ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8240/25 Номер провадження 22-ц/814/3550/25Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Карпушина Г.Л., Чумак О.В.,

за участю секретаря: Дороженка Р.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Гайтоти Ірини Миколаївни на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 червня 2025 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2025 року адвокат Гайтота І.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якому просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження, а саме :

усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності;

заборонити перебувати в місці спільного перебування з заявником за адресою: АДРЕСА_2 ;

заборонити наближатися до місця проживання заявника за адресою АДРЕСА_2 , ближче ніж на 500 (п`ятсот) метрів;

заборонити наближатися до заявника, інших місць частого відвідування заявником ближче ніж на 500 (п`ятсот) метрів;

заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заяви зазначала, що ОСОБА_2 , який є сином заявника, під час сумісного проживання спричиняв психологічний тиск, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав їй тілесних ушкоджень, що змусило останню звертатись до поліції, а в подальшому шукати захист в благодійній організації «Світло надії», оскільки залишатись вдома їй було небезпечно.

Підставами для надання соціальної послуги в БО «Світло надії» є подання СПДЛН ВП Полтавського РУП та направлення департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради.

Спричинене домашнє насильства підтверджується також протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_2 складеним 24.01.2025.

Окрім того, відносно ОСОБА_2 , 24.01.2025 було винесено працівниками поліції терміновий заборонний припис терміном на 10 діб.

Вказує, що кривдник є залежним від алкоголю та після вживання в нього виникають приступи агресії та люті, у зв`язку з чим вважає наявними підстави для видачі обмежувального припису.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 17 червня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів систематичного вчинення домашнього насильства, що виключає підстави для видачі обмежувального припису.

Також суд зазначив, що заборона перебування ОСОБА_2 за адресою проживання матері може бути втручанням в право особи на житло, гарантоване Конституцією, оскільки доказів користування іншим житлом не надано.

Не погодившись з даним судовим рішенням, представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Гайтота І.М. оскаржила його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її заяву.

Зазначала, що заявницею надані достатні докази вчинення сином ОСОБА_2 домашнього насильства відносно матері ОСОБА_1 , якими є протокол про адміністративне правопорушення, направлення до БО «Світло Надії» та подальше перебування там потерпілої, як особи, що постраждала від домашнього насильства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , яка на праві спільної часткової власності належить як останній, так і її сину ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду для видачі обмежувального припису, представник заявниці посилалась на систематичне спричинення ОСОБА_1 фізичного та психологічного домашнього насильства та неодноразові звернення матері з цього приводу до поліції, неможливість у зв`язку з проявами його агресією проживати в квартирі, що змусило її знайти прихисток в благодійній організації, яка забезпечує притулок для осіб постраждалих від домашнього насильства.

Відмовляючи в задоволенні заяви, місцевий суд виходив з відсутності належного підтвердження доказами по справі систематичності вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_2 відносно матері ОСОБА_1 , що унеможливлює видачу обмежувального припису.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п.п.3,4 та 17 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння ( дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім та теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають ( проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких дій.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За змістом п.7 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Пунктом 9 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Зважаючи на наведені правила Закону, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд повинен встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Матеріалами справи доводиться, що в обґрунтування необхідності видачі обмежувального припису, заявник надала копії: протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 від 24.01.2025, термінового заборонного припису стосовно кривдника від 24.01.2025 року, терміном на 10 діб, направлення особи, що постраждала від домашнього насильства до закладів соціального спрямування Полтавської області від 01.02.2025, подання щодо направлення потерпілої ОСОБА_1 до притулку для жінок БО «Світло надії».

Разом з цим, вказані докази не свідчать про вчинення сином систематичного домашнього насильства щодо неї у розумінні ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та не доводять можливість продовження настання ризиків насильства у майбутньому.

Колегія суддів звертає увагу, що надані заявником письмові докази у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 від 24.01.2025 та термінового заборонного припису стосовно кривдника від 24.01.2025 року, вже були використані останньою при подачі нею первісної заяви про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 .

Так, в лютому в лютому 2025 року до суду звернулась представник ОСОБА_1 адвокат Гайтота І.М. із заявою про видачу ОСОБА_2 обмежувального припису, підставами для якого слугував зазначений адміністративний протокол від 25.01.2025, складений працівниками поліції стосовно останнього за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 31 березня 2025 року у видачі останнього було відмовлено.

При цьому суд вказав про недоведеність належними доказами систематичності вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_2 відносно його матері ОСОБА_1 .

Звертаючись вчергове до суду з заявою про видачу обмежувального припису, заявником не було надано інших доказів, які-б свідчили про систематичність вчинення домашнього насильства відносно матері.

Так, як при попередньому зверненні до суду, так і при подачі даної заяви, представник ОСОБА_1 , посилається на ті самі обставини і докази, які вже були предметом дослідження суду і щодо яких суд висловив правову позицію про недоведеність підстав для видачі обмежувального припису у зв`язку з відсутністю доказів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства стосовно своєї матері ОСОБА_1 .

Будь-яких інших, відмінних від вже наданих та досліджених судом доказів вчинення домашнього насильства, окрім випадку, який мав місце 24.01.2025, при розгляді цієї справи заявником надано не було.

За наведених підстав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх правових підстав для вжиття заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 у вигляді видачі обмежувального припису з метою забезпечення безпеки його матері ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Так, не заслуговує на увагу твердження апелянта про те, що нею було надано суду достатньо доказів систематичного вчинення ОСОБА_2 насильства відносно матері, що не ґрунтується на матеріалах справи.

Матеріали справи не містять жодних доказів вчинення сином заявниці ОСОБА_2 систематичних проявів домашнього насильства, які б могли розцінюватись як ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві

Крім того, всім доказам, які приєднані заявником до матеріалів справи, вже була надана відповідна правова оцінка, викладена в судових рішеннях як суду першої інстанції, так і апеляційного суду, тоді як на інші випадки вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, окрім подій від 24.01.2025, заявник не посилається.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, ч. 1 п. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Гайтоти Ірини Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 28 жовтня 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна Г.Л. Карпушин О.В. Чумак