РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

28 жовтня 2025 року

м. Рівне

Справа № 559/3810/24

Провадження № 22-ц/4815/1460/25

Рівненський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого Гордійчук С.О,

суддів: Боймиструка С.В.,

Шимківа С.С.

перевіривши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мацей О.В. на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 08 вересня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мацей Олена Василівна, на постанову про закінчення виконавчого провадження,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 08 вересня 2025 року у задоволені скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мацей Олена Василівна, на постанову про закінчення виконавчого провадження відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Мацей О.В. подала апеляційну скаргу.

На підтвердження своїх повноважень здійснювати представництво інтересів ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, Мацей О.В. додала до апеляційної скарги ордер Серії ВС №1134533 від 08 жовтня 2024 року, в якому зазначено, що адвокат Мацей О.В. надає правову допомогу ОСОБА_1 у Дубенському міськрайонному суді Рівненської області, Дубенському відділі ДВС у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно із ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" (ч.4ст.62 ЦПК України).

Поняття «адвокат» врегульоване п.1 ч.1ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», відповідно до якої адвокат- фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Положенням ч.ч. 1, 4ст.17 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Підстави для здійснення адвокатської діяльності визначені ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно з підпунктом 12.4 пункту 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що в ордері на надання правової допомоги в графі «Назва органу, в якому надається правова допомога», має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду (правова позиція Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №9901/847/18).

Звернення до суду передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Такий висновок відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 9901/847/18 (провадження №11-44заі19).

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга підписана адвокатом Мацей Оленою Василівною, яка діє в інтересах ОСОБА_1 .

На підтвердження повноважень надано ордер Серії ВС №1134533 від 08 жовтня 2024 року, в якому зазначено орган, у якому надається правова допомога - Дубенський міськрайонний суд Рівненської області, Дубенський відділ ДВС у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, проте апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні інші документи, що підтверджують повноваження адвоката як представника на надання правової допомоги Крутевич О.В. у Рівненському апеляційному суді.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вказана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала, у відповідності до вимог п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішенняЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28жовтня1998 рокута «Круз проти Польщі» від 19червня2001 року.У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

При цьому, слід наголосити, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

У зв`язку з наведеним, повернення апеляційної скарги з огляду на підписання її особою, повноваження якої на здійснення представництва не підтверджені, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону,скаржникмає право повторного звернення до суду з апеляційною скаргою.

Керуючись статтями 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мацей О.В. на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 08 вересня 2025 року вважати неподаною і повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя: Гордійчук С. О.

Судді: Боймиструк С.В.

Шимків С.С.