Справа № 128/1694/25
УХВАЛА

Іменем України

10 листопада 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Саєнко О.Б., розглянувши заяви адвоката Сохацького Анатолія Миколайовича, подані в інтересах боржника ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу та про скасування судового наказу від 21.05.2025 по справі № 128/1694/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Вінницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу, -

ВСТАНОВИЛА:

29.10.2025 адвокат Сохацький А.М. в інтересах боржника ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із заявами про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу та про скасування судового наказу, виданого Винницькими районним судом Вінницької області від 21.05.2025 у справі №128/1694/25 за заявою ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Вінницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу, які обґрунтував тим, що відносно ОСОБА_1 видано вищевказаний судовий наказ, про який боржник дізнався 23.10.2025, коли виконавчою службою було заблоковано його рахунки в АТ КП «Приватбанк», на підставі відкритого 23.10.2025 виконавчого провадження №79369217. Ні засобами поштового зв`язку, ні через застосунок «Дія» ОСОБА_1 не отримував будь якої інформації, щодо наявності відносно нього, будь яких судових справ.

Вказує, що в період з лютого 2022 року по жовтень 2024 року, ОСОБА_1 перебував на службі в ЗСУ, звідки його, після поранення (яке він отримав під час виконання бойового завдання у Донецькій області, поблизу н.п. Невельське), комісували за станом здоров`я. Тому в даний період часу він за місцем реєстрації не проживав, при цьому в період з жовтня 2024 по червень 2025 року, ОСОБА_1 знаходився на лікуванні та реабілітації, тому за місцем реєстрації він не проживав понад 3 роки. Водночас з лютого 2022 року у його квартирі, взагалі ніхто не проживав, дружина з дітьми, після початку війни, виїхала за межі України.

Зазначає, що коли боржник ОСОБА_1 повернувся в червні 2025 року, то відразу оплатив усю заборгованість, яка виникла з оплати житлово-комунальних послуг, в т.ч. він розрахувався із ТОВ «Газорозподільчі мережі України» в особі Вінницької філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України», що підтверджується рахунками, які виставлені йому у червні тим же ТОВ «Газорозподільчі мережі України» в особі Вінницької філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України».

Представник боржника вказує, що на момент набуття законної сили судовим наказом від 21 травня 2025 року №128/1694/25 у ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати за послуги за розподіл природного газу, у зв`язку із чим просить суд поновити пропущений строк для оскарження судового наказу та скасувати судовий наказ № 128/1694/25 від 21.05.2025, виданий Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з розподілу природнього газу за період з 01.11.2023 по 28.02.2025 в розмірі 2037,89 грн. та витрати на сплату судового збору у розмірі 302,80 грн., а також стягнути з ТОВ «Газорозподільчі мережі України» в особі Вінницької філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» витрати на правничу допомогу у сумі 6000 гривень.

Вивчивши вищевказані заяви та додані до них документи, суд вважає що заява про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу підлягає задоволенню, а заява про скасування судового наказу підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 21.05.2025 Вінницьким районним судом Вінницької області за заявою ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Вінницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Вінницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», заборгованість за послугу розподілу природного газу за період з 01.11.2023 до 28.02.2025 в сумі 2037 (дві тисячі тридцять сім) гривень 29 копійок, 3% річних в сумі 42 (сорок дві) гривні 86 копійок, інфляційне збільшення в сумі 202 (двісті дві) гривень 89 копійок, та витрати по сплаті судового збору в сумі 302,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Так, копію вищевказаного судового наказу разом із заявою про видачу судового наказу з додатками, були направлені судом рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця проживання боржника ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , однак конверт із вмістом та рекомендованим повідомленням повернулися до суду із відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с.24,25).

Згідно матеріалів справи встановлено, що боржник ОСОБА_1 про існування судового наказу №128/1694/25 від 21.05.2025 дізнався 23.10.2025 після відкриття Вінницьким відділом ДВС у Вінницькому районі Вінницької області ХМУ МЮУ виконавчого провадження №79369217 та блокування банківських рахунків боржника.

Таким чином, строк для звернення до суду боржника із заявою про скасування судового наказу пропущений останнім з поважних причин, тому боржнику ОСОБА_1 слід поновити строк для звернення до суду з заявою про скасування судового наказу виданого 21 травня 2025 Вінницьким районним судом Вінницької області.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Як вбачається із заяви про скасування судового наказу та доданих до неї документів, зокрема копії витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, боржник ОСОБА_1 з 2022 року по 2024 рік, перебував на службі в ЗСУ у військовій частині НОМЕР_1 , де отримував заробітну плату, водночас, боржник оспорює правомірність стягнення з нього заборгованості за послугу з розподілу природного газу за виданим судовим наказом, оскільки борг він сплатив за рахунками, які виставлені йому у червні ТОВ «Газорозподільчі мережі України» в особі Вінницької філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України», тому між сторонами існує спір про право.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне скасувати судовий наказ, виданий Вінницьким районним судом Вінницької області 21.05.2025 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Вінницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», заборгованість за послугу розподілу природного газу, роз`яснивши стягувачу його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно до положень, викладених в ч.3 ст. 171 ЦПК України, в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки боржником (представником боржника) разом із заявою про скасування судового наказу не подано клопотання про поворот виконання вищевказаного судового наказу, як і не заявлено такого клопотання і в самій заяві, тому суд таке питання не вирішував.

Щодо вимог в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 гривень, суд зазначає, що відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд звертає увагу на той факт, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 42 ЦПК України, сторони є учасниками справи в справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається у порядку наказного провадження.

Частиною другою статті 42 ЦПК України визначено, що в справах наказного провадження учасниками справи є заявник і боржник.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом ІІ Цивільного процесуального кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Однак, даний розділ Цивільного процесуального кодексу України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Суд зазначає, що склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі. При цьому, в силу принципу змагальності сторін, обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи та на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, покладається саме на сторони у справі. Отже, стягувач за правилами наказного провадження буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

Крім того, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на стягувача за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судового збору, сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу, а також витрат на професійну правничу допомогу.

Тому, виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що заявлена вимога про стягнення судових витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.170, ч.3 ст.171 ЦПК України, суддя-

УХВАЛИЛА:

Заяву адвоката Сохацького Анатолія Миколайовича, подану в інтересах боржника ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу,- задовільнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з заявою про скасування судового наказу № 128/1694/25, виданого 21 травня 2025 Вінницьким районним судом Вінницької області.

Заяву адвоката Сохацького Анатолія Миколайовича, подану в інтересах боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу,- задовільнити частково.

Скасувати судовий наказ від 21.05.2025 по справі №128/1694/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Вінницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу.

У задоволенні вимоги про стягнення судових витрат на правничу допомогу, - відмовити.

Роз`яснити стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Вінницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», що він має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Олена САЄНКО