ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 листопада 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/8746/25

Головуючий у першій інстанції Косенко О. Д.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1626/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасника справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Новозаводський відділ державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 серпня 2025 року у справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

У С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 25 878,78 грн по виконавчому провадженню №60894936.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вони з відповідачем мають сина, який після розірвання між сторонами шлюбу проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.09.2015 стягнуто з відповідача на утримання сина - ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця. 17.12.2019 державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрите виконавче провадження №60894936 з виконання виконавчого листа, виданого на виконання зазначеного рішення суду.

Позивачка зазначала, що хоча відповідач і працював офіційно, але з липня 2022 року рішення суду у добровільному порядку не виконував, будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав.

Указувала, що внаслідок невиконання відповідачем рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.09.2015 за період з липня 2022 року по лютий 2025 року за ним декілька разів утворювалась заборгованість по виплаті аліментів.

Наголошувала, що відповідачу було відомо про розмір заборгованості та про зобов`язання її сплачувати згідно інформації від державного виконавця, який неодноразово офіційно письмово та по телефону викликав боржника до відділу ДВС.

Згідно із проведеним позивачем розрахунком у період з липня 2022 року по лютий 2025 року неустойка за несвоєчасну сплату аліментів відповідачем на утримання сина ОСОБА_3 становить 25 878,78 грн, які вона просила стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.08.2025 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 12 407,25 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь:

- неустойку (пеню) за несплату аліментів у розмірі 61 304,04 грн;

- 10 290,16 грн інфляційних збитків, 3 621,49 грн 3% річних, а всього 13 911,65 грн.

Посилається на неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а саме представленим державним виконавцем ДВС розрахункам заборгованості.

Заявниця зазначає, що сукупний розмір заборгованості за аліментами з моменту відкриття виконавчого провадження складав 61 304,04 грн (квітень 2024 року), що підтверджує наданий розрахунок заборгованості станом на 12.06.2025 та лист державного виконавця Рожко Н.В. Неправильна оцінка представлених суду першої інстанції доказів, свідчить про те, що розрахунок неустойки (пені) за період з липня 2022 року по лютий 2025 року судом першої інстанції взагалі не був досліджений.

Указує, що загальна сума пені за прострочення сплати аліментів за період з липня 2022 по березень 2026 року складає 237 856,48 грн, але враховуючи, що загальний розмір пені перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів, здійснений державним виконавцем, з урахуванням ч. 1 ст. 196 СК України, з відповідача підлягає стягненню 61 304,04 грн неустойки (пені) за несплату аліментів.

Звертає увагу суду на те, що зобов`язання сплачувати аліменти не виконувалося відповідачем в трьох періодах, а саме з 30.07.2022 по 28.05.2024, з 30.06.2024 по 30.09.2024 та з 30.10.2024 по 04.04.2025, тобто такі прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення інфляційних втрат та 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Уважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню 10 290,16 грн інфляційних збитків, 3 621,49 грн 3% річних, а всього 13 911,65 грн.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує у повному обсязі свій обов`язок щодо сплати аліментів на сина ОСОБА_3 , а тому за період з липня 2022 року по лютий 2025 року загальна сума пені за прострочення сплати аліментів становить 25 878,78 грн.

Суд констатував, що загальний розмір пені перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів, здійснений державним виконавцем, а тому з урахуванням, передбаченого ч.1 ст. 196 СК України обмеження стягнення (не більше 100 відсотків заборгованості), районний суд стягнув неустойку (пеню) у розмірі 12 407,25 грн.

Однак з такими висновками районного суду не може погодитися апеляційний суд з огляду на наступне.

Судом у справі встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 10, 65).

Заочним рішенням Деснянського районного суду від 30.09.2015 (справа №750/7110/15-ц), яке набрало законної сили 13.10.2015, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.07.2015 та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину у сумі 1244,84 грн. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання (а.с. 6-9, 63-64).

На виконання вищезазначеного рішення Деснянським районним судом м. Чернігова 29.10.2015 видано виконавчий лист №750/7110/15-ц (а.с. 15, 62).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по ВП №60894936, складеним старшим державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рожко Н.В., станом на липень 2022 року 2 963,25 грн, а станом на лютий 2025 року - 14 816,25 грн, зокрема:

- липень 2022 року 2 963,25 грн;

- серпень 2022 року 2 963,25 грн;

- вересень 2022 року 2 963,25 грн;

- жовтень 2022 року 2 963,25 грн;

- листопад 2022 року 2 963,25 грн;

- грудень 2022 року 2 963,25 грн;

- січень 2023 року 2 963,25 грн;

- лютий 2023 року 2 963,25 грн;

- березень 2023 року 2 963,25 грн;

- квітень 2023 року 2 963,25 грн;

- травень 2023 року 2 963,25 грн;

- червень 2023 року 2 963,25 грн;

- липень 2023 року 2 963,25 грн;

- серпень 2023 року 2 963,25 грн;

- вересень 2023 року 2 963,25 грн;

- жовтень 2023 року 2 963,25 грн;

- листопад 2023 року - 924,21 грн;

- грудень 2023 року 2 963,25 грн;

- січень 2024 року 2 963,25 грн;

- лютий 2024 року 2 963,25 грн;

- березень 2024 року 2 963,25 грн;

- квітень 2024 року 2 963,25 грн;

- травень 2024 року - 61 303,60 грн;

- червень 2024 року 2 963,25 грн;

- липень 2024 року 2 963,25 грн;

- серпень 2024 року 2 963,25 грн;

- вересень 2024 року - 8 890,19 грн;

- жовтень 2024 року 2 963,25 грн;

- листопад 2024 року 2 963,25 грн;

- грудень 2024 року 2 963,25 грн;

- січень 2025 року 2 963,25 грн;

- лютий 2025 року 2 963,25 грн (а.с. 13-15, 59-61).

Відповідно до листа старшого державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рожко Н.В. від 25.08.2025 №74626, 16.12.2019 відкрито виконавче провадження №60894936 з виконання виконавчого листа №750/7110/15-ц від 29.10.2015 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_1 . Згідно розрахунку заборгованість по сплаті аліментів станом на квітень 2024 року становила 61 304,04 грн. Станом на квітень 2025 року переплата становить 12 407,25 грн (а.с. 52).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог (повністю чи частково) або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає в з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 3 статті 195 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору судом.

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (частина перша статті 196 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року в справі №661/905/19 (провадження №61-16670сво19) зазначено, що: «у СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2023 року у справі №705/2656/21 уважає за необхідне уточнити висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі №572/1689/16-ц (провадження №61-311св17), зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками».

Аналогічний за змістом висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2021 року в справі №461/7406/18 (провадження №61-2128св20) та від 28 жовтня 2020 року в справі №610/1213/17 (провадження №61-212св18).

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватись платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Виходячи зі змісту наведених норм та проаналізувавши наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що районний суд, встановивши наявність заборгованості по сплаті аліментів з вини відповідача, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21 висловлена наступна правова позиція: при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 пеню за період з липня 2022 року по лютий 2025 року.

З наданого старшим державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рожко Н.В. розрахунку заборгованості вбачається, що станом на липень 2022 року сукупний розмір заборгованості складав 2 963,25 грн, а станом на лютий 2025 року - 14 816,25 грн.

Розрахунок неустойки (пені) по аліментах належить здійснювати таким чином:

2 963,25 грн (заборгованість за липень 2022 року) х 486 (кількість днів заборгованості погашено 30.11.2023) х 1% = 14 401,40 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за серпень 2022 року) х 455 (кількість днів заборгованості частково погашено 30.11.2023 на суму 924,21 грн) х 1% = 13 482,79 грн;

2 039,04 грн (заборгованість за серпень 2022 року) х 180 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 3 670,27 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за вересень 2022 року) х 605 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 17 927,66 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за жовтень 2022 року) х 574 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 17 009,06 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за листопад 2022 року) х 544 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 16 120,08 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за грудень 2022 року) х 513 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 15 201,47 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за січень 2023 року) х 482 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 14 282,87 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за лютий 2023 року) х 454 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 13 453,16 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за березень 2023 року) х 423 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 12 534,55 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за квітень 2023 року) х 393 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 11 645,57 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за травень 2023 року) х 362 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 10 726,97 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за червень 2023 року) х 332 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 9 837,99 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за липень 2023 року) х 301 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 8 919,38 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за серпень 2023 року) х 270 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 8 000,78 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за вересень 2023 року) х 240 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 7 111,80 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за жовтень 2023 року) х 209 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 6 193,19 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за листопад 2023 року) х 179 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 5 304,22 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за грудень 2023 року) х 148 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 4 385,61 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за січень 2024 року) х 117 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 3 467 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за лютий 2024 року) х 88 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 2 607,66 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за березень 2024 року) х 57 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 1 689,05 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за квітень 2024 року) х 27 (кількість днів заборгованості погашено 28.05.2024) х 1% = 800,08 грн;

0,44 грн (заборгованість за травень 2024 року) х 119 (кількість днів заборгованості погашено 28.09.2024) х 1% = 0,52 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за червень 2024 року) х 89 (кількість днів заборгованості погашено 28.09.2024) х 1% = 2 637,29 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за липень 2024 року) х 58 (кількість днів заборгованості погашено 28.09.2024) х 1% = 1 718,69 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за серпень 2024 року) х 27 (кількість днів заборгованості погашено 28.09.2024) х 1% = 800,08 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за жовтень 2024 року) х 154 (кількість днів заборгованості погашено 04.04.2025) х 1% = 4563,41 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за листопад 2024 року) х 124 (кількість днів заборгованості погашено 04.04.2025) х 1% = 3 674,43 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за грудень 2024 року) х 93 (кількість днів заборгованості погашено 04.04.2025) х 1% = 2 755,82 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за січень 2025 року) х 62 (кількість днів заборгованості погашено 04.04.2025) х 1% = 1 837,22 грн;

2 963,25 грн (заборгованість за лютий 2025 року) х 34 (кількість днів заборгованості погашено 04.04.2025) х 1% = 1 007,51 грн.

Загальна сума неустойки (пені) становить 237 767,58 грн.

За положеннями ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином, з урахуванням того, що пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, а також з огляду на те, що станом на лютий 2025 року сукупний розмір заборгованості становив 14 816,25 грн, одержувач аліментів має право на стягнення 14 816,25 грн.

Враховуючи вищевикладене, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 14 816,25 грн неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Не заслуговують на увагу твердження заявниці про те, що сукупний розмір заборгованості за аліментами відповідача становить 61 304,04 грн.

Так, при зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 просила стягнути пеню за період з липня 2022 по лютий 2025 року.

Як вже зазначалося вище, з наданого старшим державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рожко Н.В. розрахунку заборгованості вбачається, що станом на лютий 2025 року сукупний розмір заборгованості складав 14 816,25 грн, таким чином розмір пені не може бути вищим за 14 816,25 грн.

Щодо вимог апеляційної скарги про стягнення 10 290,16 грн інфляційних збитків та 3 621,49 грн 3% річних, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на те, що вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 290,16 грн інфляційних збитків та 3 621,49 грн 3% річних не були предметом розгляду в суді першої інстанції, такі вимоги не розглядаються судом апеляційної інстанції.

Ураховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.08.2025 скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14 816,25 грн неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Згідно до ч. 1 ст. 133 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі ч. 2, 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору у даній категорії справ, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом першої інстанції в розмірі 1211 грн 20 коп.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 серпня 2025 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14 816 (чотирнадцять тисяч вісімсот шістнадцять) грн 25 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуюча: О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко