Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4454/25
Номер провадження 2/299/1564/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Надопта А.А., за участю секретаря Стрижак О.М. розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

05.09.2025 р. позивач звернувся в суд з вищезазначеним позовом.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 . Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син померлого, спадщину після смерті батька прийняв на підставі ч.3 ст. п.1 1268 Цивільного кодексу України, оскільки на момент смерті спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкова справа після смерті батька позивача не заводилася.

При зверненні в нотаріальну контору для оформлення позивачем спадщини після смерті батька (видачі свідоцтва про право на спадщину), нотаріусом було роз`яснено, що для оформлення спадщини у нотаріальному порядку потрібно надати оригінали правовстановлюючих документів. У зв`язку з цим позивач змушений звернутися до суду.

В судове засідання позивачка не з`явився, однак представник позивача, адвокат Стасюк Ю.П. направив до суду клопотання, в якому підтримав позовні вимоги і просив такі задоволити.

Представник Виноградівської міської ради до суду не з`явився, проте надав письмову заяву в якій просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав і не заперечив проти їх задоволення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син померлого, спадщину після смерті батька прийняв на підставі ч.3 ст. п.1 1268 Цивільного кодексу України, оскільки на момент смерті спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкова справа після смерті батька позивача не заводилася, про що свідчить витяг зі спадкового реєстру до позову

При зверненні в нотаріальну контору для оформлення позивачем спадщини після смерті батька (видачі свідоцтва про право на спадщину), нотаріусом було роз`яснено, що для оформлення спадщини у нотаріальному порядку потрібно надати оригінали правовстановлюючих документів. У зв`язку з цим позивач змушений звернутися до суду. Інших спадкоємців, які можуть претендувати на спадкове майно, немає.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_2 залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт належності спадкодавцеві житлового будинку підтверджується наступними документами.

Відповідно до довідки № 676 від 29.08.2025 року, яка видана КП «Виноградівське РБТІ» ОСОБА_3 в тім, що житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 будівництвом завершений, станом на 01.01.2013 року правовстановлюючі документи не оформлені. Згідно довідки Виноградівської міської ради від 21.07.2025 року № 20.10.-07/99 житловий будинок рахується за ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії технічного паспорту від 12.08.2025 року, який виданий на замовлення ОСОБА_3 , рік побудови житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії довідки №12-16/287 від 11.11.2019 року ОСОБА_3 народився та проживає у селі Тросник, тобто це той самий населений пункт де проживав до дня смерті та помер спадкодавець ОСОБА_2 .

Згідно довідки від 21.07.2025 року № 20.10-07/99 виданої Виноградівської міської ради Закарпатської області в тім, що на день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним проживали в АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син.

Крім того, у довідці наявна інформація про те, що житловому будинку присвоєно та закріплено адресний номер: АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про народження позивача ОСОБА_3 , у графі батько записаний ОСОБА_2 (спадкодавець).

Згідно витягів зі спадкового реєстру спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_2 не заводилась.

Як вбачається із Інформації з ДРРП від 29.08.2025 року, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4).

У п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до п.37 Постанови Пленуму ВССУ№ 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника непідтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Державна реєстрація права власності, зокрема, на споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 серпня 2020 року у справі № 350/1850/17 факт того, що особа за життя не оформив свого права на спадкове майно після смерті матері, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину.

Отже, відсутність правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на спадкове майно, в даному випадку, перешкоджає оформленню спадкових прав у нотаріальному порядку.

У той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 328, ст. 392 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, позивач в порядку спадкування за законом успадкував житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який згідно положень закону належить йому з часу відкриття спадщини, і який не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення ним повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 175-177 ЦПКУкраїни,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька, ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийНадопта А. А.