КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 753/6958/23
провадження № 22-з/824/1228/2025
10 листопада 2025 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Кирилюк Г. М.,
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,
розглянувши заяву представника Публічного акціонерного товариства «Науково-технічний комплекс «Електроприлад» - адвоката Вербицького Ярослава Володимировича про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Науково-технічний комплекс «Електроприлад» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітку у зв`язку із порушенням строків виплати,
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 жовтня 2023 року з ПАТ «Науково-технічний комплекс «Електронприлад» ( ділі - НТК «Електронприлад») на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 183 508,20 грн, компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати у розмірі 350 668,07 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

25.02.2025 представник ПАТ «НТК «Електронприлад» - адвокат Вербицький Я. В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 жовтня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року апеляційну скаргу представника ПАТ «НТК «Електронприлад» - адвоката Вербицького Я. В. задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 жовтня 2023 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «НТК «Електронприлад» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 66 000 грн. В решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

15.09.2025 представник ПАТ «НТК «Електронприлад» - адвокат Вербицький Я. В. звернувся до Київського апеляційного суду із заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «НТК «Електронприлад» 15000 грн витрат на правничу допомогу, надану у Дарницькому районному суді м. Києва, та 20000 грн витрат на правничу допомогу, надану у Київському апеляційному суді.

Заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення до Київського апеляційного суду не надходили.

Відповідно до пункту третього частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви представника ПАТ «НТК «Електронприлад» - адвоката Вербицького Я. В. про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат апеляційний суд виходить з такого.

Частиною першою, третьою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно із частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до положень статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно п.1, 2 частини 5 статті 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються: висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог; розподіл судових витрат.

Аналогічні положення містяться у статті 382 ЦПК України стосовно постанови суду апеляційної інстанції.

Отже кожна судова інстанція має вирішувати питання про розподіл судових витрат, тому за наведеними положеннями статті 134 ЦПК України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі №916/24/18, від 20 грудня 2023 року у справі №569/20104/21, від 18 березня 2024 року у справі №459/2350/23.

З огляду на те, що позивачем суду першої інстанції розрахунок понесених витрат та докази на понесення таких витрат надано не було, вказане питання не було предметом розгляду суду першої інстанції, підстави для їх розподілу судом апеляційної інстанції відсутні.

Установлено, що 19.01.2021 між адвокатом Вербицьким Я. В. та ПАТ «НТК «Електронприлад»укладено договір про надання професійної правничої допомоги №19/01-21-4626/21.

04.07.2023 між адвокатом Вербицьким Я. В. (виконавець) та ПАТ «НТК «Електронприлад» ( замовник) укладено додаткову угоду №53 до договору №19/01-21-4626/21 від 19.01.2021 про надання правничої допомоги, за умовами якою виконавець зобов`язується надати замовнику правничу допомогу, що полягає в представленні інтересів замовника у Дарницькому районному суді м. Києва та Київському апеляційному суді по справі №753/6958/23.

Сторони дійшли згоди відповідно до п.6.2 Договору визначити розмір винагороди за цією Додатковою угодою №53 в розмірі: за представлення інтересів у суді II інстанції - 20000 грн.

Винагорода за представлення інтересів у суді II інстанції сплачується замовником протягом 30 днів з дня ухвалення постанови Київським апеляційним судом.

09 вересня 2025 року адвокатом Вербицьким Я. В. та ПАТ «НТК «Електронприлад» складено Акт №2 прийому-передачі наданих послуг до Додаткової угоди №53 від 04.07.2023 до Договору №19/01-21-4626/21 про надання правничої допомоги від 19.01.2021, а саме:

- підготовка і подання до Київського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30.10.2023 у справі №753/6958/23;

- участь у судовому засіданні у Київському апеляційному суді у справі №753/6958/23.

Розмір наданої правничої допомоги складає 20 000 грн.

З урахуванням фактичного обсягу наданих юридичних послуг, відповідності суми заявлених витрат критеріям реальності і розумності, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь ПАТ «НТК «Електронприлад» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції, в розмірі 7 000 грн.

З огляду на викладене, подана заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 141, 270, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Заяву представника Публічного акціонерного товариства «Науково-Технічний комплекс «Електроприлад» - адвоката Вербицького Ярослава Володимировича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Науково-технічний комплекс «Електроприлад» витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 7 000 гривень.

В решті вимог заяви відмовити.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук