Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/165/25
Провадження № 2/670/152/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року селище Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Голуба О.Є.

за участю секретаря судового засідання Сікорської В.О.

позивача ОСОБА_1

представник відповідача ТОВ « Енселко Агро» Загуровського О.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» про зобов`язання нарахувати та сплатити орендну плату з врахуванням пені та індексації, розірвання договору оренди землі, визнання бездіяльності незаконною та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

12.03.2025 позивач звернулася до Віньковецького районного суду із позовною заявою, у якій просить зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» належним чином нарахувати та сплатити орендну плату з врахуванням перегляду умов договору, зміни ціни землі, а також з врахуванням відповідальності передбаченої законодавством, зокрема пені за прострочення платежів та індексації за використання ділянок, та у зв`язку з порушенням істотних умов договорів оренди розірвати дані договори оренди землі та визнати бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на звернення від 14.08.2024 незаконною.

Крім того, просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач користується її приватними земельними ділянками з кадастровими номерами :08:004:0116 та :08:004:0114, однак, в порушення укладених договорів оренди та Закону України «Про оренду землі» не виплатив в належний термін до 30.12.2024 орендну плату за 2024 рік.

Позивач зазначає, що в 14.08.2024 зверталася до відповідача письмово для отримання інформації про розмір нарахувань орендної плати, а також про виплату належним чином орендної плати, однак на дане звернення відповіді від відповідача вона не отримала.

Стверджує, що виявила невірні записи у відомості з Держаного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, оскільки орендної плати у такому розмірі вона не отримала. Також вказує, що відповідно до довідки про доходи від 15.01.2025 виданої ТОВ «Енселко Агро» суми про нарахування є надуманими.

Крім того, звертає увагу в позові, що відповідачем не виконано дві істотні умови договору оренди землі, а саме розмір земельних ділянок відповідачем у договорі зазначено не вірно, а також не зазначено розмір індексації і відповідальності за несплату орендної плати та виконання строків її виплати.

На думку позивача, дані обставини є підставою для стягнення орендної плати з нарахуванням пені та індексації та розірвання договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :08:004:0116 та :08:004:0114.

Враховуючи наведене вище просить суд задовольнити позовні вимоги.

Рух справи в суді та позиція сторін у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2025 для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Голуба О.Є.

Ухвалою суду від 17.03.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, до суду, у встановлений судом строк, надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 01.04.2025 відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 30.04.2025 о 14 год 00 хв. За клопотанням позивача витребувано в ТОВ «Енселко Агро» копії договорів оренди на земельні ділянки з кадастровими номерами :08:004:0114 та :08:004:0116 та оригінали даних договорів для огляду судом.

30.04.2025 підготовче засідання відкладено на 16.05.2025 об 11 год 00 хв, у зв`язку з ненадходженням до суду витребуваних документів.

Витребувані документи разом із відзивом на позовну заяву надійшли до суду 15.05.2025. У відзиві на позовну заяву ТОВ «Енселко Агро» зазначає, що у 2024 році орендну плату ОСОБА_1 виплачено в повному обсязі. При цьому частину було відраховано та сплачено на рахунок Ярмолинецького ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області.

Водночас вказує, що в рахунок орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер :08:004:0116 нараховано 8695,71 грн, фактично сплачено (після сплати податків) 5780,03 грн, утримано за постановою ДВС 1220,02 грн, всього виплачено 7000,05 грн.

За користування земельною ділянкою кадастровий номер :08:004:0114 нараховано 7812,79 грн, фактично сплачено (після сплати податків) 5711,29 грн, утримано за постановою ДВС 389,16 грн, всього виплачено 6100,45 грн.

16.05.2025 позивач подала до суду відповідь на відзив, де вказує, що відповідачем вимога державного виконавця про залишення постанови без виконання не виконана, і всупереч вимоги кошти в розмірі 1609,18 грн було знято з її орендної плати. Розміри ділянок, зазначені в договорах оренди та які фактично належать ОСОБА_1 на праві власності, не співпадають з розмірами зазначеними в договорах.

Також зазначила, що оскільки власник ділянки змінився після смерті ОСОБА_2 договір вважається недійсним. Окрім того договори недійсні оскільки відсутні акти передачі земельних ділянок, а також копії документів, що підтверджують право власності. Також зазначає, що відомості про виплати за оренду землі за 2024 рік до 30.12.2024 різняться з фактичними виплатами за якими відсутні факти та суми на які посилається відповідач.

16.05.2025 підготовче засідання відкладено на 04.06.2025 о 10 год 00 хв, у зв`язку з наданням відповідачу часу для ознайомленням з відповіддю на відзив.

04.06.2025 підготовче засідання відкладено за клопотанням представника відповідача для можливості подачі додаткових доказів по справі та продовжено строк підготовчого провадження.

17.06.2025 представник відповідача подав до канцелярії суду докази здійснення в 2025 році доплати орендної плати ОСОБА_1 за 2024 рік, просив долучити їх до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 19.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити.

Зазначила, що 14.08.2024 позивач зверталася до відповідача письмово для отримання інформації про розмір нарахувань орендної плати, а також про виплату належним чином орендної плати. Однак на дане звернення відповіді від відповідача вона не отримала, тому змушена звертатися до суду за захистом своїх прав.

Вважає, що відповідач в порушення укладених договорів та Закону України «Про оренду землі» не виплатив в належний термін до 30.12.2024 орендну плату за оренду її земельних ділянок за 2024 рік.

Стверджує, що виявила невірні записи у відомості з Держаного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, оскільки орендної плати у такому розмірі вона не отримала. Суми про нарахування відповідно до довідки про доходи від 15.01.2025 є також надуманими.

Окрім того, зазначає, що відповідачем не виконано дві істотні умови договору оренди землі, а саме розмір земельних ділянок відповідачем у договорі зазначено не вірно, а також не зазначено розміру індексації та відповідальності за несплату орендної плати та дотримання строків її виплати.

На думку позивача, дані обставини є підставою для виплати відповідачем орендної плати з нарахуванням пені та індексації та розірвання договорів оренди земельних ділянок кадастровий номер :08:004:0116 та :08:004:0114.

Також стверджує, що після смерті ОСОБА_2 (орендодавця) з яким ТОВ «Енселко Агро» (орендар) мав укладений договір б/н від 05.11.2015 оренди землі, яка знаходиться на території Нетечинецької сільської ради площею 1,5900 га кадастровий номер :08:004:0114 та яку вона успадкувала, відповідач мав направити їй протягом місяця лист з пропозицією переукласти договір, а оскільки він цього не зробив, договір з нею не укладався, тому він вважається недійсним.

Разом з тим, в ході розгляду справи позивач надала суду судові рішення на підтвердження того, що відповідач в попередні періоди, зокрема 2022-2023 роки здійснював невчасну орендну плату, відтак за словами позивача, відповідач систематично (два і більше випадки) порушував істотні умови договорів оренди землі, що є підставою для їх розірвання.

З огляду на наведене, просила суд зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» належним чином нарахувати та сплатити орендну плату з врахуванням перегляду умов договору, зміни ціни землі, а також з врахуванням відповідальності передбаченої законодавством, зокрема пені за прострочення платежів та індексації за використання ділянок, та у зв`язку з порушенням істотних умов договорів оренди розірвати дані договори оренди землі та визнати бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на звернення від 14.08.2024 незаконною.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

У поданому відзиві зазначив, що у 2024 році орендну плату ОСОБА_1 було сплачено у повному обсязі. При цьому частину орендної плати, що належали до виплати ОСОБА_1 було відраховано та сплачено на рахунок Городоцько-Ярмолинецького ВДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області.

Зазначив, що за користування земельними ділянками з кадастровими номерами :08:004:0116 та :08:004:0114 ТОВ «Енселко Агро» сплатило орендну плату на користь позивача в наступних розмірах:

- в рахунок орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер :08:004:0116 за 2024 рік позивачці нараховано 8695,71 грн, фактично сплачено (після сплати податків) 5780,03 грн, утримано за постановою ДВС 1220,02 грн, всього виплачено 7 000,05 грн;

- в рахунок орендної плати за користування земельною ділянкою :08:004:0114 за 2024 рік в рахунок орендної плати нараховано 7577,74 грн, фактично сплачено в 2024 році (після сплати податків) 1556,65 грн, утримано за постановою ДВС 389,16 грн, разом в 2024 році сплачено 1945,81 грн. Згодом в 2025 за дану земельну ділянку було донараховано 1403,36 грн орендної плати за 2024 рік та сплачено в 2025 році 5054,23 грн, всього виплачено 7000,04 грн (а.с.33-34).

Звернув увагу суду, що вказане підтверджується відповідними документами: платіжна інструкція №3556 від 06.08.2024 на суму 4880,06 грн; платіжна інструкція №35547 від 06.08.2024 на суму 1556,65 грн; платіжна інструкція №55202 від 10.09.2024 на суму 1609,18 грн (виплати за постановою ДВС); звіт АТ «Укрпошти» від 08.05.2025 про перекази за реєстром юридичної особи.

Таким чином, з врахуванням того, що відповідно до п. 4.4 договорів оренди земельних ділянок строк виплати орендної плати до 30 грудня року, за який ця орендна плата сплачується відповідачем не було порушено обов`язків щодо виплати орендної плати ОСОБА_1 .

Водночас 17.06.2025 в підготовчому засіданні представником відповідача подано клопотання про долучення до матеріалів справи докази сплати ОСОБА_1 20.05.2025 орендної плати у розмірі 899,59 грн, а саме звіт АТ «Укрпошти» від 27.05.2025 про перекази за реєстром юридичної особи на лазерному диску (СD).

Окрім того, у зв`язку з не зазначенням у призначеннях платежу конкретних договорів за якими здійснювалася сплата частинами протягом року орендної плати, а також конкретного розміру орендної плати з врахуванням індексації, згідно умов договорів за 2024 рік по кожному з договорів, а також співвідношення сплачених сум з відомостями із Державного реєстру фізичних осіб - платників податків наданих ОСОБА_1 про що не було висловлено свою позицію в відзиві, представником позивача було додатково надано суду письмові пояснення з детальним обгрунтуванням щодо нарахованих та виплачених позивачу сум орендної плати за 2024 рік. А також викладено пояснення щодо розбіжностей в розмірах земельної ділянки з кадастровим номером :08:004:0114, що зазначені в договорі і витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

На підставі норми ч. 5 ст. 174 ЦПК України, яка передбачає, що суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне, суд з метою належного з`ясування дійсних обставин справи, що є в інтересах обох сторін у справі, прийняв поданні представником додаткові пояснення.

Відповідно до додаткових письмових пояснень, які були також озвученні представником під час судового розгляду представник відповідача вказав, що обставини щодо розбіжностей в розмірах земельної ділянки з кадастровим номером :08:004:0114 вже були предметом розгляду судом у інших справах, що набрали законної сили.

Зокрема, в грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ТОВ «Енселко Агро» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :08:004:0114. За результатом розгляду позовної заяви у справі №670/728/22 Віньковецьким районним судом Хмельницької області у рішенні від 12 жовтня 2023 року та Хмельницьким апеляційним судом у постанові від 12 грудня 2023 року було виснувано, що «Зазначення в тексті оспорюваного договору площі переданої в оренду земельної ділянки в розмірі 1,59 га відповідає даним щодо розміру земельної ділянки, яка міститься у державному акті II-ХМ №010872, який зазначено у договорі оренди землі як правову підставу для права власності орендодавця, ОСОБА_2 ».

Верховний суд у своїй постанові від 08.03.2024 у тій же справі зазначив: «Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відомості щодо розміру земельної ділянки, вказані у договорі, співпадають з відомостями про розмір земельної ділянки, вказаними у державному акті ІІ-ХМ № 010872. Також судами встановлено, що сторони протягом тривалого часу виконували договір, зокрема у частині оплати і отримання орендної плати. Висловлена позивачкою після оформлення наприкінці 2022 року права на спадщину незгода з відомостями про земельну ділянку, зазначеними у договорі оренди землі від 05 листопада 2015 року не може свідчити про порушення сторонами при укладенні договору приписів закону, а також свідчити про порушення її прав. Отже відсутні підстави для визнання договору оренди недійсним із заявлених підстав. Слід зазначити, що сторони договору оренди не позбавлені можливості внести зміни до договору з метою уточнення відомостей про об`єкт оренди».

Пізніше, у рішенні від 09 жовтня 2024 року у справі № 670/311/24, Віньковецький районний суд із посиланням на постанову Хмельницького апеляційного суду та постанову Верховного Суду у справі № 670/728/22, зазначив: «висловлена позивачкою після оформлення наприкінці 2022 року права на спадщину незгода з відомостями про земельну ділянку, зазначеними у договорі оренди землі від 05 листопада 2015 року не може свідчити про порушення сторонами при укладенні договору приписів закону, а також свідчити про порушення її прав».

Щодо виплати орендної плати за 2024 рік за користування земельними ділянками кадастровий номер :08:004:0114 та кадастровий номер :08:004:0116 представник відповідача зазначив, що за користування земельними ділянками з кадастровими номерами :08:004:0116 та :08:004:0114 ТОВ «Енселко Агро» сплатило орендну плату на користь позивача в наступних розмірах:

- в рахунок орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер :08:004:0116 за 2024 рік позивачці нараховано 8695,71 грн, фактично сплачено (після сплати податків) 5780,03 грн, утримано за постановою ДВС 1220,02 грн, всього виплачено 7 000,05 грн;

- в рахунок орендної плати за користування земельною ділянкою :08:004:0114 за 2024 рік в рахунок орендної плати нараховано 7577,74 грн, фактично сплачено в 2024 році (після сплати податків) 1556,65 грн, утримано за постановою ДВС 389,16 грн, разом в 2024 році сплачено 1945,81 грн. Згодом в 2025 за дану земельну ділянку було донараховано 1403,36 грн орендної плати за 2024 рік та сплачено в 2025 році 5054,23 грн, всього виплачено 7000,04 грн.

Індекс Інфляції у 2024 році складав 112,0%. Розмір орендної плати, що було сплачено ОСОБА_1 за використання кожної із земельних ділянок у 2023 році, становив 6100,30 грн.

Таким чином, у 2024 році розмір орендної плати за кожну із ділянок після сплати податків (на руки) повинен становити: 6100,30х112,0%=6832,34 грн. При цьому, зазначив, що сума індексації не може виплачуватись орендодавцеві раніше, ніж індекс інфляції за відповідний період буде визначений Мінфіном. Тому, суму індексації можливо розрахувати і сплатити орендодавцеві лише після оприлюднення відмостей про рівень інфляції. Ані чинним законодавством, ані договором оренди не встановлено строки нарахування та виплати індексації. Водночас, ТОВ «Енселко Агро», усвідомлюючи, що рівень споживчих цін завжди зростає, здійснює виплату орендної плати із урахуванням майбутнього можливого розміру індексації.

Наголосив на тому, що, за 2024 рік ОСОБА_1 було нараховано та виплачено орендну плату у розмірі 7000,05 грн за кожну із ділянок. Різниця між сумою до збільшення орендної плати та після такого - 899,75 грн, що становить 14,75 % від 6100,30 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 було нараховано та виплачено орендну плату із урахуванням індексу інфляції за 2024 рік у розмірі 112,0% і навіть із певним збільшенням орендної плати.

Щодо відомостей, із Державного реєстру фізичних осіб платників податків, наданих ОСОБА_1 суду, повідомив наступне:

в рядку 3 відомостей зазначено надходження на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 9994,90 грн. Вказана сума складається із:7577,74 грн на руки після сплати податків 6100,00 грн.) орендна плата за використання ділянки к/н :08:004:0116;

2417,16 грн. (сплачено на руки після сплати податків 1945,82) орендна плата за використання ділянки к/н :08:004:0114;

в рядку 7 відомостей зазначено надходження на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 1117,97 грн. Вказана сума є частиною орендної плати за користування земельною ділянкою к/н :08:004:0116. Сплачено на руки після сплати податків 899,97 грн.

Щодо надання відповіді на заяву позивача від 14 серпня 2024 року представник підтвердив, що ТОВ «Енселко Агро» не надало відповідь позивачу.

Разом з тим пояснив що позивач постійно звертається з різними заявами в яких важко розібратися, а безпідставні вимоги постійно повторюються та були неодноразово досліджені та встановлені судами у судових рішеннях.

Звернув увагу суду, що позовні вимоги у даній справі також позивачем не конкретизовані, зокрема не зазначено суми орендної плати та неустойки, які на думку позивача несплачені за договорами оренди за 2024 рік та відповідно, які позивач хоче стягнути з відповідача.

Щодо систематичної не сплати орендної плати на яку посилається позивач за попередні роки, просив суд звернути увагу, що систематичність відповідно до практики Верховного Суду можлива лише в тому випадку, коли була саме несплата орендної плати орендодавцю в повному розмірі, а не здійснення її недоплати.

Також звернув суду увагу, що предметом та підставою даного позову є орендна плата за 2024 рік, а не сплата за попередні періоди, зокрема 2021-2023 роки, на які посилається позивач у своїх поясненнях щодо систематичної несплати орендної плати.

Відтак вважає, що позовні вимоги надумані та не підлягають до задоволення.

Заслухавши думку сторін у справі, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 05.11.2015 між ОСОБА_1 (орендодавцем) та ТОВ «Енселко Агро» укладено договір оренди землі б/н, згідно якого орендодавець передав орендарю в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Нетечинецької сільської ради площею 1,9900 га кадастровий номер :08:004:0116. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 19 463,47 грн в цінах 2015 року. Згідно п. 3.1 договору строк дії договору до 31.12.2027.

Згідно п. 4.1 договору орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1 946,34 грн за один повний рік користування земельною ділянкою. Обчислення розміру орендної плати за кожний наступний рік оренди, здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталась раніше). При цьому коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталась раніше).

Відповідно до п. 4.2 договору орендна плата за користування об`єктом оренди сплачується орендарем на користь орендодавця шляхом видачі готівкових коштів через касу Орендаря або шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок орендодавця, зазначений в даному договорі, або поштовим переказом.

Згідно із п.4.3 договору орендна плата виплачується орендарем у встановленому п.4.1 цього договорі розмірі за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших податків, обчислених згідно з вимогами чинного законодавства.

Згідно із п.4.4 договору орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на користь орендодавця щорічно, в строк до 30 грудня року, за поточний календарний рік оренди (а.с.43-47).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.04.2018 № 121090511 земельна ділянка кадастровий номер :08:004:0116 площею 1,5955 га належить з 13.12.2017 на праві власності ОСОБА_1 , підстава: державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер ІІ-ХМ 010881, виданий 01.11.1999 Нетечинецькою сільською радою народних депутатів. З даної інформаційної довідки вбачається зареєстроване право оренди земельної ділянки ТОВ «Енселко Агро». Підстава виникнення: договір оренди б/н від 05.11.2015, строк дії до 31.12.2027, з правом пролонгації (а.с.18).

Також 05.11.2015 між орендодавцем ОСОБА_2 (спадкоємцем якого є ОСОБА_1 ) та ТОВ «Енселко Агро» укладено договір оренди землі б/н, згідно з яким орендодавець передав орендарю в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Нетечинецької сільської ради площею 1,5900 га, кадастровий номер :08:004:0114, строк дії договору - до 31 грудня 2027 року. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 19 463,47 грн в цінах 2015 року.

Згідно з п. 4.1 договору орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1 946,34 грн за один повний рік користування земельною ділянкою. Обчислення розміру орендної плати за кожний наступний рік оренди, здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталась раніше). При цьому коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталась раніше).

У пункті 4.2 договору оренди, сторони погодили, що орендна плата за користування об`єктом оренди сплачується орендарем на користь орендодавця шляхом видачі готівкових коштів через касу орендаря або шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок орендодавця, зазначений у договорі, або поштовим переказом.

Орендна плата виплачується орендарем у встановленому пунктом 4.1 цього договору розмірі за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших податків, обчислених згідно з вимогами чинного законодавства (пункт 4.3 договору).

Відповідно до пункту 4.4 договору оренди, орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на користь орендодавця щорічно, у строк до 30 грудня року, за поточний календарний рік оренди. (а.с.48-52).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.10.2023 земельна ділянка кадастровий номер :08:004:0114 площею 1,2863 га належить на праві власності ОСОБА_1 з 21.11.2022, підстава: свідоцтво про право на спадщину за законом № 4845 від 21.11.2021.

З даної інформаційної довідки вбачається зареєстроване право оренди земельної ділянки ТОВ «Енселко Агро». Підстава виникнення: договір оренди б/н, строк дії до 31.12.2027 (а.с.17).

Відповідно до довідки про доходи № 59 від 15.01.2025 ТОВ «Енселко Агро» виданої ОСОБА_1 , загальна сума доходу за період з 01.10.2024 по 31.12.2024 становить 6 278,55 грн (а.с.7).

Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 26.02.2025 ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2024 по 4 квартал 2024 нараховано 16 273,45 грн та виплачено 12 919,43 грн ТОВ «Енселко Агро» в рахунок доходу від надання земельної ділянки в оренду (а.с.8).

З розрахунку ТОВ «Енселко Агро», наведеного відповідачем у поданому відзиві від 15.05.2025, вбачається, що в рахунок орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер :08:004:0116 позивачці нараховано 8695,71 грн, фактично сплачено (після сплати податків) 5780,03 грн, утримано за постановою ДВС 1220,02 грн, всього виплачено 7 000,05 грн. За користування земельною ділянкою кадастровий номер :08:004:0114 нараховано 7577,74 грн, фактично сплачено (після сплати податків) 1556,65 грн, утримано за постановою ДВС 389,16 грн, разом сплачено в 2024 році 1945,81 грн. Згодом в 2025 році за дану земельну ділянку донараховано 1403,36 грн орендної плати за 2024 рік, фактично сплачено в 2025 році (після сплати податків) 5054,23 грн, всього виплачено орендної плати 7000,04 грн (а.с.33-34).

Згідно із платіжною інструкцією №35546 від 06 серпня 2024 року ОСОБА_1 було перераховано 4 880,06 грн як оплата орендної плати за землю (а.с.35).

Згідно із платіжною інструкцією №35547 від 06 серпня 2024 року ОСОБА_1 було перераховано 1 556,65 грн як оплата орендної плати за землю (а.с.36).

Згідно із платіжною інструкцією №55202 від 10 вересня 2024 року на рахунок Городоцько-Ярмолинецького відділу ДВС було перераховано 1 609,18 грн як оплата Дурач Л. Є. орендної плати за землю ВП 69015319 від 28.05.24 (а.с.37).

Відповідно до звіту АТ «Укрпошти» про переказ за реєстром юридичної особи, (лазерний диск з даним звітом), вбачається виплата коштів ОСОБА_1 пересувним відділенням пошти 23.12.2024 в сумі 899,97 грн та 21.01.2025 в сумі 4 154,64 грн (а.с.38).

Постановою державного виконавця Ярмолинецького відділу ДВС у виконавчому провадженні №69015319 від 28.05.2024 було постановлено звернути стягнення на доходи ОСОБА_1 у ТОВ «Енселко Агро» (а.с. 39-42).

Відповідно до звіту АТ «Укрпошти» про переказ за реєстром юридичної особи, платіжних інструкцій (лазерний диск з даним звітом) вбачається відправлення ТОВ «Енселко Агро» 27.05.2025 орендної плати для виплати ОСОБА_1 пересувним відділенням пошти в сумі 899,59 грн (а.с.70).

Застосоване судом законодавство.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.

Відповідно до статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із статтями 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» (надалі Закон), оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закон України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 вищевказаного Закону).

Істотними умовами договору оренди землі відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення договору оренди) були: 1) об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); 2) строк дії договору оренди; 3) орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (стаття 17 Закону України «Про оренду землі»)

У частинах першій та п`ятій статті 6 Закону України «Про оренду» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно з ст. 21 даного Закону, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ст. 23, 24, 25 Закону, орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати в разі, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не з його вини.

Орендодавець має право зокрема, вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.

Орендар земельної ділянки зобов`язаний, зокрема своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами першою та другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 32 даного Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка передається в оренду для закладання та/або вирощування багаторічних насаджень (плодових, ягідних, горіхоплідних, винограду), не може містити положень про зміну його умов або припинення договору у зв`язку з переходом права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізацією юридичної особи.

Відповідно до ст. 36 Закону, у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Водночас у пункті «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно ст.13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Разом з тим, нормами п.170.1 ст. 170 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено особливості нарахування (виплати) та оподаткування доходу від надання нерухомості в оренду (суборенду), житловий найм (піднайм).

Так, пп.170.1.1п.170.1 ПК України визначає, що податковим агентом платника податку орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.

П.п.170.1.4 п. 170.1 ст. 170 ПК України вказує, що доходи, зазначені у підпунктах 170.1.1-170.1.3 цього пункту, оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою, визначеною пунктом167.1 статті 167цього Кодексу.

Якщо орендар є фізичною особою, яка не є самозайнятою особою, особою, відповідальною за нарахування та сплату (перерахування) податку до бюджету, є платник податку - орендодавець (абз.1 пп.170.1.5 п. 170. 1 ст. 170 ПК України).

Відповідно до п. 167.1 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

За п.168.1.1,168.1.4 ПК України Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох операційних днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Тобто, орендна плата включається до загального оподатковуваного доходу фізичної особи орендодавця. Податковим агентом є орендар, на якого покладено обов`язок утримувати з орендної плати прибутковий податок та вносити його до бюджету.

За таких обставин, ПДФО нараховується на суму, вказану в Договорі оренди, а позивачу виплачується орендна плата в розмірі, за винятком ПДФО та військового збору, який сплачується податковим агентом - орендарем за фізичну особу орендаря і розмір орендної плати, який підлягає до безпосередній виплаті орендодавцю.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Висновки суду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

За загальними правилами доказування, визначеними ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Суд звертає увагу сторін, що під час розгляду справи та ухвалення рішення суд бере до уваги, що предметом та підставою даного позову є стягнення заборгованості за договорами оренди за період 2024 року, а також не відповідність площ земельної ділянки зазначеної в договорі фактичним розмірами власником яких являється позивач, що є порушенням, на думку позивача, істотних умов договорів оренди та земельного законодавства, та згідно позову є підставою для розірвання даних договорів.

З огляду на наведене, встановленню підлягає саме виплати відповідачем орендної плати позивачу згідно укладених договорів та дотримання ним істотних умов визначених даними договорами за період 2024 року.

Отже позовні вимоги не охоплюють періоди 2021-2023 років та не підлягають дослідженню судом. Посилання позивача у своїх поясненнях під час судового розгляду, зокрема у судових дебатах щодо систематичної не сплати орендної плати відповідачем за дані періоди, а також на те, що дані обставини були предметом дослідження у справах, судові рішення у яких набрали законної сили, що не заперечується сторонами у даній справі, судом не беруться до уваги, як такі що виходять за межі позовних вимог.

Також, варто зазначити щодо розірвання договору оренди, зокрема з підстав систематичної несплати орендної плати за землю та порушення істотних умов укладеного договору.

Велика Палата Верховного суду у своїй постанові від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 (провадження № 12-19гс24) виснувала таке.

Правила про підстави припинення права користування земельною ділянкою, визначені п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України (систематична несплата орендної плати), та приписи ч. 2 ст. 651 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом, співвідносяться як такі, що не суперечать одні одним, а навпаки доповнюють одні одних.

Підставою розірвання договору оренди землі згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма в такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми ч. 2 ст. 651 ЦК України немає потреби.

Якщо має місце сплата орендної плати в меншому розмірі, аніж визначено умовами договору оренди землі, тобто орендар допустив часткову несплату (недоплату) орендної плати, застосовується правило ч. 2 ст. 651 ЦК України у разі істотності порушення договору іншою стороною. Якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок часткової недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Той факт, що на момент розгляду справи орендар погасив заборгованість за орендною платою, не впливає на право орендодавця вимагати розірвання договору як на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України, так і на підставі п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України.

Натомість у разі неістотної часткової несплати орендної плати, а так само у разі виникнення спору щодо її розміру, порядку здійснення платежів тощо, у власника завжди є право на звернення до суду з позовом про стягнення таких орендних платежів, 3 % річних, інфляційних втрат, неустойки тощо. Такий спосіб захисту буде ефективним та пропорційним, відновлюватиме порушене право орендодавця та зберігатиме договір оренди землі виходячи з балансу інтересів обох сторін.

З огляду на наведене, з`ясуванню у даній справі підлягає не лише факт наявності заборгованості зі сплати орендної плати, а також у випадку її наявності, повну чи часткову несплату даної заборгованості здійснив відповідач, як орендар за даними договорами оренди. Виходячи з цього і відповідно підставу для розірвання договору систематичність повної несплати орендної плати чи порушення істотних умов договору у випадку її часткової несплати.

Щодо зобов`язання ТОВ «Енселко Агро» належним чином нарахувати та сплатити орендну плату з врахуванням перегляду умов договору, зміни ціни землі, з врахуванням відповідальності передбаченої законодавством, зокрема пені за прострочення платежів та індексації за використання ділянок.

Насамперед щодо твердження відповідача, відносно того, що у позовній заяві не зазначено суми, які позивач просить стягнути з відповідача, зокрема відсутні розрахунки заборгованості, тому позовні вимоги є безпідставні, суд звертає увагу, що на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивач надала суду письмові пояснення де зазначила про неможливість вказання розміру орендної плати та надання відповідного розрахунку у зв`язку із відсутністю такої інформації.

На підтвердження звернення до відповідача із відповідним запитом-заявою про надання інформації, позивач надала копію заяви від 14.08.2024, з якої вбачається, що вона зверталася до відповідача, однак ТОВ «Енселко Агро» не відреагувало на її заяву, відповіді не надало. У зв`язку з цим, просила суд про витребування вказаних документів та відповідної

інформації від відповідача.

Отже, дана позовна вимога носить зобов`язальний характер, за змістом якої суд має встановити чи є борг відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати та вирішити позовні вимог щодо зобов`язання відповідача сплатити даний борг. Відтак наявність боргу та його розмір є предметом доказування та відповідно встановлення в ході розгляду справи за такими позовними вимогами і зазначення конкретного розміру в позовній заяві при вимозі зобов`язального характеру не є обов`язковим.

Суд також бере до уваги, що орендна плата відповідно до укладених договір не є в твердій грошовій сумі - з врахуванням застосування коефіцієнту індексації в кожному році, а також нарахування з власної ініціативи орендарем плати в більшому розмірі, що відображається ним як податковим агентом у отриманих доходах орендодавцем, при цьому беручи до уваги, що відповідач не надав належної відповіді на звернення позивача від 14.08.2024 щодо розміру орендної плати за 2024 рік та здійсненої оплати за даний період, тому, як наслідок за захистом своїх прав позивач змушена була звертатися до суду.

Суд погоджується, що у позивача, як у сторони укладених договорів оренди, за обставин встановлених судом, виник обґрунтований сумнів в доброчесності відповідача при здійсненні сплати та рахування орендної плати загалом.

З огляду на наведене, судом при дослідженні доказів здійснення орендарем виплати орендної плати за 2024 рік за користування земельними ділянками кадастровий номер :08:004:0114 та :08:004:0116 та наданих представником відповідача пояснень щодо розрахунків було встановлено таке.

Згідно інформації Міністерства фінансів України, розміщеної на офіційному веб-сайті міністерства, індекс інфляції у 2024 році складав 112,0 %.

Розмір орендної плати, що було сплачено ОСОБА_1 за використання кожної із ділянок у 2023 році, згідно тверджень відповідача, становив 6100,30 грн.

Таким чином, у 2024 році згідно умов договору оренди землі, розмір орендної плати за кожну із ділянок після сплати податків (на руки) повинен становити: 6100,30 х 112,0% = 6832,34 грн. Також договором чітко встановлено строки сплати орендної плати до 30 грудня поточного року.

З розрахунку ТОВ «Енселко Агро», наведеного відповідачем у письмових поясненнях та озвученого в судових засіданнях, який був оцінений за наявними у справі доказами, вбачається, що в рахунок орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер :08:004:0114 за 2024 рік ОСОБА_1 було нараховано в 2024 році 7577,74 грн, фактично отримано орендарем (після сплати податків) 1556,65 грн, а сума 389,16 грн перерахована за постановою виконавчої служби від 28.05.2024, тому загалом орендар, з врахуванням здійсненого перерахунку на виконання постанови державного виконавця, перерахував орендодавцю 1945,81 грн в 2024 році.

При цьому також орендарем в рахунок орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер :08:004:0114 за 2024 рік в рахунок орендної плати донараховано поза межами строку оплати в 2025 році 1403,36 грн та фактично доплачено позивачу (після сплати податків) 5054,23 грн (дана сума складається з двох перерахованих орендодавцю сум 4154,65 грн, яку позивач отримала згідно звіту укрпошти 21.01.2025 та 899,59 грн, яка була перерахована на укрпошту 27.05.2025, вже під час розгляду справи судом).

Отже, загалом орендар нарахував орендодавцю в рахунок орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер :08:004:0114 за 2024 рік 8981,10 грн (7577,74 грн в 2024 році + 1403,36 грн в 2025 році), а фактично, з врахуванням здійсненого перерахунку на виконання постанови державного виконавця, перерахував орендодавцю 7000,04 грн (1945,81 грн в 2024 році та 5054,23 грн в 2025 році).

Щодо сплати орендарем в рахунок орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер :08:004:0116 за 2024 рік позивачу нараховано 8695,71 грн (7577,74 грн + 1117,97 грн), фактично отримано орендарем (після сплати податків) 5780,03 грн (4880,06 грн + 899,97 грн), а сума 1220,02 грн перерахована орендарем за постановою виконавчої служби від 28.05.2024, тому загалом орендар з врахуванням здійсненого перерахунку на виконання постанови державного виконавця виплатив орендодавцю 7000,05 грн (5780,03 грн + 1220,02 грн) в 2024 році.

Таким чином, ОСОБА_1 було нараховано та виплачено орендну плату із урахуванням індексу інфляції за 2024 рік у розмірі 112,0% і навіть із певним збільшенням орендної плати, однак з порушенням терміну сплати орендної плати.

Щодо твердження позивача, що відповідач не мав підстав для здійснення перерахунку на рахунок державної виконавчої служби у зв`язку з тим, що була вимога державного виконавця про повернення без виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника №69015319 від 28.05.2024 суд вважає таке твердження неспроможним з таких підстав.

Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 69015319 винесена державним виконавцем 28.05.2024.

Вимога державного виконавця про повернення без виконання постанови у виконавчому провадженні № 69015319 від 28.05.2024 згідно супровідного листа від 12.09.2024 № 16164 отримана ТОВ «Енселко Агро» 17.09.2024

Водночас, відповідно до платіжної інструкції № 55202 від 10.09.2024 ТОВ «Енселко Агро» на виконання постанови державного виконавця від 28.05.2024 ВП №69015319 здійснило перерахунок на рахунок Городоцько-Ярмолинецького ВДВС у Хмельницькому районі з орендної плати за землю ОСОБА_1 на суму 1609,18 грн.

Щодо твердження позивача про невідповідність нарахованих сум згідно відомостей, із Державного реєстру фізичних осіб платників податків та фактично виплачених їй коштів суд повідомляє таке.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення щодо нарахованих сум та їх співвідношення з фактично виплаченими коштами, що на переконання суду є обгрунтованими та такими, що відповідають наведеним вище розрахункам.

Так, в рядку 3 відомостей зазначено надходження на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 9994,90 грн. Вказана сума складається із: 7577,74 грн. (сплачено на руки після сплати податків 6100,00 грн) орендна плата за використання ділянки з кадастровим номером :08:004:0116 та 2417,16 грн (сплачено на руки після сплати податків 1945,81) орендна плата за використання ділянки к/н :08:004:0114.

В рядку 7 відомостей зазначено надходження на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 1117,97 грн. Вказана сума є частиною орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :08:004:0116. Сплачено на руки після сплати податків 899,97 грн.

В рядку 8 відомостей зазначено надходження на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 5160,58 грн. Вказана сума є частиною орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :08:004:0114. Сплачено на руки після сплати податків 3973,65 грн.

Отже, як встановлено судом під час розгляду справи, що не заперечується представником відповідача, ТОВ «Енселко Агро» здійснило орендну плату за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :08:004:0114 поза межами встановленого п. 4.4. договору б/н від 05.11.2015 строку сплати орендної плати (30.12.2024) в загальному розмірі 5054,23 грн (4154,64 грн + 899,59 грн) виплативши її позивачу лише в січні та відповідно в травні 2025 року.

З врахуванням позовних вимог позивача про стягнення розміру орендної плати з врахуванням передбаченої умовами договорів та законодавством відповідальності суд вважає вимоги позивача частково підставними.

Відповідно до п. 13.1 укладених договорів оренди, за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування пені за даних обставин законом не передбачено, відтак, якщо в договорі відсутня умова про відповідальність у вигляді пені підстави для стягнення її з відповідача відсутні.

З огляду на наведене, оскільки договором оренди б/н від 05.11.2015 за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :08:004:0114 (за яким невчасно була здійснена оплата) не передбачено відповідальності у вигляді пені, а також не встановлений розмір процентів за невиконання умов договору, а законодавством передбачена відповідальність лише у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума індексу інфляції за весь час невчасної оплати орендної плати та трьох процентів річних від простроченої суми.

Судом встановлено, що сума інфляційних втрат щодо заборгованості за орендною платою у розмірі 5054,23 грн за період з 31.12.2024 (наступного дня після граничного терміну сплати передбаченого договором) по 16.01.2025 (часткового виконання обов`язку зі сплати орендної плати здійснення перерахунку коштів у розмірі 4154,64 грн) складає: 5054,23 х 101,20% (сукупний індекс інфляції за січень 2025) / 100 - 5054,23 = 60,65 грн.

Сума інфляційних втрат залишку заборгованості за орендною платою у розмірі 899,59 грн за період з 17.01.2025 (з часу залишку заборгованості) по 27.05.2025 (виконання обов`язку зі сплати залишку орендної плати здійснення перерахунку коштів у розмірі 899,59 грн) складає: 899,59 х 104,368% (сукупний індекс інфляції = 100,80% ? 101,50% ? 100,70% ? 101,30% = 104,368% (за період лютий 2025 - травень 2025)) / 100 899,59 = 39,29 грн.

Загалом сума інфляційних втрат за період з 31.12.2025 по 27.05.2025 становить 60,65 + 39,29 = 99,94 грн.

Сума 3 % річних за період з 31.12.2024 по 15.01.2025:

5054,23 (сума боргу) х 3 / 100 (відсоткова ставка) х 16 (кількість днів) / 365 (кількість днів у році) = 6,64 грн.

Сума 3% річних за період з 16.01.2025 по 26.05.2025:

899,59 (сума боргу) х 3 / 100 (відсоткова ставка) х 131 (кількість днів) / 365 (кількість днів у році) = 9,69 грн.

Разом сума 3% річних за період з 31.12.2024 по 26.05.2025 складає 6,64 + 9,69 = 16,33 грн.

Таким чином, сума інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих за невчасну сплату суми орендної плати за договором оренди земельної ділянки кадастровий номер :08:004:0114, складає 116,27 грн (99,94 грн + 16,33 грн).

Щодо надання оцінки наявності підстав для розірвання договору передбачених п. «д» частини першої статті 141 ЗК України, а саме систематичної несплати орендної плати, а також ч. 2 ст. 651 ЦК України, зокрема істотності порушення умов договору шляхом невчасної сплати орендної плати.

Велика Палата Верховного суду у своїй постанові від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 (провадження № 12-19гс24) виснувала таке.

Правила про підстави припинення права користування земельною ділянкою, визначені п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України (систематична несплата орендної плати), та приписи ч. 2 ст. 651 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом, співвідносяться як такі, що не суперечать одні одним, а навпаки доповнюють одні одних.

Підставою розірвання договору оренди землі згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма в такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми ч. 2 ст. 651 ЦК України немає потреби.

Якщо має місце сплата орендної плати в меншому розмірі, аніж визначено умовами договору оренди землі, тобто орендар допустив часткову несплату (недоплату) орендної плати, застосовується правило ч. 2 ст. 651 ЦК України у разі істотності порушення договору іншою стороною. Якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок часткової недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Отже, несплата орендної плати в розумінні пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України охоплює випадки лише повної несплати орендної плати, у строки, визначені договором. Натомість часткова несплата (недоплата) орендної плати може бути підставою для розірвання договору оренди землі на підставі частини другої статті 651 ЦК України, якщо таке порушення умов договору буде кваліфіковане як істотне.

З огляду на дослідженні судом докази нарахування та перерахунку орендної плати позивачу, посилання позивача на систематичне не виконання умов договору щодо строку сплати орендної плати за 2021-2023 роки, що було за твердженням позивача неодноразово встановлено судовими рішення судом, не береться до уваги для здійснення оцінки істотності порушення умов договору відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, оскільки дані обставини виходять за межі позовних вимог, зокрема 2024 року, а також, як було встановлено судом за даних обставин, що склалися був факт саме часткової недоплати орендної плати, а не повної несплати орендної плати за 2024 рік

Отже, суд надає оцінку наявності підстав для розірвання договору передбачених саме ч. 2 ст. 651 ЦК України, зокрема наявності істотності порушення умов договору шляхом невчасної часткової сплати орендної плати за період 2024 року.

Суд погоджується з позивачем, що несвоєчасна сплата орендної плати є порушенням істотної умови договору оренди землі, що може бути підставою для його розірвання, однак суд крім того оцінює співмірність цього способу захисту, а також враховує, що істотність порушення залежить від наслідків, що роблять досягнення мети договору неможливим. Відтак бере до уваги конкретні обставини справи та суб`єктивну оцінку.

Разом з тим, при оцінці істотності порушення умов договорів оренди, як підстави для його розірвання суд також враховує значущість шкоди від порушення; фактор неможливості або ускладненості покладання відповідальності за збитки на орендаря; значущість порушення як такого; інтерес сторін у збереженні договору; ступінь виконання договору до моменту його розірвання; готовність орендаря усунути порушення, виражена у вигляді сплати основної суми заборгованості до моменту звернення до суду за захистом своїх прав; чи не спричинить розірвання договору не пропорційної до відповідного порушення шкоди для однієї із сторін. Відтак, розірвання порушеного договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості порушення умов договору.

Крім того, при здійсненні оцінки пропорційності такого способу захисту як розірвання договору з підстав часткової невчасної оплати орендної плати, суд враховує сільськогосподарське призначення орендованої земельної ділянки та значення досягнення орендарем мети оренди таких земель, зокрема отримання сільськогосподарської продукції протягом всього строку на який укладений договір з відповідними затратами орендаря для вирощування врожаю та його сезонність.

Оскільки правова природа відносин оренди землі, яка зазвичай передбачає тривале використання такого об`єкта цивільних прав і сталість таких відносин, відповідає інтересам цивільного обігу загалом. Та більше, використання земельної ділянки завжди пов`язане з неодмінними витратами орендаря на її утримання відповідно до цільового призначення цієї ділянки. Якщо дотримуватися згаданого протилежного підходу, то договір буде під постійною загрозою його розірвання, що порушить принцип сталості відносин з використання землі, що своєю чергою стимулюватиме орендаря ставитися до орендованої земельної ділянки у споживацький спосіб, не дбати про неї, не вкладати кошти у покращення чи належне утримання такого особливого виду майна, тобто призведе до того, що орендар не буде обирати таку поведінку, яка більшою мірою відповідала б ознакам доброго господаря стосовно орендованої ним землі.

Також, під час розгляду справи, суд бере до уваги, що розмір орендної плати з врахуванням коефіцієнту індексації за 2024 рік у розмірі 112,0 % становить 6 832,34 грн, однак орендар з власної ініціативи нараховує на виплачує орендну плату в більшому розмірі, що з відрахуванням податків становить 7000,05 грн та 7000,04 грн за користування відповідно земельними ділянками з кадастровими номерами :08:004:0116 та :08:004:0114.

Строк невчасної оплати більшої частини заборгованості, а саме 4154,64 грн було самостійно перераховано відповідачем на рахунок укрпошти для вручення позивачу 16.01.2025, фактично на 17 день після кінцевого терміну визначеного договором для сплати орендної плати та вручено позивачу 21.01.2025 до подання позовної заяви позивачем у даній справі. А вже залишок у розмірі 899,54 грн було перераховано відповідачем на укрпошту для вручення позивачу 27.05.2025 під час судового розгляду даної справи.

Суд також бере до уваги наведену вище позицію ВП Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23, що у разі неістотної часткової несплати орендної плати, а так само у разі виникнення спору щодо її розміру, порядку здійснення платежів тощо, у власника завжди є право на звернення до суду з позовом про стягнення таких орендних платежів, 3% річних, інфляційних втрат, неустойки тощо. Такий спосіб захисту буде ефективним і пропорційним, відновлюватиме порушене право орендодавця та зберігатиме договір оренди землі, зважаючи на баланс інтересів обох сторін.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що немає підстав для розірвання договорів оренди, оскільки не доведено істотності порушення укладених договорів оренди та наявності пропорційної до способу захисту позивача шкоди, завданої цим порушенням.

Водночас суд наголошує, що істотне порушення досліджується судом лише в межах позовних вимог, а саме за 2024 рік.

Щодо твердження позивача, що нормативно грошова оцінка (надалі НГО) землі на її думку з 2015 значно змінилася, тому розмір орендної плати є невірним а у відповідача наявний обов`язок постійно визначити нову НГО та розрахувати розмір орендної плати відповідно до неї, суд зазначає таке.

Орендна плата є однією з істотних умов договору оренди землі. Сторони домовляються про її розмір і прописують його в договорі (ст. 21 Закону України «Про оренду землі»).

При встановленні розміру орендної плати необхідно враховувати, що для земель державної або комунальної форми власності правила встановлені на законодавчому рівні п. 288.5 Податкового кодексу (далі ПК) і Типовим договором оренди землі, затвердженим постановою КМУ від 03.03.2004 № 220 (далі Типовий договір). Розмір плати визначається у відсотках від НГО земельної ділянки, а річна сума платежу не може бути меншою від розміру земельного податку, розрахованого згідно з пп. 288.5.1 ПК, і не повинна перевищувати 12 % НГО.

Водночас для земель приватної форми власності не встановлені обмеження у виборі шкали та граничного розміру. Тобто дозволяється вибирати будь-який розмір і формат орендної плати. Отже, для земель приватної власності сторони визначають розмір орендної плати у договорі самостійно, без будь-яких обмежень.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про оренду сторін» орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за угодою сторін.

Такий висновок, також зробив Верховний Суд у своїй постанові від 10.06.2019 у справі №540/1354/16-ц. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.05.2020 у справі №539/232/18.

Суд бере до уваги, що правовідносини позивача із відповідачем є договірними, а не контролюючими, у відповідача згідно з умовами договору відсутній обов`язок самостійно щорічно індексувати розмір орендної плати відповідно до індексації нормативної грошової оцінки земель згідно з чинним законодавством, як підстави для зміни розміру орендної плати незалежно від внесення змін до договору оренди землі.

В укладених між сторонами договорах оренди землі не міститься умов щодо перерахунку орендної плати саме з урахуванням зміни нормативної грошової оцінки землі, а додаткові угоди до вказаного договору з цього приводу між сторонами не укладалися.

За умовами договору оренди передбачено лише обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексу інфляції, що не є тотожним індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, проте механізм їх застосування є різними як за правовим змістом так і за суб`єктами застосування. Зокрема, індексація нормативної грошової оцінки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, із застосуванням певної методики (стаття 289 ПК України). Нормами « визначено, що розмір орендної плати визначається у договорі, а її обчислення (для сплати) здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором. Законодавчо не передбачено автоматичної зміни розміру орендної плати за договором оренди землі з урахуванням щорічної індексації нормативної грошової оцінки. Схожа позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі №922/1658/19.

Відповідно до п. 12.1. укладених договорів оренди, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

З огляду на наведене позивач, як сторона договору оренди може ініціювати зміни умов відповідних договорів надавши орендарю свої пропозиції та зауваження до існуючих умов даних договорів. При цьому, у разі недосягнення згоди щодо зміни умов відповідних договорів оренди спір в подальшому може бути розглянутий у судовому порядку.

Щодо твердження позивача про недійсність договору у зв`язку з тим, що вона успадкувала після смерті свого сина ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :08:004:0114, розміром 1,2863 га, яка є предметом договору оренди, укладеного 05 листопада 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Енселко Агро», а безпосередньо з нею, як спадкоємцем договір ніхто не укладав суд зазначає таке.

Відповідно до п. 12.4. та 12.5. даного договору розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання умов цього договору.

Пунктом 12.2. даного договору, який передбачає підстави припинення договору також не передбачено та підстава, як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи.

Суд не бере до уваги зауваження позивача про те, що відповідач, як орендар, зобов`язаний був, у разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі, повідомити спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку про бажання продовжити договір та до листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк додати проект договору. Оскільки, такий порядок дій орендаря встановлюється ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та він стосується випадку переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Щодо твердження позивача про недійсність договору мотивованого тим, що вона успадкувала після смерті свого сина ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :08:004:0114, розміром 1,2863 га, яка є предметом договору оренди, укладеного 05 листопада 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Енселко Агро», однак, оскільки за вказаним кадастровим номером нею успадковано земельну ділянку, площею 1,2869 га, а договір оренди укладено відносно ділянки, площею 1,59 га, тому він є недійсний, суд зазначає таке.

Суд бере до уваги висловлену позицію представника відповідача, що обставини щодо розбіжностей в розмірах земельної ділянки з кадастровим номером :08:004:0114 вже були предметом розгляду судом у інших справах, рішення набрали законної сили.

Зокрема, судом було встановлено, що в грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ТОВ «Енселко Агро» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :08:004:0114. За результатом розгляду позовної заяви у справі № 670/728/22 Віньковецьким районним судом Хмельницької області у рішенні від 12 жовтня 2023 року та Хмельницьким апеляційним судом у постанові від 12 грудня 2023 року було виснувано, що зазначення в тексті оспорюваного договору площу переданої в оренду земельної ділянки в розмірі 1,59 га відповідає даним щодо розміру земельної ділянки, яка міститься у державному акті II-ХМ №010872, який зазначено у договорі оренди землі як правову підставу для права власності орендодавця ОСОБА_2 .

Верховний суд у своїй постанові від 08.03.2024 у тій же справі зазначив: «Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відомості щодо розміру земельної ділянки, вказані у договорі, співпадають з відомостями про розмір земельної ділянки, вказаними у державному акті ІІ-ХМ № 010872. Також судами встановлено, що сторони протягом тривалого часу виконували договір, зокрема у частині оплати і отримання орендної плати. Висловлена позивачкою після оформлення наприкінці 2022 року права на спадщину незгода з відомостями про земельну ділянку, зазначеними у договорі оренди землі від 05 листопада 2015 року не може свідчити про порушення сторонами при укладенні договору приписів закону, а також свідчити про порушення її прав. Отже, відсутні підстави для визнання договору оренди недійсним із заявлених підстав. Слід зазначити, що сторони договору оренди не позбавлені можливості внести зміни до договору з метою уточнення відомостей про об`єкт оренди».

Також, у рішенні від 09 жовтня 2024 року у справі № 670/311/24, Віньковецький районний суд Хмельницької області із посиланням на постанову Хмельницького апеляційного суду та постанову Верховного суду України у справі № 670/728/22, зазначив, що висловлена позивачкою після оформлення наприкінці 2022 року права на спадщину незгода з відомостями про земельну ділянку, зазначеними у договорі оренди землі від 05 листопада 2015 року не може свідчити про порушення сторонами при укладенні договору приписів закону, а також свідчити про порушення її прав.

Отже, суди у наведених справах дійшли висновку, що не є підставою для розірвання договору оренди землі помилково зазначена у ньому невірна площа земельної ділянки (1,5900 га), ніж та, що фактично існує (1,2863 га).

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі №753/11000/14-ц.

Відтак, обставини, встановлені наведеними вище судовими рішеннями, є преюдиційними відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України і не підлягають доказуванню у цій справі.

Щодо твердження позивача про недійсність договору мотивованого тим, що оскільки в договорі оренди земельної ділянки кадастровий номер :08:004:0116 вказані інша площа - 1,99 га, а їй належить земельна ділянка площею 1,5955 га., суд зазначає що дані обставини вже досліджувалися судом у справі № 670/275/23 (провадження № 2/670/119/23) рішення від 02.10.2023 у якій набрало законної сили.

Даним рішенням від 02.10.2023 судом було встановлено, зокрема, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам ст. 202 ЦК України, ст.ст. 14 та 15 закону України «Про оренду землі» та зареєстрований в установленому законом порядку. В укладеному між сторонами договорі була зазначена не лише площа земельної ділянки 1,9900 га, а і кадастровий номер земельної ділянки :08:004:0116, яка на праві власності належить ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1 закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 16 закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер . Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 278095204 від 05.10.2021 за ТОВ «Енселко Агро» 13.12.2017 зареєстроване право оренди земельної ділянки кадастровий номер :08:004:0116 площею 1.5955 га до 31.12.2027, орендодавець ОСОБА_1 .

Тому державний реєстратор при здійснені державної реєстрації права оренди земельної ділянки, внесеної до Державного земельного кадастру, реєструє право оренди земельної ділянки саме за її кадастровим номером, який є ідентифікатором земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, у якому містяться всі відомості цієї земельної ділянки: місцерозташування, площа, опис меж, міри ліній по периметру , координати поворотних точок меж, відомості про власника та інші дані, передбачені ст. 15 України «Про Державний земельний кадастр».

Тому за відповідачем зареєстроване право оренди саме за земельною ділянкою ОСОБА_1 з кадастровим номером :08:004:0116 площею 1,5955 га, а не площею 1,9900 га, як вказано в договорі.

Підстави для визнання договору недійсним передбачені ст. 203, 215 ЦК України. Неточна площа земельної ділянки з кадастровим номером :08:004:0116, що вказана в п. 2.1 договору, не є підставою для визнання вказаного договору не дійсним. Таким чином, позивач ОСОБА_1 не вказала жодну із підстав, передбачених законом, для визнання договору недійсним, а тому її вимога про визнання договору недійсним є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, вказана обставина є преюдиційною і не підлягає доказуванню в цій справі.

Щодо вимоги позивача про визнання бездіяльності відповідача незаконною у зв`язку ненаданням відповіді на заяву позивача від 14 серпня 2024 року.

Під час судового розгляду справи представник відповідача підтвердив, що ТОВ «Енселко Агро» не надало відповідь позивачу, причин не надання відповіді назвати не зміг.

Разом з тим пояснив, що позивач постійно звертається з різними заявами в яких важко розібратися, а безпідставні вимоги постійно повторюються та були вже неодноразово досліджені та встановлені судами у судових рішеннях.

Суд зазначає, що правовідносини позивача із відповідачем є договірними, їх права та обов`язки регулюються в першу чергу умовами укладеного договору.

Визнання бездіяльність сторони даного цивільно-правового договору незаконною та відповідальність за не надання відповіді орендарем, як стороною договору на заяву іншої сторони договору орендодавця не передбачена чинним законодавством, зокрема відсутня пряма норма, яка б передбачала відповідальність за дані дії орендаря, якщо в самому договорі така не передбачена.

Суд розглядає саме дії однієї із сторін, які прямо порушують права та обов`язки сторін за договором, зокрема порядок повідомлення про зміни в оплаті або строки надання відповіді, якщо такі передбачені самим договором.

При порушенні стороною умов укладеного договору позивач має право звернутися до суду за захистом своїх прав, як сторони договору, зокрема з вимогами про стягнення заборгованості, Якщо орендар не сплачує орендну плату, розірвання договору оренди, якщо його невиконання є істотним порушенням договору, зобов`язання виконати дії залежно від умов договору,

З огляду на наведене, за даних обставин позовна вимога про визнання незаконною бездіяльність орендаря щодо ненадання відповіді на лист орендодавця, зокрема про розмір орендної плати є неналежним способом захисту порушених прав позивача, оскільки така бездіяльність не є окремою протиправною дією, а лише може свідчити про невиконання договірних зобов`язань або бути підставою для розірвання договору оренди, якщо це передбачено сторонами в умовах укладеного між ними договору.

Отже, ненадання орендарем відповіді на лист орендодавця саме по собі не є незаконним, але може бути підставою для розірвання договору оренди, якщо це є істотним порушенням умов договору, що позбавляє орендодавця очікуваного результату від договірних відносин. При цьому, необхідно довести, що ненадання відповіді є порушенням конкретних пунктів договору або несе значні негативні наслідки, що відповідають критеріям істотного порушення.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди суд зазначає таке.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч. 1, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК).

Вказана підстава стягнення моральної шкоди перебуває у підрозділі 2 «Недоговірні зобов`язання» книги п`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України.

Натомість у цій справі спір між сторонами виник щодо неналежного виконання договору оренди землі, зокрема у частині несплати орендної плати, як неналежного виконання договірного зобов`язання, тобто не з недоговірного зобов`язання.

Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №216/3521/16-ц викладена правова позиція, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК і статей 4 та 22 Закону «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Верховний Суд у постанові від 01.03.2023 у справі №496/1691/19 зазначив, що тлумачення статті 23 ЦК свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.11.2019 в справі №216/3521/16-ц (провадження №61-28299св18), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2022 у справі № 569/20510/19 (провадження № 61-13787св20).

Отже, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Такий Висновок щодо застосування норм права виснувала ВП ВС у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 23 ЦК).

Суд бере до уваги, що під час розгляду справи було встановлено невчасну оплату відповідачем орендної плати та відповідно необхідність вчинення позивачем тривалих дій щодо з`ясування її розміру та належного її отримання.

Фактично позивач була позбавлена певний час значної суми коштів, яка мала бути сплачена згідно договору до 30.12.2024, що на думку суду не могло впливати на її емоційний та фізичний стан здоров`я.

Здійснення відповідачем оплати різними частинами та рахунками, за різними договорами, без зазначення конкретного призначення відповідно до конкретно укладеного договору, водночас різними формами оплати (укрпоштою, на рахунок, в т.ч. на рахунок виконавчої служби) при цьому без надання, на прохання позивача, як орендодавцю, розрахунку загального розміру орендної плати за рік (яка має не тверду суму у зв`язку з здійсненням індексації) та інформацію про здійснену оплату, на переконання суду не може не завдавати позивачу душевних страждань та відповідно моральної шкоди на яку посилається позивач.

Отже, відповідач в порушення умов договору невчасно здійснив орендну плату, не відреагував належним чином на звернення позивача щодо надання дійсного розрахунку орендної плати та інших зауважень до умов договору, здійснив доплату за договорами лише після звернень позивача з заявою та позовною заявою, а також не здійснив належних дій щодо можливості приведення у відповідність умов договору щодо розміру земельної ділянки на що зверталося неодноразово увагу у судових рішеннях за зверненнями позивача, як орендодавця.

Дані обставини, на думку суду, спричинили моральні страждання позивачу, яких вона понесла у зв`язку з неналежним виконання умов договору, що вимагало від неї значних додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення порушеного права в судовому порядку.

Обставини, що склалися беззаперечно завдавали позивачу душевних страждань, що викликало у неї зневіру в правомірних дій відповідача, який є орендарем на якого покладається обов`язок здійснювати індексацію та визначати розмір орендної плати сплачуючи у визначений договором строк, оскільки позивач була обґрунтовано переконана, що відповідач безпідставно зволікав з здійсненні оплати оскільки, лише після звернень до орендаря та подальшого звернення до суду була здійсненна сплата орендної плати.

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення орендарем її прав, як власника земельної ділянки, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди

Зважаючи на ці обставини, суд дійшов висновку, що негативні емоції позивача внаслідок не отримання належної інформації та оплати за користування її земельною ділянкою перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача, а відтак завдали їй моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути небільшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. (Постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц).

З огляду на ці обставини, вимоги розумності та справедливості, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача для відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня2006року).

Вирішення питання щодо судових витрат.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про строкові платежі сукупністю всіх платежів, але не більше ніж за три роки; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі (відшкодування моральної шкоди визначено сумою грошових коштів), тому заявлена позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою.

За подання до суду позовної заяви, яка містить вимоги майнового характеру, що подана фізичною особою, судовий збір встановлюється у розмірі по 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (по 1211,20 грн) для кожної такої позовної вимоги (частина 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

З врахуванням того, що ціна позову складає 34116,36 грн (20000,00 грн моральної шкоди + 14116,27 грн (7000,04 грн (орендна плата за земельну ділянку :08:004:0114) + 7000,05 грн (орендна плата за земельну ділянку :08:004:0116) + 116,27 грн (інфляційні втрати + 3% річних)), а позовні вимоги задоволені частково в розмірі 3116,27 грн (3000 грн моральної шкоди та 116,27 грн інфляційні втрати і 3 % річних), що становить 9,13% (3116,27 грн х 100 % : 34116,36 грн), тому, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 221,17 грн (2422,40 грн (дві майнові вимоги по 1211,20 грн кожна) х 9,13 %).

На підставі викладеного вище та керуючись ст. 12, 81, 82, 244, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» про зобов`язання нарахувати та сплатити орендну плату з врахуванням пені та індексації, розірвання договору оренди землі, визнання бездіяльності незаконною та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» на користь ОСОБА_1 116,27 грн (сто шістнадцять гривень двадцять сім копійок) інфляційних втрат та 3 % річних.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» на користь ОСОБА_1 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок) моральної шкоди.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» в дохід держави судовий збір у розмірі 221,17 грн (двісті двадцять одну гривню сімнадцять копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро», , місце знаходження: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Сахнівці, вул. Центральна, 59.

Суддя О.Є. Голуб