Справа № 496/2976/25
Провадження № 2/496/2327/25
05 листопада 2025 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Шаньшиної М.В.,
за участю секретаря Шурлакової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Мотивуючи тим, що 04.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір №75422652, відповідно до умов якого ОСОБА_1 на умовах строковості, поворотності та оплатності був наданий кредит в сумі 3500 грн. з процентною ставкою (базовою, фіксованою) 1,99 %, яка нараховується за кожний день користування позикою. Зазначений договір відповідач підписав електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами. ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» зі своєї сторони виконало свої зобов`язання за договором, надало відповідачу кредит в сумі 3500 грн, шляхом його перерахування за реквізитами банківської картки, реквізити якої надав споживач (відповідач), а відповідач в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити нараховані проценти в обумовлений договором строк. Проте відповідач не виконав умови договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
30.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 30-12/2021, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг №75422652, що був укладений між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та позичальником ОСОБА_1 . В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за вищезазначеним Договором про надання фінансових послуг №75422652. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості, яка склала 11 976,32 грн. в тому числі: заборгованість за тілом кредиту в сумі 3500 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги в сумі 8 358 грн., інфляційні збитки 102,22грн., нараховані 3% річних 16,10 грн.
30.11.2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «Вердикт капітал» договір факторингу №30-11-65, за яким ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт капітал» за плату право грошової вимоги до відповідачки за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 100200035.
10.03.2023 року ТОВ «Вердикт капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01, за яким ТОВ «Вердикт капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» за плату право грошової вимоги до відповідачки за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 100200035.
Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, в зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 13 372,25 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 1 577,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 11 595,25 грн, заборгованість за комісіями в розмірі 200,00 грн
За таких обставин позивач просить стягнути на його користь з відповідачки зазначені суми кредитної заборгованості.
Ухвалою судді від 03.03.2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з положеннями ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.
Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 04.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір №75422652, відповідно до умов якого ОСОБА_1 на умовах строковості, поворотності та оплатності був наданий кредит в сумі 3500 грн. з процентною ставкою (базовою, фіксованою) 1,99 %, яка нараховується за кожний день користування позикою. Зазначений договір відповідач підписав електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами. ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» зі своєї сторони виконало свої зобов`язання за договором, надало відповідачу кредит в сумі 3500 грн, шляхом його перерахування за реквізитами банківської картки, реквізити якої надав споживач (відповідач), а відповідач в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити нараховані проценти в обумовлений договором строк.
Крім того, 11.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 100200035, за умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати та надало відповідачу кредит у сумі 2000,00 грн зі строком користування протягом 15 днів (з можливістю пролонгації/автопролонгації вказаного строку), а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, а в разі автопролонгації строку кредитування 5,00 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом.
Зазначений договір підписано у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом відповідачки з використанням одноразового ідентифікатора.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ч.1ст.1054ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до вимогст.1055ЦКУкраїни кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
При цьому, в ч.1 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно дост.3 Закону України «Про електроннукомерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно до ч.12 статті 11Закону України «Про електроннукомерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 статті 11Закону України «Про електронну комерцію» ч.3ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Як регламентовано ч.6ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Як вбачається з довідки ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» від 21.02.2025, на виконання умов кредитного Договору, 04.06.2021 на розрахунковий рахунок відповідача було здійснено переказ грошових коштів в сумі 3500 грн, номер карти НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_1 .
Тобто, Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у сумі 3 500 грн шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки, наданої позичальником (споживачем).
Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку він добровільно не погашає.
30.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 30-12/2021, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг №754422652, що був укладений між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та позичальником ОСОБА_1 .
В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за вищезазначеним Договором про надання фінансових послуг №75422652.
30.11.2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «Вердикт капітал» договір факторингу №30-11-65, за яким ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт капітал» за плату право грошової вимоги до відповідачки за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 100200035.
10.03.2023 року ТОВ «Вердикт капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01, за яким ТОВ «Вердикт капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 100200035.
З будь-якими заявами відповідач до позивача не звертався, причин прострочення зобов`язання не пояснював. Відзиву на позов відповідач не подав.
Відповідач зобов`язання за кредитним договором №75422652 належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості, яка склала 11 976,32 грн. в тому числі: заборгованість за тілом кредиту в сумі 3 500 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги в сумі 8 358 грн., інфляційні збитки 102,22 грн., нараховані 3% річних 16,10 грн.
Також відповідач зобов`язання за кредитним договором №100200035 належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості, яка склала 13 372,25 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 1 577 грн, заборгованість за процентами в розмірі 11 595,25 грн, заборгованість за комісією в розмірі 200,00 грн.
На день розгляду справи в суді зобов`язання відповідачем досі не виконане, заборгованість не сплачена.
В силу вимог ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч.1 ст.612ЦКУкраїни боржник вважається таким, що прострочив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором.
Положенням ст.610ЦКУкраїни встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611ЦКУкраїни у разі порушення зобов`язання настають правовідносини, встановлені договором, або законом.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором (ст. 625 ЦК України).
Таким чином, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд визнає, що внаслідок невиконання відповідачкою зобов`язання порушено майнові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості на загальну суму 25 348,57 грн.
В силу вимог ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачем не надано суду належним та допустимих доказів на спростування вимог позивача.
Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, належним чином не виконав, а також оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, з точки зору їх достатності, допустимості і взаємозв`язку, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та процентах є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
За змістом ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Судом встановлено, що до позовної заяви додано копію договору про надання професійної правничої допомоги від 01.07.2024 № 01-07/2024 року, укладеного між ТОВ «Коллект центр» та АО "ЛІГАГ АССІСТАНС" а також заявка № 182 від 01.04.2025 року про надання юридичної допомоги, витяг з акту №9 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025 року.
Таким чином, з метою дотримання принципу справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною з огляду на складність та фактичний розгляд справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Також Верховний Суд, здійснюючи розгляд справи №873/212/21, у якій досліджував питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспіввісною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу у даній справі у сумі 13 000 грн. є не співмірними із складністю цієї справи, обсягом та часом послуг у суді (розгляд даної справи здійснювався за відсутності представника позивача), не відповідають критерію розумності їхнього розміру, співмірності та справедливості. Суд дійшов висновку про зменшення розміру таких витрат від попередньо заявленої суми та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 81, 265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, ст.ст.549, 552, 612, 625, 1054 - 1056-1 ЦК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили якщо протягом строків встановлених ЦПК України не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.В. Шаньшина