Справа № 712/1084/25
Провадження № 2/712/5086/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Пономаря В.О.,

за участю секретарів судового засідання Глущенко І.В., Чумак Д.І.,

представника позивача Зелтіньш Ю.Ю.,

представника відповідача Клименка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

І. Описова частина

1.1 Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач Комунальне підприємство «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом ОСОБА_1 про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення.

Свої вимоги мотивує тим, що КП «Черкасиводоканал» ЧМР надає населенню міста Черкаси послуги з водопостачання та водовідведення відповідно до законодавства України, що регулює відносини, які виникають між виконавцями житлово-комунальних послуг та їх споживачами. На виконання ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», позивач забезпечує надання відповідачам послуг з водопостачання та водовідведення для задоволення побутових потреб. Плата за комунальні послуги, в тому числі водопостачання, відповідно до ст. 67 ЖК України та ст. 10, 17 Закону «Про житлово-комунальні послуги» нараховується щомісячно, а її розмір розраховується за затвердженими в установленому порядку тарифами та відповідно до показань приладів обліку або за встановленими нормами. Статтями 67-68 ЖК України, абз. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, що споживачі житлово-комунальних послуг повинні сплачувати за їх надання своєчасно, у строки, встановлені договором або законом.

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою встановлений та прийнятий на облік розподільний засіб обліку (квартирний лічильник) водопостачання.

Всупереч вимогам законодавства, якими передбачено, що споживачі житлово-комунальних послуг повинні сплачувати за їх надання своєчасно, у строки, встановлені договором або законом, відповідач своєчасно та в повному обсязі не оплачував надані позивачем послуги, внаслідок чого станом на 01.01.2025 у нього утворилась заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення на загальну суму 36 222,95 грн.

На офіційному веб-сайті КП «Черкасиводоканал» https://vodokanal-cherk.asy. ck.ua/ 01.03.2022 опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту), публічний індивідуальний договір приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Публічні договори приєднання про надання комунальних послуг з власниками індивідуальних (садибних) житлових будинків вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Враховуючи викладене вище, позивач просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в загальній сумі 36 222,95 грн, а також витрати позивача на сплату судового збору в сумі 3 028,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Клименка О.С., подав відзив на позов, у якому проти заявлених вимог заперечив та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

З відзиву вбачається, що КП «Черкасиводоканал» визначило норму споживання на одну особу в розмірі 9 м?, однак фактично щомісячні нарахування проводилися у значно більшому обсязі 1820 м?, без зазначення правових чи фактичних підстав для збільшення обсягу спожитої води. За твердженням відповідача, ним здійснювалися оплати за спожиті послуги, що підтверджується наданим контррозрахунком, і з цього контррозрахунку вбачається не борг, а, навпаки, переплата в сумі 7 028,79 грн за 35 місяців, виходячи з кількості зареєстрованих осіб (1 особа), установлених тарифів на водопостачання та водовідведення та сплаченої ним суми 16 524,71 грн.

Також відповідач звернув увагу, що наданий позивачем розрахунок містить уже на початок вказаного періоду (березень 2022 року) суму боргу в розмірі 553,92 грн за водопостачання та 552,00 грн за водовідведення. Отже, з наданого розрахунку неможливо встановити період заборгованості та дату її виникнення.

Окремо відповідач заперечив правомірність донарахування різниці показників лічильника за серпень 2024 року, оскільки позивач не надав доказів належного встановлення, пломбування та своєчасної повірки лічильника води з номером, за яким проводилися донарахування, а відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» обов`язок забезпечити повірку такого засобу обліку покладено саме на виконавця послуг.

Крім того, наданий розрахунок підписано юрисконсультом підприємства, тоді як з посадової інструкції вбачається, що підготовка та підписання первинних бухгалтерських документів і розрахунків споживачів не входить до його повноважень, а отже цей документ не може вважатися належним доказом наявності та розміру боргу.

Представник позивача КП «Черкасиводоканал» Зелтіньш Ю.Ю. подала відповідь на відзив, у якій заперечила доводи відповідача та просила позов задовольнити, зазначивши таке.

По-перше, позивач вказав, що за адресою проживання відповідача прилад обліку води був прийнятий на абонентський облік, тому нарахування мали й надалі здійснюватися саме за показниками лічильника, а не за нормами споживання. Посилання відповідача на необхідність застосування норм споживання є безпідставними, оскільки ні пошкодження, ні порушення пломби, ні зауваження при розпломбуванні 20.08.2024 не фіксувалися, акт складено і підписано без заперечень. Більше того, показники вже нового лічильника підтвердили той самий середньомісячний обсяг споживання води (близько 20 м?), що свідчить про реальність таких обсягів, а не про помилковість попередніх нарахувань. Позивач також зазначив, що фактично у приміщенні проживає сім`я з п`яти осіб, тоді як у відзиві відповідач робить контррозрахунок, виходячи лише з однієї зареєстрованої особи, що спотворює реальний обсяг споживання.

По-друге, позивач пояснив, що графа «залишок на початок місяця» в розрахунку не є «старим боргом», а відображає суму, яка підлягає оплаті у відповідному місяці згідно з Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, і з матеріалів обліку вбачається, що до 01.06.2024 відповідач свої зобов`язання сплачував, а саме з червня 2024 року почалося неповне та несвоєчасне внесення плати, що й сформувало заборгованість. Твердження відповідача про незрозумілість періоду позивач назвав необґрунтованими, оскільки період утворення боргу прямо випливає з відомостей про нарахування та оплати.

По-третє, щодо зауважень відповідача про відсутність номера пломби в акті 20.08.2024 позивач зазначив, що в цей день попередній лічильник було знято з обліку і фактично його пломба втратила значення, натомість одразу було встановлено новий лічильник Zenner з конкретно зазначеним номером пломби, що й відображено в акті. Дані про первісне встановлення попереднього лічильника у 2014 році з показником «0» зберігаються в електронній програмі підприємства, а паперовий акт знищено за строками зберігання, що не свідчить про відсутність самого факту встановлення й обліку.

По-четверте, позивач заперечив посилання відповідача на Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» у частині покладення обов`язку з повірки на надавача послуг, вказавши, що наведена норма стосується вузлів комерційного обліку, а не індивідуальних лічильників у квартирі. Для індивідуальних засобів обліку законом прямо передбачено, що періодична повірка здійснюється за рахунок і під відповідальність власника такого лічильника (споживача), якщо інше не передбачено договором.

1.2. Позиції сторін в судовому засіданні

Представник позивача КП «Черкасиводоканал» Зелтіньш Ю.Ю. у судовому засіданні позов підтримала повністю, просила його задовольнити, зазначивши, що нарахування проведені на підставі показників приладу обліку, який був прийнятий підприємством на абонентський облік, зауважень щодо його роботи чи фіксації порушень пломбування не надходило, а тому підстав для перерахунку за нормами споживання немає. Відомості нового лічильника підтверджують правильність проведених нарахувань близько 20 м? щомсячно. Наголосила, що відповідач упродовж спірного періоду користувався послугами, однак оплату вносив не в повному обсязі, що й зумовило утворення заборгованості в заявленому розмірі.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Клименко О.С. позов заперечив, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що позивач безпідставно поклав в основу розрахунку показники лічильника, який не проходив періодичної повірки, а тому такі показники не можуть прийматися до розрахунку. Зазначив, що за наявними тарифами та нормами на 1 особу щомісячне нарахування є істотно меншим, ніж відображено в розрахунку позивача, а з урахуванням фактично сплачених 16 524,71 грн у відповідача відсутній борг, про що подано контррозрахунок. Також вказав на відсутність у матеріалах справи належних доказів обсягу фактичного споживання та проживання більшої кількості осіб.

1.3. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 31.03.2025 постановлено провести заочний розгляд справи.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.03.2025 позовні вимоги Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення станом на 01.01.2025 в сумі 36 222 грн 95 коп. та судовий збір в розмірі 3 028 грн.

Представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Клименком О.С. 19.09.2025 подано заяву про поновлення строку на перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.09.2025 поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та прийнято заяву до розгляду.

Ухвалою суду від 06.10.2025 заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.03.2025 скасовано та призначено судове засідання на 06.11.2025.

Представником відповідача Клименком О.С. 17.10.2025 подано відзив на позовну заяву.

Представником позивача Зелтіньш Ю.Ю. 28.10.2025 подано відповідь на відзив.

Суд 06.11.2025 перейшов до стадії ухвалення рішення.

ІІ. Мотивувальна частина

2.1 Положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно із ст. 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами).

Статтями 7, 8 вказаного вище Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

За змістом ст. 67-68, 162 ЖК України, наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.

Крім того, згідно з ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їх експлуатації. Засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 вказаного Закону законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузол комерційного обліку - вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік комунальних послуг (далі - комерційний облік) - визначення за допомогою вузла комерційного обліку або за встановленими правилами у передбачених цим Законом випадках кількісних та якісних показників комунальної послуги, вимірювання яких забезпечується вузлом обліку, на підставі яких проводяться розрахунки за спожиті комунальні послуги.

Згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 374 «Про затвердження переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці» лічильники води віднесено до засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці.

У наказі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» від 13.10.2016 № 1747 міжповірочний інтервал лічильників води становить 4 роки.

Процедуру подання на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб електричну енергію і газ, комерційних розрахунків за спожиту теплову енергію і воду (далі - засоби вимірювальної техніки), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку урегульовано Порядком подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 № 474.

Зокрема, п. 7 вказаного Порядку передбачено, що виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за формою згідно з додатком 1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки.

У той же час цією нормою закріплено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, які діяли на час виникнення правовідносин, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Положеннями вказаних Правил передбачено, що показники засобів обліку, які у визначений законодавством строк не пройшли повірку, не можуть прийматися до розрахунку за послуги.

Підпунктом 3 п. 4 розділу І Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 для розподілу не приймаються показання вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії, що зняті (надані) починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу) або встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектування, у тому числі порушення цілісності пломб, тощо), до дати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу.

2.2. Фактичні обставини, встановлені судом

В судовому засіданні встановлено, що КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради надає населенню міста Черкаси послуги з водопостачання та водовідведення відповідно до законодавства України, що регулює відносини, які виникають між виконавцями житлово-комунальних послуг та їх споживачами. Плата за комунальні послуги, в тому числі водопостачання, нараховується щомісячно, а її розмір розраховується за затвердженими в установленому порядку тарифами та відповідно до показань приладів обліку або за встановленими нормами.

Згідно з відповіддю № 1074208 від 29.01.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за якою рахується заборгованість перед позивачем за надані послуги з водопостачання та водовідведення протягом усього спірного періоду.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.01.2025 № 408860503 відповідач ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за якою рахується заборгованість перед позивачем за надані послуги з водопостачання та водовідведення протягом усього спірного періоду.

Отже, відповідач є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення, що надає КП «Черкасиводоканал» ЧМР за вказаною вище адресою.

Також установлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, однак, неукладення договору не виключає можливість стягнення з відповідача на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача) від оплати цих послуг.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15.03.2018 року у справі № 401/710/15-ц.

За адресою АДРЕСА_1 встановлено та прийнято на облік розподільний засіб обліку (лічильник), який опломбовано 29.08.2014. У подальшому 20.08.2024 встановлено новий лічильник, який також опломбовано. Відомості щодо проходження повірки лічильника у період з 29.08.2014 до 20.08.2024, тобто до заміни лічильника відсутні.

2.3. Оцінка суду

Як убачається з матеріалів справи, підставою для заявлення позовних вимог позивач визначив саме показники індивідуального (розподільного) засобу обліку, встановленого за адресою: АДРЕСА_1 , які були покладені ним в основу розрахунку заборгованості в сумі 36 222,95 грн. Разом із тим, із доданих до позову документів убачається, що зазначений лічильник води опломбований 29.08.2014, а в подальшому 20.08.2024 демонтований і замінений новим приладом обліку. Будь-яких відомостей (актів, свідоцтв чи довідок органу, що здійснював повірку) про проходження цим засобом обліку періодичної повірки у проміжку між 29.08.2014 та 20.08.2024 позивач суду не надав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці, а результати вимірювань таких засобів можуть використовуватися для розрахунків лише за умови своєчасного проведення такої повірки. Пунктом 7 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, затвердженого постановою КМУ від 08.07.2015 № 474, передбачено обов`язок виконавця не пізніше ніж за місяць до настання строку повірки інформувати споживача та організувати проведення повірки. Тобто саме на виконавця, який прийняв індивідуальний лічильник на абонентський облік і використовує його показники для нарахування плати, покладено обов`язок забезпечити законність використання такого засобу обліку.

Разом із тим п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), та п. 4 розд. І Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (наказ Мінрегіону № 315 від 22.11.2018) передбачають єдиний підхід: показники засобів обліку, які у визначений законодавством строк не пройшли повірку, не приймаються до розрахунку, а розподіл у такому разі здійснюється за нормами/розрахунково до моменту повторного прийняття на абонентський облік повіреного засобу обліку.

Оцінюючи доводи сторін, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 28.02.2018 у справі № 401/3475/15-ц, від 11.02.2019 у справі № 233/6570/15-ц, згідно з якою заперечення споживача щодо суми заборгованості, нарахованої за відповідними нормами споживання, можуть бути визнані обґрунтованими виключно у випадку, коли споживач доведе, що у відповідний період облік послуги здійснювався квартирним засобом обліку, який допускався до застосування, тобто пройшов повірку і його показники могли бути використані для розрахунків.

Із цього висновку випливає зворотне правило, яке підлягає застосуванню в контексті цієї справи: якщо сторона, яка наполягає на розрахунку саме за показниками індивідуального приладу обліку не доведе, що цей прилад у спірний період був придатним до застосування, тобто пройшов своєчасну повірку, такі показники не можуть бути покладені в основу визначення розміру плати.

У цій справі позивач, на якому відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України лежить обов`язок доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, не подав жодного належного та допустимого доказу того, що лічильник, показники якого покладено в основу розрахунку заборгованості 36 222,95 грн, у період з 2014 року до його заміни 20.08.2024 проходив періодичну повірку і згідно з вимогами закону міг бути застосований для комерційних розрахунків.

За таких обставин суд дійшов висновку, що розрахунок заборгованості, поданий КП «Черкасиводоканал» є недоведеним.

Представником відповідача подано контррозрахунок заборгованості, в якому за кожний місяць зазначено період, нарахування за водопостачання, нарахування за водовідведення та абонплату.

Перевіряючи зазначені розрахунки суд виходить з того, що за наданим позивачем відомостями норма споживання води на одну особу становить 9 м?, водовідведення 9 м?, тариф за водопостачання становить 13,848 грн за 1 м?, за водовідведення 13,80 грн за 1 м?, абонплата за водопостачання 11,24 грн, абонплата за водовідведення 11,24 грн. Загальна сума оплати, що здійснена відповідачем, за розрахунками обох сторін 16 524,71 грн.

За таких обставин суд погоджується з проведеним представником відповідача розрахунком, що за 35 місяців (з березня 2022 року до січня 2025 року) підлягає нарахуванню 9 495,92 грн за водопостачання та водовідведення, за цей період оплачено 16 524,71 грн, тобто наявна передплата в розмірі 7 028,79 грн.

Щодо посилання позивача на рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради «Про затвердження нормативів питного водопостачання для миття автотранспорту та поливання зелених насаджень у м. Черкаси на 20222024 роки», яким, зокрема, установлено витрати води на поливання садів, присадибних ділянок, зелених насаджень у розмірі 5 л/кв.м./добу в період травень-серпень, суд зазначає, що не може покласти це рішення в основу визначення обсягу споживання в цьому спорі з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані про площу присадибної ділянки (кількість кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому позивач не надав альтернативного розрахунку з урахуванням цього рішення виконавчого комітету.

Також суд відхиляє доводи позивача про необхідність нарахувань, виходячи з проживання у будинку п`яти осіб, оскільки ці обставини не підтверджені жодним належним і допустимим доказом. Наявні ж у справі відомості підтверджують лише реєстрацію за відповідною адресою самого ОСОБА_1 , тому при визначенні обсягу спожитих послуг суд виходить із однієї зареєстрованої особи, а доводи позивача про необхідність розрахунку показників на п`ятьох осіб визнає необґрунтованими.

За таких умов заявлені позовні вимоги в частині стягнення 36 222,95 коп. є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Інші доводи сторін не спростовують зазначених висновків та не містять фактів чи доказів, які б змінювали правову оцінку встановлених судом обставин. При цьому, аналізуючи всі доводи позивача, суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», у якому зазначено, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не означає обов`язку детально відповідати на кожен довід сторін. Обґрунтування судового рішення є достатнім тоді, коли з нього вбачається, що суд дослідив усі ключові правові та фактичні питання справи, що й було зроблено у цій справі.

2.4. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, витрати зі сплати судового збору необхідно покласти на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 12-13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 264-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 11.11.2025.

Учасники справи:

Позивач: Комунальне підприємство «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради, , місцезнаходження за адресою: вул. Гетьмана Сагайдачного, 12, м. Черкаси.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя В.О. Пономар