Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4112/25
Номер провадження 2/299/1433/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Надопта А.А., за участю секретаря Стрижак О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

15.08.2025 р. позивачка звернувся в суд з вищезазначеним позовом.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивачки ОСОБА_2 . Після смерті спадкодавців залишилася спадщина, а саме: земельна ділянка площею 1,12 га, яка розташована на території Оноцької сільської ради, земля передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За життя спадковиця заповіту не залишила, однак на момент смерті разом із спадкодавицею за адресою АДРЕСА_1 , проживала позивачка, а отже спадщину після смерті своєї баби прийняла

При зверненні в нотаріальну контору для оформлення позивачкою спадщини на вищевказане спадкове майно, нотаріусповідомила, що видати свідоцтво на право власності на земельну ділянку неможливо, а ОСОБА_1 необхідно звернутися до суду.

В судове засідання позивачка не з`явився, однак представник позивача, адвокат Стасюк Ю.П. направив до суду клопотання, в якому підтримав позовні вимоги і просив такі задоволити.

Представник Виноградівської міської ради до суду не з`явився, проте надав письмову заяву в якій просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав і не заперечив проти їх задоволення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, щ ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивачки ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки № 20.8.-07/182 від 25.06.2025 року, яка видана старостою Оноцького старостинського округу Виноградівської міської ради Закарпатської області в тім, що на день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею проживали за адресою: АДРЕСА_1 : ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка (мати позивачки), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зять (батько позивачки), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внучка (сестра позивачка), та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , внучка (позивачка).

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_3 (мати позивачки).

Відповідно до довідки № 20.8.-07/184 від 25.06.2025 року, яка видана старостою Оноцького старостинського округу Виноградівської міської ради Закарпатської області в тім, що на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чоловік (батько позивачки), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка (позивачка).

Позивачка у встановлений законом спадщину прийняла. Після смерті спадкодавців залишилася спадщина, а саме: земельна ділянка площею 1,12 га, яка розташована на території Оноцької сільської ради, земля передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

При зверненні в нотаріальну контору для оформлення позивачкою спадщини на вищевказанеспадкове майно, нотаріусповідомила, що видати свідоцтво на право власності на земельну ділянку неможливо, а ОСОБА_1 необхідно звернутися до суду.

Факт належності спадкодавцям спадкового майна підтверджується наступними документами.

Відповідно до копії свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 народилася, ІНФОРМАЦІЯ_7 , у графі батько записаний « ОСОБА_4 », у графі мати записана « ОСОБА_3 ».

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 06.02.2010 року ОСОБА_8 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , прізвище після реєстрації шлюбу « ОСОБА_9 ».

На сторінці 11 паспорту позивачки наявна відмітка про місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; Це той самий населений пункт, де знаходиться спадкове майно, і де до дня смерті проживали спадкодавці.

Як вбачається із довідки № 20.8-07/18 від 25.06.2025 року, яка видана старостою Оноцького старостинського округу Виноградівської міської ради Закарпатської області в тім, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на день її смерті проживала та була зареєстрована за адресою в АДРЕСА_1 .

Як вбачається із довідки № 20.8-07/183 від 25.06.2025 року, яка видана старостою Оноцького старостинського округу Виноградівської міської ради Закарпатської області в тім, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Це та сама адреса, де проживає позивачка.

Як вбачається із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.06.2025 року, спадкова справа №23/2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_3 з урахуванням часток від яких відмовилися ОСОБА_4 (батько позивачки) та ОСОБА_10 (сестра позивачки).

Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_11 (мати позивачки) народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 у селі Онок Берегівського району Закарпатської області. Тобто це той самий населений пункт, де проживає позивачка та проживали спадкодавці; Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрував шлюб з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_12 .

Як вбачається із копії державного акту на право приватної власності на землю, земельна ділянка площею 1,12 га, яка розташована на території Оноцької сільської ради, земля передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить ОСОБА_2 , мешканці АДРЕСА_2 (бабі позивачки).

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно визначення поняття спадкування у ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), таким є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1. ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4).

У п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до п.37 Постанови Пленуму ВССУ№ 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника непідтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Державна реєстрація права власності, зокрема, на споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 серпня 2020 року у справі № 350/1850/17 факт того, що особа за життя не оформив свого права на спадкове майно після смерті матері, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину.

Отже, відсутність правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на спадкове майно, в даному випадку, перешкоджає оформленню спадкових прав у нотаріальному порядку.

У той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 328, ст. 392 ЦКУкраїни).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, позивачка в порядку спадкування успадкувала земельну ділянку площею 1,12 га, яка розташована на території Оноцької сільської ради, земля передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка згідно положень закону належить їй з часу відкриття спадщини, і яка не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення ним повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.16, 328, 392, 1216, 1220, 1216, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 Цивільного кодексу, керуючись ст.ст.2,4,19, 23, 27, 175-177, 315 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності у порядку спадкування на земельну ділянку площею 1,12 га, яка розташована на території Оноцької сільської ради, земля передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №018918.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийНадопта А. А.