Справа № 729/1843/25
2/729/942/25
У Х В А Л А

14 листопада 2025 р. Суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області, Демченко Л.М., вивчивши матеріали позовної заяви Бобровицької міської ради Чернігівської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності площею 0,0030 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 здійснити демонтаж малої архітектурної форми (торгового павільйону) розміщеної по АДРЕСА_1 за власний рахунок.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з приписами ч.1 та ч.2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіра до незалежності судової влади буде підірвано.

Європейський суд з прав людини в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

В пункті 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій).

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25 червня 2025 року, яким були задоволені в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 до Бобровицької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Бобровицької міської ради.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року вищезазначене рішення місцевого суду за апеляційною скаргою Бобровицької міської ради було скасоване та у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Рішення Бобровицького районного суду від 25 червня 2025 року було ухвалене під головуванням судді Демченко Л.М.

У вищезазначеній справі, предметом спору було визнання незаконним та скасування рішення Бобровицької міської ради про дострокове припинення договору оренди тієї самої земельної ділянки про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження якої заявлені позовні вимоги Бобровицькою міської радою до ОСОБА_1 у даній справі. Тобто суддя приймала участь у вирішенні спору, між тими сами сторонами, який виник щодо спірної вищезазначеної земельної ділянки.

Вказані обставини можуть викликати сумнів у об`єктивності та неупередженості судді і є обставиною, яка впливатиме на відчуття безсторонності при прийнятті рішення та є підставою для відводу судді, а тому з метою дотримання балансу інтересів учасників справи, вважаю за необхідне заявити самовідвід.

У разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу (ч.1 ст. 41 ЦПК України).

На піставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 36,39,40 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Задовольнити заяву про самовідвід судді Демченко Людмили Миколаївни в розгляді справи за позовом Бобровицької міської ради Чернігівської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності.

Цивільну справу передати до канцелярії Бобровицького районного суду Чернігівської області для вирішення питання про передачу іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Демченко