ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5801/25 Справа № 756/9035/24 Суддя у 1-й інстанції - КОШЛЯ А. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем у справі проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає.

Зазначає, що на даний час мешкає разом з дитиною у Франції, як особа, яка потребує тимчасового захисту, але фінансової можливості забезпечувати утримання дитини. Крім того, на іі утриманні перебуває інша малолітня дитина ОСОБА_4 , 2010 року народження, яка також потребує додаткових витрат.

Місце роботи відповідача та рівень його доходів достовірно невідомі. Проте, відповідач зареєстрований, як фізична особа-підприємець., має декілька об`єктів нерухомого майна, які він здає в найм і також має стабільний дохід. Також має вантажний фургон, який використовує в комерційних цілях і який дозволяє останньому отримувати стабільний дохід займаючись перевезеннями. Наразі відповідач мешкає в Німеччині.

Вказує, що для забезпечення належного існування дитини потрібно здійснювати щомісячні витрати у розмірі 450 євро або 18 000 грн.

Враховуючи викладене, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 9 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 500,00грн., починаючи стягнення з 03 грудня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивовано закріпленим у законодавстві обов`язком обох батьків утримувати малолітню дитину, а також з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, вважав за доцільне стягувати з батька аліменти у розмірі 45 00,00 грн. але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 03 грудня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, які батько будучи працездатним має можливість надавати.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що аліменти у розмірі 4500 грн, що є еквівалентно близько 100 євро, не є мінімально необхідною сумою для достатнього забезпечення дитини за обставин зазначених позивачем. Вважає, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а також невірно зазначив день з якого мають бути присуджені аліменти.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час звернення з вказаним позовом до суду, позивач разом із сином проживає у Франції, як особа, яка потребує тимчасового захисту. В судовому засіданні позивач особисто повідомила, що відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання сина не регулярно, в невеликому розмірі, та після чисельних нагадувань. Нею здійснюються витрати на оплату відвідувань сином спортивних секцій, придбання одягу, продуктів харчування, оплата медичних послуг. Для належного забезпечення перебування дитини у Франції, необхідна сума близько 450 євро на місяць. Крім того, на утриманні позивача знаходиться інша малолітня дитина.

Судом встановлено, що відповідач на даний час проживає в Німеччині. У власності відповідача перебуває нерухоме та рухоме майно в м. Дніпро, яке використовується останнім в підприємницькій діяльності відповідача та відповідно отримується дохід.

На спростування таких тверджень представником відповідача долучено до матеріалів справи податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за три квартали 2024 року, в якій відсутні відомості про отримані доходи, довідку про отримання соціальних виплат в Німечинні з липня 2023 року на загальну суму близько 1095 євро щомісячно, та відповідні відрахування.

В подальшому представниками сторін надавались пояснення щодо розмірів соціальної підтримки громадян України як у Франції так і у Німеччині, відомості про які отримано з відкритих джерел і мережі Інтернет.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що батьками дитини було визначено домовленість щодо утримання дитини, позивач зазначала про мінливий характер надання матеріальної допомоги зі сторони відповідача, що також не спростовано відповідачем та підтверджено поясненнями щодо періодичного пересилання коштів.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд першої інстанції вирішуючи спір, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову мотивуючи своє рішення тим, що відповідач, будучи працездатним, як батько, зобов`язаний та має можливість утримувати свою малолітню дитину.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 4 500,00 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що аліменти у розмірі 4500 грн. не є мінімально необхідною сумою для достатнього забезпечення дитини за обставин зазначених позивачем колегія суддів відхиляє, оскільки визначений судом першої інстанції розмір аліментів відповідає вимогам розумності, справедливості та достатності з урахуванням конкретних обставин справи, тому підстав для його зміни судом апеляційної інстанції не вбачається.

Щодо доводів апеляційної скарги про невірне зазначення дня, з якого мають бути присуджені аліменти колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Колегія суддів вважає, що моментом «пред`явлення позову» вважається подання позовної заяви до суду, який має право її розглядати, тобто до належного суду.

Враховуючи, що позивач звернулася до Оболонського районного суду міста Києва, як до неналежного суду, а справа до належного суду надійшла 03 грудня 2024 року, правильним є висновок суду першої інстанції про стягнення аліментів саме з 03 грудня 2024 року, тобто з дня фактичного надходження справи до належного суду.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач вважаючи правомірним звернення саме до Оболонського районного суду міста Києва доказів оскарження ухвали про передачу справи до іншого суду не надала та матеріали справи не містять документів оскарження вказаної ухвали суду.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна