Справа № 646/9513/24
№ провадження 2-п/646/103/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого судді - Чорної Б.М.,

за участю секретаря судового засідання - Машко П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові заяву ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Іванова Дмитра Едуардовича про перегляд заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.09.2024, ухваленого у цивільній справі за позовом Акціонерного Товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Іванова Д.Е. звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.09.2024, ухваленого у цивільній справі за позовом Акціонерного Товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування заяви зазначає наступне, що заочне рішення підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 не з`явилась в судове засідання, а також не подала відзив на позовну заяву з поважних причин, оскільки про наявність такої справи в суді їй не було відомо, ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву, а також судові повістки їй не вручалися. Зазначають, що справу було розглянуто судом без участі відповідача, що позбавило його можливості належним чином реалізувати свої процесуальні права та захистити законні інтереси. Також зазначає, що з заборгованістю не згода, вважає, що рішення не обґрунтоване та безпідставне.

У судове засідання сторони не з`явились, були сповіщені про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Тобто, чинним ЦПК не вимагається обов`язкова участь осіб при вирішенні питання про перегляд заочного рішення, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви про перегляд заочного рішення без участі сторін.

Суд, дослідивши матеріали заяви про перегляд заочного рішення та матеріали цивільної справи, встановив наступне.

25 вересня 2024 року заочним рішенням Основ`янського (колишня назва - Червонозаводського) районного суду міста Харкова у цивільній справі № 646/9513/25 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості, позовні вимоги Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.01.2022 р. у розмірі 80 297 (вісімдесят тисяч двісті дев`яносто сім) гривень 70 копійок, а також стягнуто витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Відповідно до ст.285 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суд зазначає, що ЦПК України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , т.НОМЕР_1, ідентичні дані зазначені і представником відповідача у заяві про перегляд заочного рішення суду (хоча як засіб зв`язку відповідача представником відповідача у заяві про перегляд заочного судового рішення двічі зазначено власний засіб зв`язку адвоката).

Судом повідомлялась ОСОБА_1 шляхом направлення поштових відправлень за місцем її реєстрації та повідомлень у додаток «Viber» на її номер телефон НОМЕР_1 .

За положеннями ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

ОСОБА_1 іншої адреси, окрім місця реєстрації суду не надана.

Судом направлялися ухвала про відкриття провадження, позов із додатками, повістки, копія рішення суду від 25.09.2024 р. на адресу зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , які повернулися із відміткою: «Повертається: адресат відсутній за вказаною адресою».

Також, судом направлялася повістка про виклик ОСОБА_1 шляхом направлення повідомлень у додаток «Viber» з використанням засобів мобільного зв`язку на номер телефону НОМЕР_1 , які доставлені, про що свідчить Довідка про доставку повідомлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів».

Верховний Суд в ухвалі від 17 листопада 2022 року у справі №560/5541/20 сформулював висновок: байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи.. Витративши значні ресурси, Україна створила інформаційне поле, де зацікавлена особа легко знайде інформацію про судову справу. Функціонує Єдиний державний реєстр судових рішень. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема "Електронний кабінет" ЄСІТС... Використання цих інструментів та технологій забезпечує добросовісній особі можливість звертатися до суду, брати участь у розгляді справи у зручній формі та з мінімальними витратами. Тобто держава Україна забезпечила можливість доступу до правосуддя і право знати про суд.

Отже, судом здійснювались повідомлення про судові засідання та направлення судових рішень відповідачу ОСОБА_1 на зареєстроване місце її проживання, за відсутності повідомлення ОСОБА_1 іншої адреси, також направлялись смс повідомлення на діючий номер телефону відповідача. Неотримання ОСОБА_1 поштових повідомлень перебуває поза межами контролю суду.

ОСОБА_1 , будучи обізнаною про розгляд судової справи, де вона є відповідачем, не проявила зацікавленості у розгляд справи та реалізації своїх прав та обов`язків. Починаючи з 26.09.2024 року (дата надання загального доступу до рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень), мала можливість ознайомитися з рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2024 року у справі № 646/9513/24 в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Також, до Заяви про перегляд заочного судового рішення представником відповідача додано копію заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2024 року у справі № 646/9513/24, що була виготовлена з Єдиному державному реєстрі судових рішень 02 вересня 2025 року. Таким чином, суд зазначає, що 12 вересня 2025 року ОСОБА_1 достеменно було відомо про рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2024 року у справі № 646/9513/24.

Проте, ОСОБА_1 , будучи обізнаною про наявність даної цивільної справи, отримавши рішення суду, звернулась у суд із заявою про його перегляд із пропуском строку встановленого законом, при відсутності об`єктивно непереборних причин, які не залежали від її волевиявлення та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій .

Жодних заяв чи клопотань про поновлення строку із зазначенням поважності причин його пропуску та доказів на підтвердження цього ні відповідачем, ні його представником суду не надано.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Тeuschler v. Germany).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Також необхідно зазначити, що судом досліджуються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У пункті 47 рішення у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року (справа № 626/2450/14-ц).

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує про те, що позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки («Каракуця проти України», 18986/06 від 16.02.2017, «Смірнова проти України», 36655/02 від 08.11.2005).

Європейський суд з прав людини зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).

Згідно із положеннями ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Сполучник "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення, отже, заяву про перегляд заочного рішення відповідача слід залишити без задоволення.

При цьому суд повідомляє відповідачу, що зазначене не перешкоджає ОСОБА_1 оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.259-261,287,288 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Іванова Дмитра Едуардовича про перегляд заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.09.2024, ухваленого у цивільній справі за позовом Акціонерного Товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Заочне рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду в загальному порядку, встановленому ЦПК України - в 30-ти денний строк з дня складення повного судового рішення про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua

Суддя Б.М.Чорна