Справа № 522/5420/25-Е
Провадження № 2-ві/522/27/25
УХВАЛА

12 листопада 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Бондар В.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Павлик Інни Анатоліївни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР Україна» про стягнення заробітної плати та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР Україна» до ОСОБА_1 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси (головуюча суддя Павлик І.А.) знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР Україна» про стягнення заробітної плати та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР Україна» до ОСОБА_1 про стягнення збитків.

11.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відвід судді Павлик І.А., мотивований тим, що суддя прийняла дефектний зустрічний позов, за подання якого відповідачем судовий збір було сплачено через чотири місяці після його прийняття, при тому, що суддя встановила, що зустрічний позов відповідає вимогам ст.175 та ст.177 ЦПК України. Розуміючи всі порушення позивач 29.10.2025 подав клопотання у якому просив залишити позов без розгляду та винести окрему ухвалу щодо дії адвоката Сердюкова Б.Л. 06.11.2025 суддя Павлик І.А. відмовила у задоволенні цього клопотання, що на переконання позивача, остаточно підтверджує упередженість судді. Вказавши в ухвалі, що на час «розгляду заяви підстави відсутні», на думку позивача, суддя продемонструвала особисту зацікавленість у «легалізації» свого попереднього незаконного рішення, а не у встановлені істини та виправленні порушення, чим зайняла позицію однієї зі сторін. Також заявник вказує, що суддя повністю проігнорувала вимогу про винесення окремої ухвали.

Ухвалою від 11.11.2025, суд, який розглядає справу (головуюча суддя Павлик І.А.) дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу та передала заяву до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді.

Заява про відвід судді Павлик І.А. надійшла до судді Бондаря В.Я. 12.11.2025.

Ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Павлик І.А., суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.2,3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частинами сьомою та восьмою статті 40 ЦПК визначено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Обставини, визначені заявником у заяві про відвід судді Приморського районного суду міста Одеси Павлик І.А. жодним чином не містять підстав для відводу судді, а всі аргументи зводяться до не погодження позивача з процесуальними рішеннями головуючої судді. ОСОБА_1 не погоджується з прийняттям до розгляду зустрічного позову та з відмовою у задоволенні заяви про залишення зустрічного позову без розгляду, що є процесуальними рішеннями. Щодо ігнорування вимоги про винесення окремої ухвали, то головуюча зазначила, що протокольною ухвалою суду від 06.11.2025 відмовлено у винесенні окремої ухвали.

Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Згідно ч. 5 ст. 259 ЦПК України ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом без оформлення окремого документа, зазначаються у протоколі судового засідання. Суд може оформити такі ухвали окремим документом після закінчення судового засідання.

Ухвали можуть бути оформлені окремим документом або ж постановленні в протоколі судового засідання, тобто протокольна ухвала.

За умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Павлик І.А. при вирішенні цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР Україна» про стягнення заробітної плати та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР Україна» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, а всі обставини на які посилається заявник зводяться до не погодження з процесуальними рішеннями судді, що не може слугувати підставою для відводу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.35-40 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Павлик Інни Анатоліївни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР Україна» про стягнення заробітної плати та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР Україна» до ОСОБА_1 про стягнення збитків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Я. Бондар