УХВАЛА

28 жовтня 2025 року місто Київ

Справа № 759/25646/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/14487/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Желепи О.В., суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року (ухвалене під головуванням судді Шум Л. М.)

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу спадкодавця кредитором

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного 13 листопада 2007 року кредитного договору із банківською установою, ОСОБА_3 отримав кредит у сумі 317079,40 доларів США зі сплатою 11,04 % річних та кінцевим терміном повернення до 13 листопада 2017 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер. Його спадкоємці мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк із 21 березня до 21 вересня 2021 року.

03 вересня 2021 року до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори банк направив претензію кредитора, на яку 13 вересня 2021 року нотаріальна контора повідомила, що спадкоємці померлого із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».

Водночас спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_2 .

02 жовтня 2021 року ОСОБА_2 було направлено лист-претензію, згідно з якою банк пред`явив до неї свої вимоги, проте вказана вимога залишилась без реагування з боку відповідачки.

Станом на дату смерті ОСОБА_3 його заборгованість за кредитним договором від 13 листопада 2007 року становила 1 052 302,08 доларів США, яка складається з: 247 983,43 доларів США - заборгованості за кредитом; 168 435,44 доларів США - заборгованості за відсотками; 51 237,90 доларів США - заборгованості з комісії; 584 645,31 доларів США - пені.

Посилаючись на те, що кредитна заборгованість не погашена, а до відповідачки після прийняття спадщини перейшов обов`язок щодо її повернення, враховуючи, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника повернення певної суми заборгованості, банк просив суд стягнути з відповідачки тіло кредиту у розмірі 247 983,43 доларів США.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Святошинський районний суд міста Києва рішення від 21 березня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнив. Стягнув з ОСОБА_2 на користь АТ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 247 983,43 долари США, що за курсом 26,37 становить 6 539 323,05 грн за кредитним договором №К5ОSGA00000091 від 13.11.2007. Стягнув з ОСОБА_2 на користь АТ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 98 089,85 грн.

Суд першої інстанції виходив із того, що АТ КБ «ПриватБанк», як кредитор, звернулось із вимогою до спадкоємця померлого боржника шляхом направлення претензії на адресу нотаріуса з дотриманням строків, установлених статтею 1281 ЦК України, а тому дружина померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , яка проживала разом із ним, є такою, що прийняла спадщину в силу закону, тому повинна сплатити заборгованість за кредитним договором у заявленому позивачем розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 , яка не брала участі у розгляді справи, подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а також неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції просила скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Зазначає, що оскаржуване рішення стосується її права, інтересів та обов`язків, оскільки вона також є спадкоємцем першої черги за законом і не може реалізувати своє право власності на спадкове майно й отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема на 1/4 частину спадкового майна (квартири), через накладений на квартиру арешту в порядку примусового виконання цього рішення.

На обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення зазначає, що суд не враховував того факту, що вона, ОСОБА_1 , є донькою померлого, а отже, спадкоємицею першої черги разом з матір`ю - ОСОБА_2 , а тому вважає, що суд взагалі не встановив коло спадкоємців у справі. Водночас банк до неї не пред`являв жодних вимог.

Звертає увагу, що в рішенні суду не встановлено склад та вартість спадкового майна, ураховуючи той факт, що ціна частини квартири, як спільної сумісної власності подружжя є значно меншою ніж сума заборгованості за кредитним договором, при цьому, відмічає, що іншого майна померлий не мав. Тобто, в рішенні суду не зазначено, що відповідно до положень ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора задовольняються лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Посилається на те, що Святошинський районний суд міста Києва заочним рішенням від 10 листопада 2015 року за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 вже стягнув з останнього на користь банку заборгованість за кредитним договором №К50SGA0000091 від 13 листопада 2007 року. Указане рішення в апеляційному порядку сторонами не оскаржувалося та є таким, що набрало законної сили.

Вважає, що суд не надав правової оцінки зазначеним обставинам з огляду на те, що позовні вимоги у цій справі вже були предметом розгляду в іншій справі №759/20592/14-ц.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Топчій П. І. в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу вважав обґрунтованою, відмітив, що позивач не пред`являв будь-яких вимог до спадкоємиці - ОСОБА_1 , що є порушенням вимог закону, а тому є підставою для скасування рішення.

Відзив від АТ КБ «ПриватБанк» до суду не надходив.

Рух справи в судах апеляційної та касаційної інстанції

Київський апеляційний суд постановою від 30 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Постанова апеляційного суду аргументована тим, що суд першої інстанції при вирішенні спору не встановив коло усіх спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, пред`явлених лише до ОСОБА_2 , розглянув справу без участі належного співвідповідача, що є порушенням норм процесуального права. Суд, зокрема зазначив, що, окрім дружини померлого, також спадкоємицею першої черги є його дочка ОСОБА_1 , як така, що прийняла спадщину, проте претензію і позов позивач пред`явив лише до ОСОБА_2 .

Верховний Суд постановою від 04 червня 2025 року касаційну скаргу АТ «ПриватБанк» задовольнив частково, постанову Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд вказав, що відмовивши в позові з підстав, що в справі є ще один спадкоємець, який прийняв спадщину за законом, а саме дочка спадкодавця - ОСОБА_1 , яка в якості співвідповідача не була залучена, апеляційний суд фактично виснував про солідарність зобов`язань спадкоємців боржника щодо погашення боргу та неможливість розгляду справи щодо одного із спадкоємців без участі іншого, як співвідповідача. Висновки суду суперечать змісту статті 1282 ЦК України, яка умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця визначає вартість одержаного у спадщину майна, та передбачає, що кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Між тим, апеляційний суд не повністю дослідив обставини справи та зробив помилковий висновок про неможливість вирішення спору й стягнення в межах вартості спадкового майна заборгованості зі спадкоємця боржника, який прийняв спадщину, без залучення іншого спадкоємця, який також прийняв спадщину. За таких обставин апеляційний суд по суті рішення суду першої інстанції не переглянув і зробив передчасний висновок про його скасування та відмову в позові.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

У судовому засіданні представник особи, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі, просила задовольнити її з підстав, викладених у ній.

Представник відповідача - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача в режимі відеоконференції - Бережна Н.М. проти апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суди встановили, що 13 листопада 2007 року ОСОБА_3 уклав із АТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір № К5ОSGA00000091, відповідно до якого отримав кредит в сумі 317 079,40 доларів США зі сплатою 11,04 % річних та кінцевим терміном повернення до 13 листопада 2017 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором від 13 листопада 2007 року становила 1 052 302,08 доларів США, яка складається з: 247 983,43 доларів США - заборгованості за кредитом; 168 435,44 доларів США - заборгованості за відсотками; 51 237,90 доларів США - заборгованості з комісії; 584 645,31 доларів США - пені.

03 вересня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» надіслало претензію кредитора до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, в якій просило повідомити, чи відкривалась спадкова справа після померлого боржника ОСОБА_3

13 вересня 2021 року нотаріальна контора, на лист банківської установи, повідомила, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».

Також установлено, що зі спадкоємцем на час його смерті проживала дружина ОСОБА_2 та є такою, що прийняла спадщину в силу закону.

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь головуючого судді Желепи О.В., пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши обставини щодо вирішення оскаржуваним судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, незалучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

За таких обставин, судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто, суд має розглянути й вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, і які конкретно.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року в справі №0917/443/2012 зазначено, що право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.

У постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року в справі №714/877/15 міститься правовий висновок за яким, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливає на права та обов`язки заявника - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

У постанові Верховного Суду від 03 липня 2024 року у справі № 598/96/23 вказано, що суд апеляційної інстанції повинен надати оцінку доводам особи, яка не брала участі у розгляді справи в суді першої інстанції і подала апеляційну скаргу, щодо наявності у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням. Тобто належить з`ясувати чи вирішено судом питання про право, інтерес, обов`язок заявника і чи такий зв`язок є очевидним та безумовним, а не ймовірним.

ОСОБА_1 вказує, що є спадкоємцем першої черги за законом як донька померлого, і є такою, що прийняла спадщину у зв`язку із проживанням разом із спадкодавцем на момент його смерті відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Вказана обставина не є предметом цього судового розгляду, проте, в цілому, не заперечується сторонами, а тому суд може прийняти її як таку, що має місце.

Другим спадкоємцем першої черги за законом є відповідачка в цій справі - ОСОБА_2 як дружина померлого, яка також проживала разом із спадкодавцем на момент його смерті, хоча у відзиві на позов указана обставина нею категорично заперечувалася, водночас інша процесуальна поведінка ОСОБА_2 свідчить про те, що вона вважає себе спадкоємцем першої черги й намагається захистити свої майнові права.

Порушення своїх прав, інтересів та обов`язків оскаржуваним рішенням ОСОБА_1 вбачає в тому, що вона не може реалізувати свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із накладеним в межах примусового виконання оскаржуваного рішення суду арештом на квартиру, що є єдиним спадковим майном.

Колегія суддів надає оцінку вказаним доводам апеляційної скарги та відхиляє їх як безпідставні та необґрунтовані з огляду на таке.

Перш за все колегія суддів зазначає, що в оскаржуваному рішенні міститься єдина згадка про ОСОБА_1 , а саме в частині встановлення її реєстрації разом із ОСОБА_2 21 червня 2001 року за адресою: АДРЕСА_1 . А резолютивна частина оскаржуваного рішення стосується виключно обов`язків ОСОБА_2 щодо сплати на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 247 983,43 доларів США та судового збору в розмірі 98089,85 грн.

Таким чином, однозначного й безпосереднього відношення до ОСОБА_1 оскаржуване рішення не має, питання про її права, інтереси чи обов`язки не вирішує.

Щодо опосередкованого порушення прав ОСОБА_1 оскаржуваним рішенням колегія суддів вказує на таке.

Із постанови державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельника М.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 листопада 2023 року № 625702/31 (т. 3 а. с. 49-50) вбачається, що підставою для відмови стали накладені арешти:

1) від 27 вересня 2023 року за № 51899719, реєстратором: приватним виконавцем Борейко М. В., підставою для накладання арешту було рішення приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно № 72880475 від 27 вересня 2023 року, виданого приватним виконавцем Борейко М. В.;

2) від 20 жовтня 2015 року за № 11667509 реєстратором: Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, підставою для накладання арешту була постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 44462813 від 15 жовтня 2015 року, виданого ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві;

3) від 17 лютого 2012 року за № 12177974, реєстратором: Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підставою для накладання арешту була постанова про арешт майна боржника N? 31037437 від 10 лютого 2012 року, виданого ВДВС Святошинського РУЮ;

4) від 09 грудня 2019 року за № 34540858, реєстратором: Подільським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ, Головного територіального управління юстиції у місті Києві, підставою для накладання арешту була постанова про арешт майна боржника № 49694111 від 06 грудня 2019 року, виданого Подільським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

Таким чином, арешт, накладений в порядку примусового виконання оскаржуваного рішення є лише однією з чотирьох перешкод для отримання ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на квартиру. Скасування цього рішення не призведе до «поновлення» прав ОСОБА_1 та не буде ефективним способом захисту її прав.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося, що є підставою для закриття провадження у справі за її апеляційною скаргою відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, наведених у постановах: від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц, від 24 квітня 2024 року у справі № 548/1887/21 та інших, у разі, якщо апеляційний суд встановить, що рішення суду першої інстанції не порушує прав та інтересів особи, яка звернулася із апеляційною скаргою, апеляційне провадження підлягає закриттю та, відповідно, питання щодо законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції не вирішується.

Окрім цього колегія суддів вважає за необхідне вказати на таке.

Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Проте у рішенні Святошинського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року обов`язок зі сплати заборгованості за кредитом спадкодавця покладено на ОСОБА_2 у повному обсязі, без урахування вартості спадкового майна (яка виявилася меншою ніж обсяг заборгованості).

Водночас указані обставини є підставою для апеляційного оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року відповідачкою - ОСОБА_2 , обсяг відповідальності якої був установлений в більшому розмірі ніж вартість її частки у спадковому майні. Натомість, ОСОБА_2 із апеляційною скаргою не звернулася, вважала належним способом захисту своїх прав та інтересів подання заяви про роз`яснення судового рішення та скарги на дії виконавця, чим фактично погодилася із оскаржуваним рішенням та визнала обсяг своєї відповідальності в указаному розмірі.

За вищенаведених обставин, апеляційний суд робить висновок, що зменшити розмір заборгованості відповідачки в даній справі з огляду на відсутність в неї спадкового майна, що за вартістю відповідатиме заявленим позовним вимогам кредитора не можна за апеляційною скаргою особи з якої така заборгованість не стягується і у якої відсутнє право на оскарження рішення.

Виконання рішення суду в цій справі можливе лише за рахунок майна, що належить на праві власності відповідачці в цій справі і не може стягуватись шляхом звернення стягнення на майно особи, що оскаржила рішення суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до положень ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: 1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги; 2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; 3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Колегія суддів установила, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося, доводи апеляційної скарги не дають підстав для протилежного висновку, а тому провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Керуючись статтями 259-261, 268, п. 3 ч. 1 ст. 362, 388-391 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року - закрити на підставі пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна ухвала складена 29 жовтня 2025 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова