УХВАЛА

13 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 398/2994/22

провадження № 61-13421ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя - доповідач), Сакари Н. Ю., Ступак О. В.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 15 травня 2025 року, ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 травня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 24 вересня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2023 року та ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2022 року

у справі за позовом Олександрійської міської ради Кіровоградської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів

у розмірі орендної плати,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року Олександрійська міська рада Кіровоградської області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути на свою користь безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати

у розмірі 43 601,19 грн.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 06 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 19 липня 2023 року, позов Олександрійської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 43 601, 19 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 06 лютого 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду

від 19 липня 2023 року у справі № 398/2994/22 з підстав передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2023 року та ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 27 вересня 2022 року у справі № 398/2994/22.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 01 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2023 року та ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2022 року

у справі № 398/2994/22 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків заяви шляхом надання суду документу про сплату судового збору

у розмірі 3 721, 50 грн.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 15 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору. Надано заявниці строк для усунення недоліків заяви тривалістю п`ять днів з дня вручення цієї ухвали, роз`яснено заявниці наслідки невиконання зазначеної ухвали.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 27 травня 2025 року визнано неподаною та повернуто заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2023 року та ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 27 вересня 2022 року у справі № 398/2994/22.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 24 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 27 травня 2025 року залишено без змін.

24 жовтня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 травня 2025 року, ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 27 травня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду

від 24 вересня 2025 року у справі № 398/2994/22.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права при вирішенні питання про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Заявник зазначила, що суди не дослідили та не надали оцінку наданим нею доказам на підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Положеннями статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право

в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Главою 3 Розділу V ЦПК України передбачено перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Згідно статті 426 ЦПК України, якою урегульовано форму і зміст заяви про перегляд судових рішень суду за нововиявленими обставинами, передбачено, що до заяви, зокрема, додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до частини третьої статті 427 ЦПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 цього Кодексу,

а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

У статті 177 ЦПК України наведений перелік документів, які додаються до позовної заяви. Так, частиною третьою вказаної статті визначено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом першої інстанції встановлено, що при зверненні до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2023 року та ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 27 вересня 2022 року у справі № 398/2994/22, ОСОБА_1 не сплатила судовий збір.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 01 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами залишено без руху.

У травні 2025 року ОСОБА_1 подала до суду клопотання, в якому просила звільнити її від сплати судового збору за подачу заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, яке обґрунтовувала тим, що перебуває у скрутному матеріальному становищі та не може сплатити визначену ухвалою суду суму судового збору. Заявниця зазначила, що на її утриманні перебуває донька, яка є інвалідом з дитинства, за станом здоров`я не працює та на утриманні якої перебуває син.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», який є спеціальним законом, що регламентує порядок і підстави сплати судового збору, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Цивільно процесуальний кодекс України та Закон України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи, а тому визначення майнового стану сторони процесу є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату судових витрат. Якщо через низький рівень майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з статтею 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору

у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення у справі «Креуз проти Польщі», від 19 червня 2001 року).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі», від 26 липня 2005 року).

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 15 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору; надано заявниці строк для усунення недоліків її заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішнень тривалістю п`ять днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено заявниці наслідки невиконання зазначеної ухвали.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, суд першої інстанції, надавши оцінку доданим документам на підтвердження майнового стану заявника, дійшов висновку, що заявником не підтверджено її перебування у скрутному матеріальному становищі, оскільки заявницею не надано доказів, зокрема, довідку про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, відомостей про розмір доходу/прибутку заявниці, наявності рухомого/нерухомого майна, тощо, які б підтверджували викладені у клопотанні підстави для звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 27 травня 2025 року визнано неподаною та повернуто заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2023 року та ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 27 вересня 2022 року у справі № 398/2994/22.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що станом на 27 травня 2025 року недоліки, вказані в ухвалах суду від 01 травня 2025 року та 15 травня 2025 року, не виконані, оскільки квитанції про сплату судового збору чи будь-яких заяв або клопотань, пов`язаних з заявою, від ОСОБА_1 до суду не надходило.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно застосувавши положення частини третьої статті 185 ЦПК України, дійшов обгрунтованого висновку, що надані заявником відомості про скрутне матеріальне становище не є достатніми доказами, які підтверджують ту обставину, що вона не може сплатити визначений судом розмір судового збору, та повернув заяву ОСОБА_1 про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

Водночас Верховний Суд бере до уваги той факт, що за подання апеляційної скарги на ухвалу Олескандрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 травня 2025 року заявником було сплачено судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, правильно застосувавши положення статті 185, 426 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про повернення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 06 лютого 2023 року та ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2022 року у справі №398/2994/22.

За загальним правилом, повернення заяви не позбавляє заявника права подати нову заяву, оформлену відповідно до вимог статті 426 ЦПК України, тому суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно зазначив, що визнання неподаною та повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Доводи касаційної скарги про те, що ухвала про повернення заяви про перегляд рішення за нововиявленим обставинами в зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення заяви без руху є обмеженням заявника у праві доступу до суду не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції не позбавив заявника права подати нову заяву, оформлену відповідно до вимог статті 185 ЦПК України, сплатити судовий збір у встановленому законом порядку відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» або подати належним чином оформлене клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами першої та апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 травня 2025 року, ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 травня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 24 вересня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2023 року та ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2022 року

у справі за позовом Олександрійської міської ради Кіровоградської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів

у розмірі орендної плати.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак