Справа № 214/2222/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

05 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Сіденка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Розстальної К. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Іванової О.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, представлений органом опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_1 , та просить суд позбавити відповідачка батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , перебували в шлюбі , який 27 січня 2014 року було розірвано, підтвердженням є рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Оскільки проживання стало не можливим,так як ОСОБА_1 неодноразово вчиняв домашнє насильство чим прягався до адміністративної відповідальності. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки належним чином, не піклується про сина, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впиває на фізичний розвиток дитини, як складову виховання, не спілкується з дитиною. Позивач самостійно, без участі та підтримки відповідача, вирішує всі питання пов`язанні з вихованням сина. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач ухиляється від виховання дитини батьком, свідомо нехтує своїми обов`язками. У зв`язку з цим, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно їх спільного сина.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 березня 2025 року справу передано упровадження судді Сіденко С. І.

Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, зобов`язано Виконавчий комітет Саксаганської районної в місті Кривому Розі ради, як орган опіки та піклування, надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору з приводу позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_1 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

На виконання ухвали від 07 квітня 2025 року Виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 за вих № 10/02.2.01-18-3579 від 22.07.2025.

Ухвалою суду від 29 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала, просила суд позбавити відповідача батьківських прав на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач надала пояснення аналогічні позовній заяві. Декілька років без зазначення причини, відповідач взагалі перестав спілкуватися із дитиною. Дитину повністю утримує вона. Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів.

Представник третьої особи Виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради у судовому засідання не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, жодних заяв, клопотань до суду від нього не надійшло, про дату та час судового засідання сповіщена належним чином, що підтверджується наявними в справі доказами, шляхом надіслання рекомендованого повідомлення.

Суд, заслухавши позивача, думку неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вислухавши доводи позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження скрії НОМЕР_1 від 13.09.2011 (а. с. 4).

27 січня 2014 року заочним рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 214/5071/13-ц шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_1 розірвано, рішення набрало законної сили 22.12.2017 (а.с. 5).

Виконавчим листом Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 214/3886/20 від 25 серпня 2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.06.2020 і до досягнення повноліття дитини (а.с. 7).

Відповідно до довідки розрахунок станом на 01.04.2024 р. становить 133976,79 грн. (а.с. 8)

29 жовтня 2024 року заочним рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №214/4862/24 стягнуто зОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 неустойку( пеню) за несплату аліментів.

Відповідно до акту від 07.09.2023 року підтверджено, що ОСОБА_1 , разом з дітьми дійно проживає за адресою : АДРЕСА_1 без реєстрації з січня 2020 року по теперішній час.

Відповідно до постанов Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 11 серпня 2020 року та 28 квітня 2021 року, ОСОБА_1 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство стосовно ОСОБА_1 , та сина ОСОБА_2 .

Згідно висновку Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 22.07.2025 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_1 , є батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.Між тим, в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративного стягнення, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Саме лише твердження позивача про те, що відповідачка знаходиться за кордоном та не займається вихованням дитини не є належним підтвердженням систематичної винної поведінки відповідача та ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Проживання матері окремо від дитини не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав.

Обов`язковим елементом ухилення від виконання батьківських обов`язків, як підстава позбавлення батьківських прав, що передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.

У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при позбавленні батьківських прав суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Крім того, у даному рішенні Європейським судом звернуто увагу, що при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування є одним із доказів, який відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України оцінюється у взаємному зв`язку з іншими доказами у справі. Відповідно до ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Подібний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року справа № 742/710/19.

Висновок органу опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради від 22.07.2025 року, щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено на розсуд суду.

Крім того судом, встановлено, що відповідач з 2021 року не здійснює грошові перекази позивачу та синові.Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимога або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обстави справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, ЄСПЛ зауважував, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Вирішення питання про позбавлення відповідачки батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).

Так, відповідачем ОСОБА_1 свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дітей є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. Такі життєві умови були обрані відповідачем, що підтверджується письмовими доказами та показами свідків.

Судом також приймається до уваги, що ОСОБА_1 не бере участі у вихованні сина, не піклується про них, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дітей, як складову частину виховання, що підтверджується як письмовими матеріалами справи, так і показами свідків.

Установлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя (постанова Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 (провадження № 61-19984 св 21).

Тому урахувавши конкретні обставини справи, якнайкращі інтереси дитини, а також те, що відповідач фактично не виконує свої батьківські обов`язки, суд дійшов висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав.

ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією.

Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією.

Позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_1 у судовому порядку скасовує лише правовий зв`язок між ним та його сином підтверджує відсутність фактичного духовного зв`язку між батьком та дітьми (постанова Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 (провадження № 61-19984 св 21).

Виконавчим листом Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 214/3886/20 від 25 серпня 2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.06.2020 і до досягнення повноліття дитини. Борг по аліментам станом на 01.04.2024 року становить 133976,79 грн.

З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений судовий збір відповідно до норм ст. 141 ЦПК України підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

Керуючись статтями 4, 12, 81, 141, 259, 263-265, 288,354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 повністю.

Позбавити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) батьківських прав відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання за адресою АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Сіденко