Справа № 191/2482/25
Провадження № 2/191/1122/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Твердохліб А.В.

за участю секретаря Яришевої Н.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг і підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк». 11.06.2024 року ОСОБА_1 уклав з Банком кредитний договір №ABH0CT06614500, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 23600,00 грн. строком на 24 місяці до 10.06.2026 року зі сплатою процентів в розмірі 85,00 % щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн.

Відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим станом на 26 травня 2025 року виникла заборгованість в загальному розмірі 24925,88 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 18879,18 грн.; загального залишку заборгованості за процентами в розмірі 5666,97 грн.; загального залишку заборгованості за пенею в розмірі 379,73 грн.

Враховуючи те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав АТ «Акцент-Банк», останній просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 загальну суму заборгованості у розмірі 24925,88 грн., за кредитним договором №ABH0CT06614500 від 11.06.2024 року, а також судові витрати у сумі 2422,40 грн.

Представником позивача Шкапенко О.В. при зверненні до суду із даним позовом зазначено, що позовні вимоги останній підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 , надав відзив на позовну заяву, в яких зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки він не знав про наявність в нього даних кредитних зобов`язань. Крім того, зазначив, що кредит на його ім`я оформила його донька ОСОБА_2 , з якою він не спілкується.

Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В статті 15 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що 11.06.2024 року між позивачем та відповідачем був укладений договір шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в «А-БАНК». 11.06.2024 року ОСОБА_1 уклав з Банком кредитний договір №ABH0CT06614500 щодо надання кредиту в розмірі 23600,00 грн. строком на 24 місяці (тобто до 10.06.2026 року) зі сплатою процентів у розмірі 85,00 % щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн.

Підписом уанкеті-заяві відповідач підтвердив, що він ознайомлений із умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви.

Кредитний договір підписано боржником за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (Заяві на погодження використання електронного підпису).

У разі, якщо вказані документи підписано за допомогою електронного підпису, то він є аналогом власноручного підпису.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних

підписів, регулюються Законом України "Про електронні довірчі послуги". Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Також ст. 8 Закону - Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Також в обґрунтування позовних вимог суду надано копію Витягу з Умов та правил надання банківських послуг.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 23600,00 грн. підтверджується копією меморіального ордеру № TR.37315463.45341.65455 від 11 червня 2024 року.

Згідно з розрахунку заборгованості по кредиту станом на 26 травня 2025 року у відповідача виникла заборгованість в загальному розмірі 24925,88 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 18879,18 грн.; загального залишку заборгованості за процентами в розмірі 5666,97 грн.; загального залишку заборгованості за пенею в розмірі 379,73 грн.

Отже, факт отримання відповідачем кредитних коштів, їх використання і часткове погашення кредиту судом встановлений.

У відзиві на позовну заяву відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він не був обізнаний про наявність в нього даних кредитних зобов`язань та що він взагалі не отримував кредитні кошти, а кредитний договір укладено іншою особою на його ім`я.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У ст.610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, у разі порушення зобов`язання боржник повинен сплатити суму боргу, передбачені договором проценти і неустойку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі та загального залишку заборгованості за процентами є доведеним, у зв`язку з чим вказані грошові кошти повинні бути повернуті позивачу, виходячи з вимог ст.526 ЦК України.

Що стосується стягнення заборгованості за пенею, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею в розмірі 379,73 грн. на даний час суперечать вимогам діючого законодавства, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду, відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, та ст.256, 257, 261, 267, 526, 527, 530, 611, 612,623,1054ЦК України, та керуючись ст. ст. 12, 81,141,142, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк», за адресою: 49047, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, , рахунок НОМЕР_2 , МФО: 307770, заборгованість за кредитним договором №ABH0CT06614500 від 11 червня 2024 року станом на 26 травня 2025 року в розмірі 24546 (двадцять чотири тисячі п`ятсот сорок шість) грн. 15 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 18879 грн. 18 коп. та заборгованості за процентами в розмірі 5666 грн. 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк», за адресою: 49047, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, , рахунок НОМЕР_2 , МФО: 307770, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2385 (дві тисячі триста вісімдесят п`ять) грн. 49 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя А. В. Твердохліб