Провадження №2/748/1553/25
Єдиний унікальний № 748/3238/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" листопада 2025 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Хоменко Л.В.,

секретаря Базарної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 623 грн. 96 коп., судовий збір у сумі 2 422 грн. 40 коп., витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 травня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №104141105, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 7 000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача терміном на 20 днів, проценти за користування кредитом складають 1400 грн., які нараховуються за ставкою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Договір передбачає, що Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Сторонами кредитного договору узгоджено, що Позичальник відповідає перед Кредитодавцем за зобов`язаннями, що випливають з цього договору, всіма коштами та майном, що йому належать на праві власності (у т.ч. часткової та сумісної), на які відповідно до законодавства може бути звернено стягнення. У разі прострочення Позичальником виконання зобов`язань зі сплати заборгованості, Кредитодавець має право, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, якщо такі складались), нарахувати проценти за стандартною ставкою, визначеною цим договором, у якості процентів за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Кредитний договір укладено за допомогою електронних засобів шляхом підписання позичальником Публічної пропозиції (оферти) Товариства, розміщеної на сайті товариства https://tengo.com.ua. Договір позичальником підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Товариство свої зобов`язання за договором виконало, перерахувавши на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти у розмірі 7 000 грн. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, становить 23 623 грн. 96 коп. та складається із заборгованості за основним зобов`язанням 6587 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 17 036 грн. 96 коп. 13 жовтня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №10Т відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Додатку до Договору факторингу від 13 жовтня 2021 року до договору факторингу №10Т, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23 623 грн. 96 коп., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 6 587 грн.; заборгованість за відсотками становить 17 036 грн. 96 коп. Оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню.

Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

03 листопада 2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволені позовних вимог.

Заперечення обґрунтовані тим, що позивачем не доведено правильність нарахування суми відсотків, крім того процентна ставка не повинна перевищувати 1%. Щодо нарахування комісії вказує, що є несправедливим положення договору про споживчий кредит про встановлення плати за обслуговування кредиту, та є підставою для визнання таких положень недійсними. Вказує, що на час дії воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені). Позивачем не надано доказів видачі відповідачу кредитних коштів та не доведено укладення кредитного договору.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що 16 травня 2021 року між ТОВ «МІОЛАН» та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит №104141105, який позичальником підписано електронним підписом, шляхом направлення відповідачу електронного повідомлення (SMS) одноразовим ідентифікатором, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору №104141105 від 16 травня 2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства.

Відповідно до умов договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у загальному розмірі 7 000 грн. на строк 20 календарних днів, строк повернення 05 червня 2021 під проценти на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти за користування ними та виконати обов`язки передбачені договором.

Відповідно до п. 1.1. укладенням цього Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначеним цим Договорм, на строк, визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 7 000 грн., а позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін і виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, визначених цим Договором.

Умовами Кредитного договору передбачена виплата коштів на банківський рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу (банківської платіжної картки) позичальника, що були ним надані Кредитодавцю.

Пунктами 2.2. та 2.3. Договору встановлено розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом.

Однак, судом встановлено, що в матеріалах справи міститься копія Договору про споживчий кредит №104141105 від 16 травня 2021 року (а.с. 16-19), з якої вбачається, що вказаний договір не містить підпису ОСОБА_1 за формою, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію».

З копій Графіка платежів (а.с. 20) та Паспорта споживчого кредиту (зворот а.с. 20-21), які є додатками до кредитного договору, вбачається що надані позивачем документи також не містять підпису відповідача за формою, яка відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 цього Закону).

У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з вимогами ст.ст. 525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

З аналізу зазначених норм права, суд приходить до висновку, що договір, який укладається його сторонами в електронній формі, безумовно повинен містити електронний цифровий підпис, зокрема, у конкретному випадку позичальника або електронний підпис одноразовим ідентифікатором сторони, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надісланий іншій стороні цього договору (позикодавцю).

Відтак, судом встановлено, що кредитний договір №104141105 від 16 травня 2021 року не містить електронного цифрового підпису або електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідача.

Вказане свідчить про відсутність у матеріалах справи належних і допустимих доказів тому, що ОСОБА_1 виявив волю на укладення кредитного договору, заборгованість за яким є предметом розгляду судом даної справи.

Таким чином суд приходить до висновку, що між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 не досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі, а тому такий договір не може вважатись укладеним.

Щодо відступлення права вимоги, суд зазначає наступне.

13 жовтня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №10Т (а.с.22-27), відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступає ТОВ «Діджи Фінанс» за плату, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за договорами вказаними у реєстрі боржників, визначених у додатках до договору, про що також був складений акт прийому - передачі реєстру боржників.

Відповідно до витягу з Додатку до договору факторингу №10Т від 13 жовтня 2021 року, від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №104141105 на загальну суму 23 623 грн. 96 коп. (а.с. 13).

Згідно з розрахунком заборгованості первісного кредитора за договором №104141105 становить 23 623 грн. 96 коп., з яких 6 587 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 17 036 грн. 96 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредиту (а.с.14).

25 липня 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» на адресу відповідача ОСОБА_1 направлялася вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором з повідомленням про відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором №104141105 (а.с. 34).

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

Згідно ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Однак, для відступлення права вимоги необхідним є існування самого зобов`язання, за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог, а враховуючи, що кредитний договір №104141105 від 16 травня 2021 року не є укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН», тому відсутні підстави вважати, що право вимоги могло бути відступлене, в тому числі й позивачу, з урахуванням чого вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором №104141105 від 16 травня 2021 року задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ТОВ «Діджи Фінанс» не набуло прав первісного кредитора, а, отже, не має права пред`являти вимоги про за стягнення заборгованості за кредитним договором №104141105 від 16 травня 2021 року, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України при відмові у задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу покладаються на нього.

Керуючись ст. ст. 525-527, 530, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №104141105 від 16 травня 2021 року в сумі 23 623 грн. 96 коп. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Хоменко Л.В.