своє ім`я.

За цих обставин, з посиланням на норми процесуального та матеріального права, ОСОБА_4 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Черніцький І.Р., просила суд:

- визнати недійсним укладений між ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси», , та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу від 14 жовтня 2022 року № 2611 належного ОСОБА_4 легкового автомобіля марки «Toyota Avensis», 2006 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , скасувавши державну реєстрацію зазначеного транспортного засобу за ОСОБА_3 , відновивши попередній стан.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2025 року первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про повернення транспортного засобу та відшкодування завданої майнової шкоди задоволено частково.

Витребувано від ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 транспортний засіб «Toyota Avensis», 2006 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ).

У задоволенні решти позовних вимог первісного позову відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2500.00 грн сплаченого судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» про визнання недійсним договору купівлі-продажу легкового автомобіля, скасування його державної реєстрації відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_4 - адвокат Черніцький І.Р. подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог та задовольнити її позовні вимоги, визнавши недійсним укладений між відповідачем ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу від 14 жовтня 2022 року №2611.

Зокрема зазначає, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги пояснення, надані ОСОБА_3 про те, що він сплатив кошти готівкою, а не її пояснення про те, що вона ніяких коштів не отримувала, в той час як у матеріалах справи відсутні докази оплати коштів за спірний автомобіль, а згідно умов п.3.1 Договору кошти він мав сплатити ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси».

Вказує, що в жовтні 2023 року, шляхом введення позивачки в оману, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 під виглядом укладення біржової угоди позики (зі слів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ), перебуваючи в АДРЕСА_1 , вмовили ОСОБА_4 , як згодом виявилось, підписати договір комісії. Зазначає, що дійсних намірів продавати свій автомобіль ОСОБА_4 не мала. В серпні 2024 року ОСОБА_4 стало відомо, що на підставі фіктивного договору купівлі-продажу транспортного засобу від 14 жовтня 2022 року, укладеного між ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» та ОСОБА_3 , останній лише у 2024 році зареєстрував за собою право власності на спірне майно.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує, що він є добросовісним набувачем, власником майна, яке він набув відповідно до закону, а тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.

Представник позивача-відповідача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення суду залишити без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

13 жовтня 2022 року між ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» в особі Візовського І.В. (Комісіонер) та ОСОБА_4 (Комітент) було укладено Договір комісії № 2611 (а.с.17-18).

Згідно цього Договору комісії Комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені одну/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу «Toyota Avensis», 2006 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , реєстрація: НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований за власником транспортний засіб 15 лютого 2019 року, за ціною узгодженою сторонами, а саме 250000.00 гривень. Належним виконанням Комісіонером своїх обов`язків за цим Договором вважається вчинення Комісіонером правочину (укладення договору купівлі-продажу із покупцем) щодо продажу транспортного засобу в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Зазначені обов`язки Комісіонера вважаються виконаними з моменту набрання чинності відповідним правочином.

13 жовтня 2022 року між Комісіонером та Комітентом було складено акт щодо транспортного засобу «Toyota Avensis», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер свідоцтва: НОМЕР_2 , ціна продажу та сума коштів для виплати комітенту 250000.00 грн, який підписаний ОСОБА_7 від імені ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» та ОСОБА_4 (а.с.16)

14 жовтня 2022 року між ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» в особі Візовського І.В. (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №2611.

На умовах даного договору Продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб «Toyota Avensis», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію: НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_6 . Передача транспортного засобу Продавцем і прийняття його Покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього Договору. Покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання Сторонами даного договору купівлі-продажу. Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього договору (а.с.13-14).

14 жовтня 2022 року було також складено акт огляду реалізованого транспортного засобу № 7818/22000939, відомості про транспортний засіб: «Toyota Avensis», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер свідоцтва: НОМЕР_2 від 15 лютого 2019 року, який підписаний продавцем - представником ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» та покупцем ОСОБА_3 , де датою набуття Покупцем права власності на транспортний засіб зазначено 14 жовтня 2022 року (а.с.15).

Згідно розписки від 14 жовтня 2022 року ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_3 автомобіль «Toyota Avensis», номер свідоцтва: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання та зобов`язалася повернути на першу його вимогу у справному стані (а.с.19).

Транспортний засіб «Toyota Avensis», 2006 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_4 , з 23 травня 2024 року зареєстровано за ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про реєстрації транспортного засобу серія та номер НОМЕР_7 (а.с.22).

За змістом відповіді Головного Сервісного Центру МВС № 31/Ш-4403-15447-2024 від 22 травня 2024 року, договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу, є одним із документів, на підставі якого проводиться перереєстрація транспортного засобу. Порядком не передбачено надання свідоцтва про реєстрацію під час проведення перереєстрації транспортного засобу на підставі договору комісії (а.с.20-21).

ОСОБА_3 звертався із заявою до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області щодо вчинення ОСОБА_4 злочину, що стверджується заявою ОСОБА_3 від 05 лютого 2024 року, в якій повідомляв про придбання спірного автомобіля та неповернення його в користування власника (а.с.22).

15 серпня 2024 року ОСОБА_4 звернулася із заявою до керівника Тернопільської обласної прокурати про вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України, за попередньою змовою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.167-170).

15 серпня 2024 року відомості за заявою ОСОБА_4 внесені до ЄРДР, номер кримінального провадження №0000112, короткий виклад обставин: 23 травня 2024 року група осіб за попередньою змовою шляхом обману заволоділа правом власності на автомобіль «Toyota Avensis» (а.с.196).

Протокол огляду документа від 12 листопада 2024 року складено у межах розгляду кримінального провадження № 0001546, оглядалися виписки про рух коштів по рахунках, згідно наведеного переліку. Відсутні будь-які перекази від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , не встановлено інформації, яка б становила значення для досудового розслідування (а.с.171-172).

Листом за вих. № 22/11-1 від 22 листопада 2024 року ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» повідомили ГУНП в Тернопільській області, що ОСОБА_6 працює на посаді менеджера ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси». Також про те, що розрахунки між власниками транспортних засобів та їх покупцями проводяться без участі ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси», підприємство за продаж автомобіля «Toyota Avensis», 2006 року, номер кузова НОМЕР_1 , кошти не отримувало, розрахунок проводився між покупцем і продавцем за межами комісійного магазину (а.с.173).

Згідно копії наказу №3-к від 04 листопада 2019 року ОСОБА_6 прийнятий на посаду менеджера з комісійного продажу транспортних засобів ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» з 05 листопада 2019 року (а.с.174).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15, частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України, далі ЦК україни).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Договір, як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 334 ЦК України).

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 ЦК України).

Критерієм віднесення речей до рухомих визначається можливість їх вільного переміщення у просторі. Автомобіль є рухомою річчю. За загальним правилом, право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна. Винятком із загального правила про те, що право власності на рухому річ виникає з моменту передання майна є вказівка в нормі закону чи в положеннях договору. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть в договорі самі визначити момент виникнення права власності на рухому річ. Правила частини 4 статті 334 ЦК України застосовуються до нерухомих речей (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суд від 26 квітня 2023 року у справі 569/20334/21 (провадження № 61-474св23).

У пункті 7.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 911/1278/20 (провадження № 12-33гс22) вказано, що: «положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу».

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 13 жовтня 2022 року між ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» в особі Візовського І.В. (Комісіонер) та ОСОБА_4 (Комітент) було укладено Договір комісії № 2611, який підписано особисто відповідачкою-позивачкою. Згідно цього Договору комісії, належним виконанням Комісіонером своїх обов`язків за цим Договором вважається вчинення Комісіонером правочину (укладення договору купівлі-продажу із покупцем) щодо продажу ТЗ в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 14 жовтня 2022 року між ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» в особі Візовського І.В. (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 2611, згідно якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві транспортний засіб «Toyota Avensis», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію: НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_6 . Передача транспортного засобу Продавцем і прийняття його Покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього Договору. Покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання Сторонами даного договору купівлі-продажу. На підставі цього правочину ОСОБА_3 зареєстрував за собою придбаний транспортний засіб «Toyota Avensis», 2006 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_4 , що стверджується свідоцтвом про реєстрації транспортного засобу серія та номер НОМЕР_7 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 зареєстрував спірний транспортний засіб лише у 2024 році, не свідчать про відсутність у останнього права власності на цей автомобіль, оскільки, як зазначено вище, Покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання Сторонами даного договору купівлі-продажу.

При цьому, самою ж розпискою від 14 жовтня 2022 року передбачено, що ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_3 автомобіль «Toyota Avensis», номер свідоцтва: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання та зобов`язалася повернути на першу його вимогу у справному стані (а.с.19).

Крім того, листом за вих. № 22/11-1 від 22 листопада 2024 року ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» повідомили ГУНП в Тернопільській області, що ОСОБА_6 працює на посаді менеджера ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси». Також про те, що розрахунки між власниками транспортних засобів та їх покупцями проводяться без участі ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси», підприємство за продаж автомобіля «Toyota Avensis», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , кошти не отримувало, розрахунок проводився між покупцем і продавцем за межами комісійного магазину (а.с.173).

Також, п.2.1 договору купівлі-продажу транспортного засобу від 14 жовтня 2022 року №2611, укладеного між ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» в особі ОСОБА_6 (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець) передбачено, що передача транспортного засобу Продавцем і прийняття Покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору.

П.2.2 цього ж Договору передбачено, що Покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання Сторонами даного Договору купівлі-продажу та сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього Договору.

Враховуючи, що з 14 жовтня 2022 року, дня підписання договору купівлі-продажу транспортного засобу №2611, ОСОБА_3 є власником транспортного засобу «Toyota Avensis», 2006 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , який після його придбання на підставі розписки передав для усунення недоліків ОСОБА_4 і остання не повернула це майно власнику на його вимогу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для витребування спірного автомобіля в ОСОБА_4 .

Що стосується доводів апелянта про недійсність договору купівлі-продажу транспортного засобу від 14 жовтня 2022 року №2611, укладеного між ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» в особі ОСОБА_6 (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець), то колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя стаття 215 ЦК України).

За правилом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та у разі задоволення позовних вимог зазначати у судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Такий висновок узгоджуються з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17 (провадження № 12-112гс18).

Відповідно до частини першої статті 229 ЦК України у разі, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Правочини, вчинені внаслідок помилки, належать до категорії правочинів, в яких внутрішня воля співпадає з волевиявленням та дійсно спрямована на досягнення мети правочину, але формування такої волі відбулося під впливом обставин, які спотворили справжню волю особи. Помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Для визнання правочину недійсним як укладеного під впливом помилки необхідно, щоб помилка мала істотне значення. Під помилкою, що має істотне значення, розуміється помилка щодо, зокрема, природи правочину, прав та обов`язків сторін.

Правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним з цих підстав повинна довести наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення.

Незнання закону не включено до переліку помилок, яким надається істотне значення. Мотив, за яким вчинено правочин, правового значення не має. Хоча законодавець і вказує на допустимість надання мотиву правочину значення істотної помилки у випадках, встановлених у законі, проте таких випадків на рівні норми закону законодавець не передбачив (постанова Верховного Суду від 09 квітня 2025 року у справі № 331/5576/21, провадження № 61-16731св24).

Як вірно встановив в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції, спірні правовідносини виникли з договору комісії №2611 від 13 жовтня 2022 року, укладеного між ПП «Хмельницькі інформаційні ресурси» в особі Візовського І.В. (Комісіонер) та ОСОБА_4 (Комітент), який підписано особисто відповідачкою-позивачкою на умовах цього договору. Згідно цього Договору комісії Комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені одну/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу «Toyota Avensis», 2006 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , реєстрація: НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований за власником транспортний засіб 15 лютого 2019 року, за ціною узгодженою сторонами, а саме 250000.00 гривень.

При цьому місцевий суд вірно зазначив, що цей договір комісії є чинним та ніким не оспорюється.

Зазначені обставини справи, на думку колегії суддів, свідчать про безпідставність доводів ОСОБА_4 у зустрічній позовній заяві щодо відсутності у неї наміру продавати свій автомобіль, а також про те, що її спонукали чи ввели в оману щодо здійснення таких правочинів.

Суд не встановив обставин того, що ОСОБА_4 діяла під впливом обману, як і інших обставин фіктивності договору купівлі-продажу від 14 жовтня 2022 року № 2611 автомобіля марки «Toyota Avensis», 2006 року, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , а тому дійшов вірного висновку про безпідставність зустрічних позовних вимог в цій частині та в частині вимог цього позову про скасування державної реєстрації зазначеного транспортного засобу за ОСОБА_3 , відновивши попередній стан, які є похідними від первісної позовної вимоги за зустрічним позовом.

Посилання представника апелянта на те, що ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 4 ст.190, ч.2 ст.15 ч.3 ст.190, ч.1 ст.209 КК України не дає колегії суддів підстав вважати доведеним факт вчинення відносно ОСОБА_4 шахрайських дій щодо незаконного заволодіння ОСОБА_3 її автомобілем, оскільки вчинення таких кримінальних правопорушень повинно бути встановлено лише обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, а саме повідомлення про підозру не може слугувати належним доказом вчинення злочинів.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, які фактично зводяться лише до незгоди з ухваленим судовим рішенням.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2025 року залишити без змін.

Витрати, понесені за апеляційний розгляд справи, покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2025 року.

Головуючий

Судді