Справа № 645/2899/25
Провадження № 2/645/1872/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Лисенко О.О.,

за участі секретаря судового засідання Кузьменко Т.К.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №645/2899/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

У провадженні Немишлянського районного суду м. Харкова перебуває вищевказана цивільна справа.

Ухвалою судді від 12.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 09.06.2025 прийнято до розгляду заяву позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог.

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Доценко Н.В. у відзиві на позовну заяву викладено клопотання про зупинення провадження на підставі п. 2, п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, обґрунтоване наступним.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі з 17 серпня 2002 року. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського районного управління юстиції, про що 17 серпня 2002 р. зроблено відповідний актовий запис за №278 (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 ).

У шлюбі в подружжя " ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ) та "21" вересня 2021 року син ОСОБА_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ).

Оскільки позивач та відповідач проживали у шлюбі, у відповідача не було сумнівів щодо його батьківства відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після того як відповідач пішов служити до Збройних Сил України, стосунки з жінкою розладились, стали частими сварки. В ході однієї із розмов позивачка повідомила, що молодший син є не його біологічними. Внаслідок чого у нього виник сумнів в своєму батьківстві, та він був вимушений звернутися до суду про виключення відомостей з актового запису про народження дитини. Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 29.05.2025 року у справі №645/3291/25 було відкрито провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення його, як батька, з актового запису №1987 від 23.10.2021 року складеного Індустріально-Немишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Харків Харківської області, розгляд справи триває.

Враховуючи те, що у разі задоволення позовної заяви про виключення відомостей з актового запису про народження у відповідача буде відсутній обов`язок сплачувати аліменти на малолітню дитину, ухвалення рішення по даній справі порушить права відповідача, які буде важко відновити.

Окрім того, відповідач перебуває у складі сил та засобів тактичної групи "Кремінна" оперативно - тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", з метою здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

З урахуванням вищевикладеного представник відповідача вважає, що наявні підстави для зупинення провадження на підставі п. 2, п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Позивач у судове засідання не з`явилась, про час, дату і місце розгляду справи повідомлена належним чином, ніяких процесуальних клопотань до суду не надала.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, 12.11.2025 подала до суду клопотання про проведення розгляду без участі сторони позивача, клопотання про зупинення провадження підтримала, просила задовольнити.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Як зазначено ВС в постанові від 13.03.2025 у справі № 557/1226/23 застосовуючи п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд має всебічно з`ясувати, чи існують об`єктивні обставини, що унеможливлюють участь відповідача в судовому процесі. Зокрема, слід установити: чи дійсно військова частина, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан; чи виконує відповідач бойові завдання в зоні бойових дій; чи має відповідач технічну та фізичну можливість брати участь у судових засіданнях, у тому числі в режимі відеоконференції (зокрема, поза межами суду з використанням власних технічних засобів); чи користувався відповідач правничою допомогою під час провадження; чи мав змогу висловити свою правову позицію особисто або через представника.

Автоматичне зупинення провадження у справі хоч і може відповідати інтересам відповідача військовослужбовця, однак не повинно безпідставно порушувати права позивача, які теж підлягають судовому захисту.

Верховний суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 р. у справі №361/161/13-ц (провадження №61-37352сво18) сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема, беруть участь у виконанні бойових завдань.

Верховний Суд також сформулював аналогічну правову позицію у постанові від 29.08.2022 у справі №461/5209/19, за якою для зупинення провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1ст. 251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема, беруть участь у виконанні бойових завдань.

Представником відповідача до заяви про зупинення провадження додано Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) № 19 від 19.01.2025, згідно якого солдата ОСОБА_2 призначено на посаду механіка-водія 2 танкового взводу 2 танкової роти танкового батальйону, зараховано на котлове забезпечення зі сніданку 20.01.2025, вважати таким, що прибув до складу сил та засобів тактичної групи ІНФОРМАЦІЯ_5 » оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_4 », з метою здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської федерації у Донецькій та Луганській областях.

Доказів того, що ОСОБА_2 на теперішній час залучений до виконання бойових завдань в зоні бойових дій матеріали справи не містять.

В клопотанні про зупинення провадження представником відповідача не зазначено, у чому саме полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи на період його знаходження на військовій службі.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

На переконання суду, зупинення провадження в справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України порушуватиме право позивача на розгляд його справи упродовж розумного строку, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, на час розгляду клопотання суд не вбачає достатніх підстав для зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ЦПК України не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів, зокрема, з підстави наявності спору про батьківство (материнство).

Так, згідно із наведеної норми, стягувачу аліментів гарантується також якнайшвидший розгляд його справи без ризику зупинення провадження в разі звернення іншої сторони до суду з позовами про оспорювання батьківства (материнства), визначення місця проживання, порядку участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Це дозволяє унеможливити ситуацію, коли платник аліментів (Відповідач), свідомо ухиляючись від утримання дитини, використовує процесуальні можливості для затягування процесу, що призводить до порушення прав дитини.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

У постанові Верховного Суду України 07.10.2015 у справі № 6-1367цс15 зазначено, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

При вирішенні клопотання про зупинення провадження суд бере до уваги розумність строків розгляду справи, що згідно приписів ст. 2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (постанова від 05.06.2024р. №317/3364/21) вважає, що обов`язок суду зупинити провадження у справі, яка стосується стягнення аліментів на утримання дитини, повинен корелювати із якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем - інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з батьків.

Відтак, суд приходить до висновку що у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись ст.251,253,260,261,353 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Доценко Н.В. про зупинення провадження у цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Продовжити розгляд справи 17 грудня 2025 року о 13.00 годині.

Ухвала не підлягає оскарженню та набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Суддя О.О. Лисенко