Справа № 286/779/24
Провадження № 4-с/286/3/25
У Х В А Л А

23.10.2025 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.,

з секретарем Грищенко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овруч скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій, з врахуванням уточнення скарги, просить зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича зняти арешт з її зарплатного рахунку IBAN НОМЕР_1 , що відкритий в АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», мотивує тим, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 13.05.2025 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені та стягнуто з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованість за договорами в загальному розмірі 86760,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн.. Після набрання рішенням законної сили 13.05.2025 позивач отримав виконавчий лист та звернувся до приватного виконавця Лужинецького П.В. із заявою про відкриття виконавчого провадження. 28.07.2025 вона отримала супровідний лист від приватного виконавця округу Житомирської області Лужинецького П.В. із додатками, а саме: постановою про відкриття виконавчого провадження; постановою про стягнення з боржника основної винагороди та постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 28.07.2025 ВП№ 78719279. В подальшому, приватним виконавцем Лужинецьким П.В. проведено ряд виконавчих дій, зокрема, накладено арешт у рамках вищевказаного виконавчого провадження на картковий рахунок IBAN НОМЕР_1 , який використовується нею в якості зарплатного. Вона дізналась про арешт вказаного рахунку коли отримала аванс та хотіла погасити частину заборгованості по виконавчому провадженню, однак дана операція була скасована та надано повідомлення «Заблоковано за рішенням виконавчої служби». 08.08.2025 приватному виконавцю Лужинецькому П.В. нею подано клопотання про зняття арешту із зарплатного рахунку, проте будь-яких дій з його сторони на момент подання скарги до суду не вчинено. Вважає дії приватного виконавця не відповідають діючим нормам законодавства та порушують її права та інтереси.

ОСОБА_1 надала заяву про розгляд скарги без її участі.

Приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький П.В. надав відзив на скаргу, в якій зазначив, що у нього дійсно на виконанні перебуває виконавче провадження АСВП № 78719279 з примусового виконання виконавчого листа № 286/779/24, виданого 17.06.2025 Овруцьким районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 89788,00 грн.. 09.06.2025 ним в рамках виконавчого провадження було винесено постанову про арешт коштів боржника, яку було направлено для виконання до банківських установ. В даній постанові було застережено фінансові установи про те, що необхідно накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику. Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч.4 ст.59 Закону № 1404-VШ. АТ «КБ «Приватбанк», на яке нормами статті 52 Закону № 1404-VШ покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку виконав. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення. За таких обставин, рахунок відкритий в АТ «КБ «Приватбанк», не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу. Крім того, відповідно до п. 10.2 розділу XIII ЗУ «Про виконавче провадження» боржник може подати заяву про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій. 25.09.2025 ним було направлено відповідь ОСОБА_1 з повідомленням про неможливість зняття арешту з її рахунку та пропозицією звернутись до приватного виконавця із заявою про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій, що дасть їй можливість знімати кошти з арештованого рахунку.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.07.2025 приватним виконавцем на підставі заяви стягувача винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 78719279 з примусового виконання виконавчого листа № 286/779/24, виданого 17.06.2025 Овруцьким районним судом Житомирської області про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договорами в загальному розмірі 86760,00 грн., в тому числі: за кредитним договором № 20031-01/2023 в розмірі 23400,00 грн., з яких: 6000,00 грн. сума заборгованості за основним боргом, 17400,00 грн. сума заборгованості за процентами, за кредитним договором № 19318-01/2023 в розмірі 23400,00 грн., з яких: 6000,00 грн. сума заборгованості за основним боргом, 17400,00 грн. сума заборгованості за процентами, за кредитним договором № 3410935 в розмірі 23760,00 грн., з яких: 4000,00 грн. сума заборгованості за основним боргом, 19760,00 грн. сума заборгованості за процентами, за договором позики № 72112735 в розмірі 16200,00 грн., з яких: 4050,00 грн. сума заборгованості за основним боргом, 12150,00 грн. сума заборгованості за процентами, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн..

Також, зокрема, постановою від 28.07.2025 у ВП №78719279 приватним виконавцем Лужинецьким П.В. накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Вищевказаною постановою виконавець наклав арешт на банківський рахунок IBAN НОМЕР_1 в AT КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 та зупинив видаткові операції за даним рахунком.

З довідки ТОВ «ЛЕЙБОР-25» від 18.08.2025 №33 видно, що ОСОБА_1 дійсно працює у вказаному товаристві на посаді провідного кухаря з 01.04.2025 по теперішній час (а.с.133).

ОСОБА_1 24.08.2025 звернулася з клопотанням до приватного виконавця Лужинецького П.В. щодо скасування арешту, накладеного на вищевказаний банківський рахунок та звернути стягнення на заробітну плату звернувшись із постановою про звернення стягнення на заробітну плату до ТОВ «ЛЕЙБОР-25».

Вищевказане клопотання отримано приватним виконавцем Лужинецьким П.В. 28.08.2025, про що свідчить трекінг відстеження Укрпошти про вручення відправлення.

Інших доказів скаржником не надано.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Статтею 56 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно зі ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плату, пенсію як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Згідно з ч. 1 ст. 69 ЗУ «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, -20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами (частини друга, третя статті 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Зняття арешту з коштів здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року, справа № 905/361/19, було зроблено висновок про те, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьоїстатті 52 Закону України «Про виконавче провадження`повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертоюстатті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас у разі, якщо банк не повідомив приватного виконавця, що рахунок, на якому знаходяться кошти боржника, є рахунком зі спеціальним режимом використання, то дії приватного виконавця щодо накладення арешту на кошти на цьому банківському рахунку та їх подальше списання не можна вважати протиправними.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2024 року у справі № 338/1125/23.

На підтвердження доводів скарги про те, що належний ОСОБА_1 арештований рахунок є зарплатним, заявником надано довідку AT КБ «ПРИВАТБАНК» від 25.08.2025 (а.с. 134), з якої слідує, що остання має в AT КБ «ПРИВАТБАНК» картку НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) на яку отримує зарплатні виплати. Також на вказану картку може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

Аналіз діючого законодавства, дає підстави стверджувати про те, що висновок про призначення банківського рахунку можна зробити на основі документа, що підтверджує його призначення, наприклад, виписки з банку чи офіційного договору про відкриття рахунку з відповідною умовою використання, або ж на основі інформації з банку про наявність спеціальних можливостей, таких як можливість отримання заробітної плати, соціальних виплат чи цільових надходжень.

Таких доказів заявником суду надано не було.

Тобто, належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що належний ОСОБА_1 відноситься до рахунків зі спеціальним режимом використання заявником суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що дії приватного виконавця Лужинецького П.В. щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на належному заявнику банківському рахунку, та звернення на них стягнення були вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», відтак, під час винесення оскаржуваної постанови приватний виконавець діяв у межах наданих йому повноважень та вимог чинного законодавства, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича щодо незняття арешту з зарплатного рахунку - відмовити.

На ухвалу суду безпосередньо до Житомирського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Я. В. Кулініч