ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/1202/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л. А.,

суддів: Базіль Л.В.,

Радченка С. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Фоменко Олени Володимирівни на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 серпня 2025 року ухвалене під головуванням судді Рядчої Т.І.,

встановив:

29 листопада 2024 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Петрова Олена Олександрівна, через підсистему Електронний суд, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 25 вересня 2013 року з відповідача на її користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення останньою повноліття. У зв`язку з досягненням позивачем повноліття сплата аліментів відповідачем була припинена.

ОСОБА_1 постійно проживає з матір`ю, ОСОБА_3 .

Після повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, позивачка разом з матір`ю виїхала в Туреччину, на що батьком була надана згода, посвідчена 12 травня 2023 року

08 липня 2024 року ОСОБА_5 зараховано до факультету гуманітарних та соціальних наук на спеціальність «Психологія» на контрактній основі строком до 2029 року, з вартістю навчання 27000 турецьких лір в рік, що на день подання позову становить 32459,40 гривень.

У зв`язку зі вступом до навчального закладу 18 листопада 2024 року позивачка уклала договір оренди житла, строком на 12 місяців з подальшою пролонгацією за замовчуванням. Вартість орендної плати в місяць складає 27000 турецьких лір, що на день подання позову становить 32459,40 гривень.

Посилаючись на те, розмір щомісячних додаткових витрат на утримання позивача (витрати на навчання та житло) становить 35164,35 грн на місяць, відповідно батько має компенсувати половину цих витрат у розмірі 17582,18 грн щомісячно.

Враховуючи наведене, позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 від усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 100% прожиткового мінімуму на працездатних осіб, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення позивачкою 23-річного віку, стягнути додаткові витрати у розмірі 17582,18 грн щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення позивачкою 23-річного віку та судові витрати, в тому числі 8000 грн витрат на правничу допомогу.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19 серпня 2025 року позовну заяву задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на працездатних осіб, починаючи від 29 листопада 2024 року і до закінчення навчання, але не пізніше досягнення донькою 23-річного віку.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що повнолітня ОСОБА_1 у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги від свого батька. Визначаючи розмір аліментів суд врахував можливість відповідача надавати таку допомогу та наявність у нього іншого утриманця, стягнув з відповідача аліменти на користь позивача розмірі 1/6 частини від усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на працездатних осіб, починаючи від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не пізніше досягнення позивачкою 23-річного віку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат суд першої інстанції виходив з того, що законодавством не передбачено стягнення додаткових витрат на утримання повнолітніх дітей.

В апеляційній скарзі адвокат Фоменко О.В, діючи від імені ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила рішення суду в частині задоволених вимог скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині відмовити. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів у обґрунтування своїх позовних вимог та не доведено належними та допустимими доказами факт зарахування позивачки на навчання, а також не надано й доказів фактично понесених витрат у зв`язку з навчанням у Туреччині.

Крім того, суд першої інстанції при розгляді справи по суті залишив поза увагою той факт, що надані позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог докази академічну довідку від 08 липня 2024 року та довідку про навчання від 19 листопада 2024 року є не допустимими в силу відсутності чітких печаток та розбіжностей у назві факультету, також судом не надано належної правової оцінки цим доказам та залишено поза увагою доводи відповідача з цього приводу, разом з цим доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалася.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_1 від 14 грудня 2017 року, виданим повторно Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Постановою Державного виконавця Суворовського ВДВС у м. Херсоні ПМУМЮ (м.Одеса) від 18 листопада 2024 року закінчено виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини у зв`язку із настанням повноліття, борг відсутній.

Згідно академічної довідки Технічного університету в Бурсі від 08 липня 2024 року, довідки Технічного університету в Бурсі про навчання від 11 жовтня 2025 року, студентського квитка, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається з 08 липня 2024 року у Технічному університеті в Бурсі на факультеті гуманітарних та соціальних наук, спеціальність «Психологія».

Згідно довідки про навчання від 19 листопада 2024 року закінчення навчання позивачки у 2029 року, вартість навчання становить 27000 турецьких лір в рік.

Відповідач, ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 .

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції керувався тим, що повнолітня ОСОБА_1 у зв`язку з її навчанням потребує матеріальної допомоги від свого батька. При визначенні розміру аліментів суд враховуючи можливість відповідача надавати таку допомогу та наявність у нього іншого утриманця, стягнув з відповідача аліменти на користь позивача розмірі 1/6 частини від усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на працездатних осіб, починаючи від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не пізніше досягнення позивачкою 23-річного віку.

Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Конструкція даної статті передбачає обов`язок батьків утримувати своїх дітей, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, надавати таку допомогу до досягнення ними двадцяти трьох років або до припинення навчання.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до частин першої, другої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до вимог частини 1, 2 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 89 ЦПК України).

Зі змісту апеляційної скарги представника відповідача вбачається, що ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення аліментів посилаючись на недоведеність позивачем факту продовження її навчання, вказуючи на те, що надані на підтвердження цієї обставини докази, а саме довідка від 08 липня 2024 року та довідка про навчання від 19 листопада 2024 року, на думку відповідача є не допустимими в силу відсутності чітких печаток та розбіжностей у назві факультету.

Відповідно частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування частина перша статті 77 ЦК України.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (частина перша статті 78 ЦПК України).

Достовірними є докази на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи(стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

На спростування доводів апеляційної скарги представником позивачки, адвокатом Петровою О.О. апеляційному суду надані електронні довідки Технічного університету в Бурсі про навчання від 10 жовтня 2025 року та від 11 жовтня 2025 року зі змісту яких вбачається, що позивачка зарахована на факультет гуманітарних та соціальних наук за спеціальністю «Психологія» 08 липня 2024 року, рівень освіти - бакалавр, форма освіти - очна, мова - навчання турецька та на дату складання документу навчається на другому курсі (1 семестр). Крім того, надана копія студентського квитка, відповідно до якого ОСОБА_7 є студентом Технічного університету в Бурсі, факультету гуманітарних та соціальних наук, спеціальність «Психологія».

Вказані документи підтверджують інформацію викладену у довідках Технічного університету в Бурсі від 08 липня 2024 року та від 19 листопада 2024 року щодо зарахування позивачки на факультет гуманітарних та соціальних наук за спеціальністю «Психологія» 08 липня 2024 року та її навчання у Технічному університеті в Бурсі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позивачем у встановленому законом порядку доведений факт продовження її навчання після досягнення повноліття, а сумніви щодо достовірності доданих до позовної заяви доказів, усунені при апеляційному перегляді справи.

Ті обставини, що позивачка у зв`язку із продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, а відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу апелянтом не заперечувалися.

Отже встановивши, що повнолітня ОСОБА_1 продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, а відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь повнолітньої дочки аліментів до закінчення нею навчання, але не пізніше досягнення 23-річного віку.

Розмір аліментів визначений судом відповідно до частини першої статті 200 СК України з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу та постановив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось, а тому в апеляційному порядку не переглядалось.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Оскільки зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Фоменко Олени Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 серпня 2025 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л. А. Приходько

Судді: Л. В. Базіль

С.В. Радченко