УХВАЛА

06 листопада 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Косіцина В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 про накладання стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 про накладання стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям в натурі, у якій позивач просить суд:

- звернути стягнення на предмет іпотеки нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 365,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яке після смерті боржника ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 було успадковано спадкоємцями: ОСОБА_4 (1/4 частки), ОСОБА_3 (1/4 частки), ОСОБА_2 (1/2 частки) на користь ОСОБА_1 ;

- застосувати спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його передачі у власність ОСОБА_6 в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 09.11.2021 року №4386 та іпотечного договору від 09.11.2021 року №4387.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, вона передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Надано позивачеві 10-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

05 листопада 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Кушніра Вікторії Михайлівни надійшла заява про продовження строків на усунення недоліків позовної заяви, у якій заявниця просить суд продовжити строк на усунення недоліків позовної заяви до 12 листопада 2025 року включно.

Заява мотивована тим, що 31 жовтня 2025 року позивачка звернулася до ТОВ «ПЕРСПЕКТИВА ЕКСПЕРТ» з заявою про виготовлення звіту про оцінку майна. 04 листопада 2025 року було отримана відповідь про те, що для виготовлення звіту потрібно близько 7 робочих днів, а тому, орієнтована дата видачі звіту становить 10.11.2025 року.

На підтвердження зазначених обставин заявником було подано копію відповіді ТОВ «ПЕРСПЕКТИВА ЕКСПЕРТ» на адвокатський запит від 04.11.2025 року №4/11-01.

За змістом ст.120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з ч.2 ст.127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати зловживань та ухилення від отримання інформації про рух справи.

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ «Перетяка та Шереметьев проти України», заяви № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04, ЄСПЛ наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, необхідно тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення ЄСПЛ у справі «Brumarescu v. Romania» (Брумареску проти Румунії) від 28 листопада 1999 року, пункт 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Ryabykh v. Russia» (Рябих проти Росії), пункт 52).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ у справах «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (стаття 44 ЦПК України).

У справах «Osman v. the United Kingdom» (Осман проти Сполученого королівства) та «Kreuz v. Poland» (Креуз проти Польщі) ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи зазначене, суд, з метою забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя вважає за можливе задовольнити заяву про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви, продовживши зазначений строк до 12 листопада 2025 року.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 120, 127, 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача адвоката Кушніра Вікторії Михайлівни надійшла заява про продовження строків на усунення недоліків позовної заяви задовольнити.

Продовжити строк усунення недоліків позовної заяви у цивільній справі №522/23671/25 (провадження №2/522/10221/25) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 про накладання стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям в натурі на строк до 12 листопада 2025 року включно.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде повернута позивачеві.

Копію ухвали направити позивачу для виконання.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Косіцина В.В.