Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4477/24 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б.
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Шевчук А.М.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Житомирі цивільну справу № 285/4477/24

за позовом представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Індутного-Шматько Станіслава Миколайовича на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Мозгового В.Б. у місті Звягелі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі ТОВ «ФК «ЕЙС», Позивач, Товариство) звернувся з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 00-8512225 від 23 червня 2023 року у розмірі 30 358,75 грн та судові витрати.

Позов мотивувався тим, що 23 червня 2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_1 був укладений договір кредитної лінії № 00-8512225, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 7 450 грн безготівковим перерахуванням на платіжну карту. Відповідач зобов`язався своєчасно повернути кредит, сплатити проценти та виконати інші зобов`язання за договором.

Взяті на себе зобов`язання за договором ОСОБА_1 не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 30 358,75 грн, яка складається з наступного: заборгованості по кредиту 7 822,50 грн; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 22 536,25 грн.

18 грудня 2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 1-18122023, відповідно до якого ТОВ «Качай Гроші» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 30 358,75 грн. ТОВ «ФК «ЕЙС» нарахувань за вказаним кредитним договором не здійснювало.

Отже, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за кредитним договором № 00-8512225 від 23 червня 2023 року у розмірі 30 358,75грн.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2025 року позов задоволено повністю та вирішено питання судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі, представник відповідача просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити та вирішити питання розподілу судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що первісним кредитором видача кредитних коштів не здійснювалась, а тому у нього не виникло прав кредитора по договору, в т.ч. на нарахування відсотків і стягнення боргу, які відповідно не могли перейти від нього до Позивача.

Крім того, надані Позивачем копії Кредитного договору не містять жодних підписів, а тому не можуть бути прийняті, як докази погодження вказаних у них умов кредитування в письмовій формі. Оригіналу Кредитного договору не існує, а надані копії електронних та паперових роздруківок не підтверджені оригіналами, тому є недопустимими доказами і не мають юридичної сили електронних документів.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 26 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.

У відзиві представник позивача апеляційну скаргу не визнав, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції, - без змін.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, наявні правові підстави для розгляду справи у порядку письмового провадження без участі сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Судом встановлено, що 23 червня 2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_1 був укладений договір кредитної лінії № 00-8512225, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у виді кредитної лінії у розмірі 7 450,00 грн, строком на 120 днів (до 21 жовтня 2023 року) з умовою сплати зниженої процентної ставки у розмірі 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом протягом перших 20 днів та стандартної процентної ставки у розмірі 2,50% від суми кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з 21 дня користування. Також сторони також погодили графік платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору (том 1 а.с.20-27).

Зазначений договір був укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідним електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора.

18 грудня 2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 1-18122023, відповідно до якого ТОВ «Качай Гроші» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-8512225 від 23 червня 2023 року на загальну суму 30 358,75 грн.

Згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 стаття 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Встановлюючи факт укладення кредитного договору ОСОБА_1 , колегія суддів звертає увагу, що кредитний договір № 00-8512225 від 23 червня 2023 року містить особисті дані позичальника, а саме: ОСОБА_1 , ID карта номер: НОМЕР_1 видана: 22.07.2022. Орган, що видав1826. Номер запису: 752. Дійсний до: 22.07.2032, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 . Вказані дані повністю відповідають даним відповідача ОСОБА_1 наявним в матеріалах справи.

Вказаний договір підписано одноразовим ідентифікатором за номером +68.

На виконання умов договору, ТОВ «Качай Гроші» 23 червня 2023 року перерахувало на картковий рахунок, вказаний в договорі № НОМЕР_3 кошти в розмірі 7450 грн.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У свою чергу відповідачем на підтвердження своїх доводів не надано жодних доказів того, що кредитний договір укладала інша особа, та що він не отримував зазначених коштів.

Надаючи правову оцінку зазначеному, колегія суддів вважає доведеним факт укладення кредитного договору та отримання ОСОБА_2 кредитних коштів.

Відповідно до наданого розрахунку, відсотки за вказаним кредитним договором нараховувалися до 23 жовтня 2023 року. Загальна сума заборгованості на момент продажу кредиту становить - 30 358,75 грн.

Стороною відповідача даний розрахунок не спростовано, не надано власного розрахунку чи доказів виконання боргових зобов`язань. Правильність розрахунків не є доводом апеляційної скарги.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає доведеним та обґрунтованим наявність у відповідача заборгованості в розмірі 30 358,75 грн.

Разом з цим, досліджуючи обставини та підстави переходу права вимоги в аспекті доводів апеляційної скарги, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пунктів 2.1-2.3 договору факторингу № 1-18122023 в порядку та на умовах визначених в цьому договорі фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах що існують на дату відступлення прав вимоги. З дати відступлення права вимоги клієнт перестає бути стороною за укладеними кредитними договорами а фактор стає виключеним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами згідно реєстру та набуває всіх прав за ним. Відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав належить клієнту за укладеними кредитними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги.

Згідно із пунктом 1 договору факторингу дата відступлення прав вимоги означає робочий день, в який сторони склали і підписали акт прийому-передачі.

Позивачем на підтвердження переходу права вимоги надано копію акту прийому-передачі до договору факторингу № 1-18122023 від 18 грудня 2023 року, складеного 18 грудня 2023 року, про передачу клієнтом ТОВ «Качай гроші» фактору ТОВ «ФК «ЕЙС» реєстру боржників, а також реєстр боржників від 18 грудня 2023 року в якому за номером 958 зазначено боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , кредитний договір № 00-8512225 від 23 червня 2023 року, загальна сума заборгованості 30 358,75 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до умов договору факторингу право вимоги переходить до фактора саме з моменту підписання акту прийому-передач, а не з моменту здійснення оплати за договором факторингу, а тому доводи наведені в апеляційній скарзі щодо відсутності доказів проведення оплати за договором факторингу не спростовують висновків суду щодо факту переходу права вимоги до позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

За приписами частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, немає.

Згідно пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Індутного-Шматько Станіслава Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді