Справа № 604/916/25
Провадження № 2/604/462/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року селище Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сташківа Н.Б.

за участі секретаря судових засідань Крупи А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Підволочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Підволочиського районного суду Тернопільської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання батьківства, в якому просить визнати, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який народився в м. Авелліно, провінція Авелліно, Італія.

Свої вимоги мотивує тим, що у 2014 році позивач вихала проживати в Італію та у 2018 році познайомилась з відповідачем, вони почали спільно проживати, вести спільний побут та фактично перебували в шлюбних відносинах, внаслідок яких позивач завагітніла. ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території Італії, в м. Авеліно народився син сторін ОСОБА_4 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану м. Авелліно зроблено актовий запис про народження до книги реєстрації актів цивільного стану №62 частина 1 серія А за 2019 рік.

Оскільки на час народження дитини позивач не перебувала у зареєстрованому шлюбі та за правилами встановленими у Італії, обоє батьків мусили підписати документ про те що вони забирають дитину з лікарні, а відповідач в той час був працював в іншій частині країни і не зміг приїхати на виписку з лікарні, то у свідоцтві про народження сина записана лише вона як матір дитини, а відомості про батька відсутні, відомості про прізвище дитини вказані за прізвищем матері.

Згодом сторони з дитиною повернулись в України та продовжили спільно проживати та виховувати сина, а 15 червня 2021 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Відповідач визнавав раніше та визнає зараз, що ОСОБА_5 є його сином. Однак сторони позбавлені можливості визнати батьківство відповідача у позасудовому порядку .

У зв`язку із наведеним позивач вимушена звернутись до суду із вказаним позовом.

Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 вересня 2025 року, після усунення позивачем недоліків було прийняти до розгляду та відкрити провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 30 вересня 2025 року було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в призначене судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомляла належним чином, раніше подавала до суду заяву про розгляд підготовчого провадження за її відсутності. Неявка належним чином повідомленого позивача не перешкоджає розгляду даної справи.

Відповідач в призначене підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги він визнає та не заперечує проти їх задоволення. Додатково пояснив суду, що він виїхав у Республіку Італія у 2003 році, де проживав, навчався та працював. У 2018 році він зустрівся з ОСОБА_6 , з якою в них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився спільний син ОСОБА_4 . В грудні 2019 року вони разом приїхали в Україну на різдвяні свята, та після нетривалого перебування та заміни його паспорта для виїзду за кордон, вони повернулись в Італію, де проживали разом та спільно виховували дитину. Крім того просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

На підставі наданих суду доказів, в зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе прийняти рішення у даній справі на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.223,247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відвідував у 2018/2019 навчальному році курс вивчення італіської мови та грамоти в кампусі LAURO та набув знання італійської мови, еквівалентне рівню А2, що підтверджується копією довідки директора Провінційного центру освіти дорослих в Авелліно від 08 квітня 2019 року перекладеної з італійської мови на українську.

Згідно витягу з актового запису про народження №62 І А 2019, виданого 17 квітня 2019 року перекладеного з італійської мови на українську, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Авелліно (провінція Авелліно), Італія. Матір`ю ОСОБА_3 вказана ОСОБА_1 . Відомості про батька відсутні.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований громадянином України, що підтверджується копією відповідної довідки №536-133 виданої Генеральним консульством України в Неаполі 06 травня 2019 року.

Згідно копії Свідоцтва про проживання та сімейний стан виданої Муніципалітетом Спероне 30 вересня 2021 року, перекладеного з італійської мови на українську, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований в наступному сімейному реєстрі: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Зареєстровано за адресою: VIA FUNARI N.26 Сходи: Е Внутрішній номер: 11.

Згідно копії ідентифікаційної карти № НОМЕР_2 виданої 29 липня 2021 року, перекладеної з італійської мови на українську ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українець, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 15 червня 2021 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрували шлюб 15 червня 2021 року, про що Підволочиським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) зроблено відповідний актовий запис №28. Після реєстрації шлюбу прізвища чоловіка та дружини не змінювались.

Згідно копії акта обстеження житлово-побутових умов проживання №236 від 02 жовтня 2025 року, ОСОБА_5 разом з батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та бабусею ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . При цьому ОСОБА_2 проживає за вказаною адресою із сім`єю без реєстрації.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У статті 125 СК України передбачено, що, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати і батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

У частині першій статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Отже, відповідно до статті 128 СК України визнання батьківства за рішенням суду відбувається за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Тобто передумовою звернення до суду із заявою про встановлення на підставі статті 128 СК України факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Згідно з частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 міститься висновок про те, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони відповідного правовідношення.

Отже, судом встановлено, що батьківство ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнається як самим ОСОБА_2 , відповідачем у даній справі, так і матір`ю дитини ОСОБА_1 , позивачем у даній справі. Тому, враховуючи досліджені матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення, що відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, спрямований на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визнання батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини (постанова Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі №645/1098/18).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання батьківства є обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню, так як це відповідає найкращим інтересам дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 121, 125, 128 СК України, ст. ст. 12-13, 78-81, 108-109, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства дитини - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Авелліно, провінція Авелліно, Італійська Республіка .

Рішення може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 24 жовтня 2025 року.

Суддя Н.Б. Сташків