Дата документу 05.11.2025
Справа № 501/5333/24
05 листопада 2025 року Чорноморський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді Пушкарського Д.В.,
секретаря судового засідання Карпової Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чорноморського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -
Представник ТОВ «Юридична компанія «Скайлекс» Башилова О.А. звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 в якому просить:
Позовні вимоги мотивує тим, що 31.12.2021 у м.Чорноморську ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Нісан», державний номерний знак НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем марки «БМВ», державий номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 та який належить ТОВ «Телеком-Лізинг». Внаслідок дороджньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
18.01.2022 постановою Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адімнітсративної відповідальності за ст.124 КУпАП.
Так як цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , станом на дату ДТП, застрахована не була, то ПрАТ СК «Телеком» після виплати грошових коштів має право зворотної вимоги.
04.04.2023 між ПрАТ СК «Телеком» та ТОВ «Юридична компанія «Скайлекс» укладений договір відступлення права вимоги №101, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги по страховому акту №777 від 17.02.2022, тобто набуло право зворотньої вимоги до відповідача.
Представник позивача, керуючись ст.ст.22, 512-519, 993, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.108 Закону україни «Про страхування», просить суд задовлнити позовні вимоги.
Представник позивача в судове засідання не прибув. Надав суду клопотання в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, задовольнити позовні вимоги, зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив, відзив на позов не надав.
Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши та перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У відповідності до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до вимог п.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язкова для суду про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову.
Постановою Іллічівського міського суду Одеської бласті від 18.01.2022 (справа №501/63/22) ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.10).
Згідно вказаної постанови суду 31.12.2021 о 12.15 год ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , в порушення п.2.9 Правил дорожнього руху, керував автомобілем марки «Нісан» номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння та в порушення п.13.1,10.9 Правил дорожнього руху не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль марки «БМВ», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному напрямку, після чого здійснив рух заднім ходом та допустив наїзд на автомобіль марки «Форд» номерний знак НОМЕР_3 , який стояв.
Згідно свідоцтва про реєсрацію транспортного засобу автомобіль марки BMW X5, номерний знак НОМЕР_2 належить ТОВ «Телеком Лізинг» (а.с.32).
31.12.2021 на момент ДТП автомобіль марки BMW X5, номерний знак НОМЕР_2 був застрахований у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Телеком», що підтверджується копією договору добровільного страхування наземного транспртного засобу №407-21Д/Т/АТ (а.с.33-37).
16,02.2022 представник ТОВ «Телеком-Лізинг» звернувся до ПрАТ «СК «Телеком» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.14).
Станом на день ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була (а.с.16).
04.04.2023 ПрАТ «СК «Телеком» та ТОВ «ЮК «Скайлет» уклали договір відступлення прав вимоги №101, відповідно до умов якого, ТОВ «ЮК «Скайлекс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по страховому акту №777 від 17.02.2022, тобто має право зворотної вимоги в межах фактичних затрат до ОСОБА_1 (а.с.38).
Згідно п.4.2. Договору всі права кредитора у відношенні до «Боржників», що належали до цього «Первісному кредитору», а саме «право вимоги страхового відшкодування» виникає у «Нового кредитора» з моменту підписання Акту прийому-передачі, який представниками сторін підписано 06.04.2023.
11.06.2024 ТОВ «ЮК «Скайлекс» на адресу відповідача було направлено претензію вих. № 048/24 (а.с.42).
У відповідності ст.108 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
У ч.2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
У відповідності до п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).
Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Як передбачено ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно до вимог ч.4 ст.988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.
Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика є суброгацією.
Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
Отже, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.
З огляду на положення ст.1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом п.1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Також у порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.
Пунктом 3 ч.1 ст.988 ЦК України та п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором.
Таким чином, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачений судовий збір у сумі 3028,0 грн. (а.с.1).
Враховуючи, що позов підлягає задоволенню то з відповідача на корись позивача підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст.ст.263-265, 280-289 ЦПК України, суд, -
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя