СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/178/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Кравченко Ю.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лозова Юлія Анатоліївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лозова Юлія Анатоліївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2025 головуючим суддею визначено Кравченка Юрія Вікторовича. Справа передана судді 30.10.2025.

Дослідивши позовну заяву та додатки до неї, суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 17 жовтня 2019 року у справі № 461/6956/17 Верховний Суд зазначив, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Відповідно до п.42 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» за № 3 від 01 березня 2013 року виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Зокрема, до таких позовів відносяться і позови про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У постанові від 13 квітня 2022 року в справі № 373/118/20 Верховний Суд виснував, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення». Спір, предметом якого є встановлення наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, має виключну підсудність.

Отже, на позови спадкоємця про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини поширюються правила виключної підсудності і вони пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини, якщо такі позови виникають з приводу нерухомого майна.

Предметом цього позову є вимога ОСОБА_1 про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зміст позовної заяви дозволяє виснувати, що до складу спадщини після ОСОБА_3 увійшли:

- квартира АДРЕСА_1 загальною площею 107,9 кв.м., житловою площею 68,5 кв.м., що розташована в Шевченківському районі міста Києва;

- квартира АДРЕСА_2 загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м., що розташована в Солом`янському районі міста Києва;

З огляду на те, що зазначені квартири розташовані не у Святошинському районі міста Києва, ця справа не підсудна Святошинському районному суду міста Києва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Вирішуючи питання про суд, до якого слід передати справу, суддя зазначає таке.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), до загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

При цьому для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки та врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм.

Очевидно, що вартість квартири АДРЕСА_1 загальною площею 107,9 кв.м., житловою площею 68,5 кв.м., є більшою за вартість квартири АДРЕСА_2 загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м.

За таких обставин, суддя, з урахуванням принципу розумності, дійшов висновку, що справу слід передати на розгляд Шевченківському районному суду міста Києва.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення цього позову шляхом накладення арешту на вказані вище квартири.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову, яка подається одночасно з пред`явленням позову, подається до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

З огляду на те, що суддя дійшов висновку про передачу справи на розгляд Шевченківському районному суду міста Києва, заяву про забезпечення позову також слід передати на розгляд Шевченківському районному суду міста Києва.

На підставі викладеного, керуючись ст. 30, 31, 152, 258-261, 353-355ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лозова Юлія Анатоліївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та заяву про забезпечення цього позову передати на розгляд Шевченківському районному суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Ю.В. Кравченко