Справа № 707/3079/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Волосовського В.В.,

секретаря судового засідання Похітон Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування,-

встановив:

13 серпня 2025 року МТСБУ, в інтересах якого діє представник - адвокат Сечко С.В., звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути із ОСОБА_1 в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 90000 грн. 00 коп. та судові витрати.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 24 жовтня 2020 року відбулася ДТП за участю транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ-2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу - мотоциклу марки «Ноnda СВ 400 SF», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Так, 24 жовтня 2020 року близько 11 год. 50 хв., ОСОБА_1 , керуючи технічно-справним автомобілем «ВАЗ-2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Героїв Холодноярців у м. Сміла Черкаської області у напрямку від центру зазначеного населеного пункту до м. Кам`янка, навпроти будинковолодіння № 33 допустив зіткнення із мотоциклом марки «Ноnda СВ 400 SF», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який їхав у попутному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир вказаного мотоцикла - ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді: травма хребта, а саме перелом поперечних відростків 6,7 шийних хребців (С6, С7) праворуч із забиттям спинного мозку даної області та порушенням його функції у вигляді після травматичної правобічної брахіоплегії (відсутність активних рухів правою верхньою кінцівкою); травма грудної клітки, яка супроводжувалася переломами 1-2 ребер справа і 1 зліва із двобічним гемотораксом (кровотеча в грудну порожнину) та забиттям із стисненням легень з обох сторін; травма живота, яка супроводжувалась розривом селезінки із гемоперітонеумом (кровотеча в черевну порожнину), які за ознакою небезпеки для життя відносяться до категорії тяжких: перелом нижньої щелепи і стінки правої гайморової пазухи, які за ознаками тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії середньої тяжкості; закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, які за ознаками короткочасного розладу здоров`я відносяться до категорії легких.

Вина у вчиненні відповідачем зазначеного ДТП встановлена вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 жовтня 2024 року у справі № 703/2504/21. відповідно до якого ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання 5 років позбавлення волі з 1-річним іспитовим строком, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Потерпіла - ОСОБА_3 своєчасно звернулася до МТСБУ із Заявою про настання події та виплату страхового відшкодування від 01 жовтня 2021 року.

Розрахунок та виплата відшкодування проводився на підставі наказу №3.1/9962 від 16.12.2021 року та Довідки № 1 від 15.12.2021 року. Загальний розмір витрат МТСБУ склав 90 000 грн.

Позивач вказує, що відшкодував потерпілій особі завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 90 000 грн., на підтвердження чого надав платіжну інструкцію №1108495 від 20 грудня 2021 року.

Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність. Фактичні витрати МТСБУ на відшкодування потерпілій особі завданих відповідачем збитків складають 90000 грн. 00 коп.

На даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати МТСБУ. Оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди, завданої потерпілій особі з фонду захисту потерпілих за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача понесені витрати, пов`язані із здійсненням виплати потерпілому в розмірі 90000 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 3028 грн.

Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 вересня 2025 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзив.

У визначений вказаною ухвалою строк відповідачем відзив на позовну заяву не надіслано.

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду із письмовою заявою з проханням розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові,

Відповідач в судове засідання також не з`явився, однак звернувся до суду із заявою, у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, вважає їх обгрунтованими та не заперечує проти їх задоволення. Окрім того, клопотав справу розглянути без його участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились то фіксація судового засідання не здійснювалась.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. ( ст. 5 ЦПК України).

За частиною другою, третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи встановлено, що вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 жовтня 2024 року у справі № 703/2504/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання - 5 років позбавлення волі з 1-річним іспитовим строком, без позбавлення права керування транспортними засобами (а.с. 4-6).

Як вбачається зі змісту зазначеного вище вироку суду, ОСОБА_1 24 жовтня 2020 року близько 11 год. 50 хв., керуючи технічно-справним автомобілем «ВАЗ-2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Героїв Холодноярців у м. Сміла Черкаської області у напрямку від центру зазначеного населеного пункту до м. Кам`янка, навпроти будинковолодіння № 33, грубо порушив п. п. 2.3 б), 10.1 Правил дорожнього руху України, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, виконуючи поворот ліворуч на вулицю Михайла Яхненка (колишня Кіровоградська) не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоду іншим учасникам руху, внаслідок чого допустив зіткнення із мотоциклом марки «Honda СВ 400 SF», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який їхав у попутному напрямку. Внаслідок виниклої дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла ОСОБА_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-6-01/024 від 04.02.2021 отримав тілесні ушкодження у вигляді: травми хребта, а саме перелому поперечних відростків 6, 7 шийних хребців (С6, С7) і 1,2,3,4 грудних хребців (Тhі1-Тh4) справа зі зміщенням, краєвий перелом тіла 2 грудного хребця (Тh2) справа, компресійний перелом верхньої площадки тіла 3 грудного (ТhЗ) хребця із забиттям спинного мозку та порушенням його функцій у вигляді після травматичної правобічної брахіоплегії (відсутність активних рухів правою верхньою кінцівкою), які за ознаками небезпеки для життя відносяться до категорії тяжких; травми грудної клітки, яка супроводжувалась переломами 1-2-3 ребер справа із забиттям обох легень, але без їх стиснення, які за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії середньої тяжкості; закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, яка за ознаками короткочасного розладу здоров`я відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир вказаного мотоцикла ОСОБА_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-6-01/025 від 04.02.2021 отримала тілесні ушкодження у вигляді: травма хребта, а саме перелом поперечних відростків 6,7 шийних хребців (С6, С7) праворуч із забиттям спинного мозку даної області та порушенням його функції у вигляді після травматичної правобічної брахіоплегії (відсутність активних рухів правою верхньою кінцівкою); травма грудної клітки, яка супроводжувалася переломами 1-2 ребер справа і 1 зліва із двобічним гемотораксом (кровотеча в грудну порожнину) та забиттям із стисненням легень з обох сторін; травма живота, яка супроводжувалась розривом селезінки із гемоперітонеумом (кровотеча в черевну порожнину), які за ознакою небезпеки для життя відносяться до категорії тяжких; перелом нижньої щелепи і стінки правої гайморової пазухи, які за ознаками тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії середньої тяжкості; закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, які за ознаками короткочасного розладу здоров`я відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У даній дорожній обстановці, невідповідності дій водія автомобіля ВАЗ 2103, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вимогам п. 10.1 Правил дорожго руху України та невідповідності дій водія мотоцикла «Honda СВ 400 SF», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 вимогам п. 12.4 Правил дорожнього руху У країни з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 жовтня 2024 у справі № 703/2504/21 є обов`язковим для суду в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Тому, суд вважає доведеним, що внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України була завдана шкода здоров`ю, зокрема, потерпілої ОСОБА_3 .

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у частині другій статті 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоду було завдано не з її вини.

Однак, матеріали справи не містять належних доказів щодо відсутності вини відповідача у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року справа № 645/6088/18.

В зв`язку з вищезазначеним, зібраними доказами у справі перед судом доведено, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1 .

У відповідності до зазначених положень ЦПК України, вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також винність відповідача у вчиненні цієї ДТП, що визначені у вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 жовтня 2024 року, який набрав законної сили 05 листопада 2024 року, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Так, в результаті даної ДТП було завдано шкоди здоров`ю пасажиру вищевказаного мотоцикла - ОСОБА_3 .

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, на дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується випискою з реєстру Моторно-транспортного страхового бюро України (а.с. 7).

01 жовтня 2021 року потерпіла ОСОБА_3 звернулася до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, спричиненої їй внаслідок ДТП, надавши відповідні підтверджуючі медичні документи. Із вказаної заяви також вбачається, що в результаті отриманих травм ОСОБА_3 встановлено ІІ групи інвалідності. Належне відшкодування просила здійснити шляхом перерахування коштів на її розрахунковий рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 90000 грн (а.с. 8-17).

На підставі поданої заяви МТСБУ було заведено справу № 80062 (а.с. 18).

Розмір відшкодування шкоди ОСОБА_3 з фонду захисту потерпілих встановлено довідкою № 1 від 15 грудня 2021 року, згідно якої сума до виплати останній становить 90000 грн. (а.с.18-зворот).

В рамках наведеної справи МТСБУ винесено наказ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 3.1/9962 від 16 грудня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_3 вирішено виплатити 90 000 грн. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.18).

Як вбачається із платіжної інструкції №1108495 від 20 грудня 2021 року, МТСБУ перераховано на рахунок ОСОБА_3 90000 грн 00 коп. виплати по справі №90062 згідно наказу № 3.1/9962 від 16 грудня 2021 року (а.с.19).

Між сторонами виникли правовідносини, що підпадають під правове регулювання Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Види обов`язкового страхування в Україні визначені в ст.7 Закону України «Про страхування». До них п.9 ч.1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Згідно п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до положень ст.41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 125922 грн 56 коп.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч.1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1196 ЦК України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`ї підлягає відшкодуванню на підставах, встановлених статтями 1166 та 1187 цього Кодексу.

Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим.

Статею 26 Закону передбачено, що шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення III групи інвалідності -12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані потерпілим збитки, у даному випадку є відповідач ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст.13 Закону.

Враховуючи викладене, в зв`язку з тим, що відповідач на час настання ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то після виплати суми регламентної виплати на користь потерпілої особи, у позивача на підставі ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу).

Таким чином, враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи про те, що позивачем здійснено відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілій стороні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, така сталася з вини відповідача, як водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, і такий в добровільному порядку понесені витрати позивачу не компенсував, станом на час розгляду справи відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, а тому суд, приймаючи до уваги доведеність позивачем своїх вимог, та відсутність будь-яких доказів на спростування таких з боку відповідача, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, сплачений позивачем судовий збір в сумі 3028 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.12,13,81,141,247,258-259,263-265,279 ЦПК України, ст. 1187, 1188, 1191 ЦК України, Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , -

ухвалив:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого майнового відшкодування потерпілому в розмірі 90000 грн. 00 коп., а також судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп., а всього 93028 (дев`яносто три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05 листопада 2024 року.

Сторони у справі:

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: Русанівський бульвар, буд.8, м. Київ, 02653, , р/р НОМЕР_3 в АТ «Укрексімбанк» м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуючий: В. В. Волосовський