Провадження № 6/740/67/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участі секретаря судового засідання Гусєвої Я. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» Владка Романа Олеговича, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будинок комфорту», ОСОБА_1 , про заміну сторони у виконавчому листі,

установив:

У вересні 2025 року представник ТОВ «Свеа фінанс» Владко Р. О. звернувся до суду з указаною заявою, в якій просив замінити сторону вибулого стягувача у справі № 760/12305/23 з ТОВ «Будинок комфорту» на ТОВ «Свеа фінанс».

Заяву мотивовано тим, що Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області винесено рішення в справі № 760/12305/23 за позовом ТОВ «Будинок комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди майна № 010 від 23 лютого 2020 року. На момент подання заяви згідно з відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження відсутнє відкрите виконавче провадження про стягнення боргу з боржника в справі № 760/12305/23.

Відповідно до умов договору факторингу № 01.02-28/23 від 03.07.2023 ТОВ «Будинок комфорту» відступило право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором оренди майна № 010 від 23.02.2020 новому кредитору ТОВ «Росвен інвест Україна». У подальшому 25.03.2024 ТОВ «Росвен інвест Україна» змінило своє найменування на ТОВ «Свеа фінанс», що підтверджується відповідними установчими документами. У зв`язку з правонаступництвом, заявник просить здійснити заміну сторони стягувача у виконавчому листі, виданому на виконання рішення у справі № 760/12305/23, на його користь.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2025 року заяву прийнято до провадження, судове засідання призначено на 21 жовтня 2025 року 15-30 год.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

У поданій заяві представник ТОВ «Свеа фінанс» - Владко Р. О. просив судове засідання проводити без участі заявника.

Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, у зв`язку із чим суд вважає за можливе здійснити розгляд поданої заяви за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Установлено, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 листопада 2023 року задоволено позов ТОВ «Будинок комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди майна з правом викупу, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Будинок Комфорту» заборгованість у розмірі 46 696,00 грн, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Будинок Комфорту» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн.

03.07.2023 між ТОВ «Будинок комфорту» та ТОВ «Росвен інвест Україна» укладено договір факторингу № 01.02-28/23, відповідно до умов якого ТОВ «Будинок комфорту» відступило право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором оренди майна № 010 від 23.02.2020 новому кредитору ТОВ «Росвен інвест Україна».

У витязі з реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу містяться відомості про боржника ОСОБА_1 .

Згідно з копією платіжної інструкції № 9196 від 10 липня 2023 року на виконання умов договору про відступлення прав вимоги від 03.07.2023 ТОВ «Росвен інвест Україна» сплатило ТОВ «Будинок комфорту» 7 200 000,00 грн.

25.03.2024 ТОВ «Росвен інвест Україна» змінило своє найменування на ТОВ «Свеа фінанс», що підтверджується рішенням єдиного учасника ТОВ «Росвен інвест Україна» № 1 від 25 березня 2024 року.

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження за виконавчим листом у справі № 760/12305/23 не відкривалося, доказів пред`явлення виконавчого листа до виконання суду не надано.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Частинами 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), при цьому, відступлення прав вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину та допускається протягом усього часу існування зобов`язання.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ст. 516 ЦК України), водночас, первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги (ст. 519 ЦК України).

Норма статті 442 ЦПК України передбачає як заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником, так і заміну боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, а отже може бути проведена на будь-якій стадії процесу, що також узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 6-1355/10, провадження № 61/12076св18, а відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20.11.2013.

Відповідно до вимог чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження та стягувана у виконавчих листах, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Щодо заміни стягувача у виконавчому листі, то згідно з правовими позиціями, викладеними в постановах Касаційного адміністративного суду від 31.10.2018 у справі № 2-а-3494/11 та від 27.08.2020 у справі № 804/536/18, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видачі виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він до примусового виконання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 у справі № 0417/7776/2012.

Крім того, в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2025 року у справі № 369/13444/20 зазначено, що заборони відступати право вимоги, яке виникло на підставі договору чи з іншої підстави, визначеної статтею 11 ЦК України, та трансформувалось у зобов`язання за рішенням суду - закон не містить, а тому такий договір не суперечить закону та відповідає загальним засадам цивільного законодавства, зокрема щодо свободи договору (ст. 3, 6 ЦК України), а також прямій вказівці спеціальної норми, яка визначає підстави заміни кредитора у зобов`язанні та забороняє таку заміну лише у випадках, встановлених договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України).

Водночас суд ураховує, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постановах від 10 липня 2018 року у справі № 922/3535/15 та від 11 липня 2018 року у справі № 908/1490/17 дійшов інших висновків, зазначивши, що заміна кредитора у зобов`язанні, як і саме зобов`язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов`язані з виконанням судового рішення, характеру цивільно-правових не мають; при укладенні договору уступки права вимоги у вказаних справах сторони, не замінюючи кредитора у зобов`язанні в порядку, передбаченому чинним законодавством, фактично замінили стягувача на стадії виконання судового рішення, незважаючи на те, що уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правового договору чинним законодавством не передбачена.

Такі висновки Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зробив з посиланням на постанову Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 923/945/13, де, вирішуючи спір про визнання недійсним договору уступки права вимоги, суд касаційної інстанції сформулював указаний висновок.

Крім того, в ухвалі про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду додатково зазначається, що у справі № 922/3535/15, вирішуючи питання заміни сторони виконавчого провадження, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду фактично виходив з недійсності правочину, який не оспорений.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй ухвалі висловлює переконання в тому, що розгляд заяви про заміну сторони правонаступником суд здійснює відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають права суду надавати на цій стадії оцінку правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності. Тому за відсутності судового рішення про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги суд не має підстав у процесі розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження (виконавчому листі) надавати оцінку такому договору. З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновків, що наявні підстави для відступу від наведених висновків щодо неможливості заміни стягувача у виконавчому листі на підставі договору про відступлення права вимоги, яка ґрунтується на рішенні суду, викладених у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 923/945/13 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі № 922/3535/15 та від 11 липня 2018 року.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованою вимогу заявника про заміну сторони вибулого стягувача в справі № 760/12305/23 з ТОВ «Будинок комфорту» на його правонаступника ТОВ «Свеа фінанс».

З огляду на вказане, а також ураховуючи, що попередній кредитор вибув із зобов`язання, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для заміни стягувача його правонаступником.

Ураховуючи викладене, заяву представника ТОВ «Свеа фінанс» про заміну сторони у виконавчому листі слід задовольнити.

Керуючись ст. 2, 13, 260-263, 442 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» Владка Романа Олеговича, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будинок комфорту», ОСОБА_1 , про заміну сторони у виконавчому листі задовольнити.

Замінити сторону вибулого стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок комфорту» (; бульв. Лесі Українки, 26, офіс 426, м. Київ, 01033) у справі № 760/12305/23 на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» (; вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070).

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Суддя І. М. Шевченко