Провадження № 2-др/522/183/25
30 жовтня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Сафтюк-Панько Б.Д.
Разом з тим, судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи. Заявник зазначив, що при ухваленні рішення від 29.09.2025 року судом не було вирішено питання щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом даної справи, які становлять 20 000,00 грн. Позивачем було, надано докази понесених витрат у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України.
В зв`язку з чим, представник позивача просить винести додаткове рішення та стягнути витрати на правову допомогу з відповідача.
20 жовтня 2025 року відповідачем до суду було подано заперечення щодо заяви про стягнення витрат на правничу допомогу (адвоката), в якій просив відмовити у задоволення заяви.
30 жовтня 2025 року від представника ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши заяви, суд приходить до наступного.
Відповідно ч. 1 ст.270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Судом встановлено, що 31 грудня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та коштів на особисте утримання, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 31.12.2024 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) додаткові витрати на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, щомісячно, починаючи з дня набранням рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дружини в розмірі 1500,00 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

14 жовтня 2025 року після ухвалення рішення до суду надійшла заява представника позивача адвоката Домущі Василя Сергійовича про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Як зазначено у заяві представника витрати на професійну правничу допомогу адвоката складають 20000,00 грн., який розраховувались згідно приватних документів між замовником послуг та виконавцем наступним чином:

ознайомлення з матеріалами справи за наданим пакетом документа Клієнтом, аналіз наданих документів, ознайомлення з судовою практикою та визначення перспективи справи - 6000,00 грн.;

складання позовної заяви у тому числі формування пакету документів для подання позовної заяви з додатками для суду - 4 000,00 грн.

складання відповіді на відзив та заяви про стягнення судових витрат 6000,00 грн.

складання додаткових пояснень 4000,00 грн.

На підтвердження наявності договірних відносин між ОСОБА_1 та адвокатом Домущі Василем Сергійовичем щодо надання правової допомоги та розміру її вартості представником Позивача було надано посвідчені належним чином документи, а саме:

копію договору про надання правової допомоги № 82-12/24 від 23.12.2024,

копію акту приймання-здачі наданих послуг № 1-10 від 07.10.2025 до договору про надання правової допомоги № 82-12/24 від 23.12.2024.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.20220 року у справі №755/9215/15-ц; додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі №910/12876/19).

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Положеннями ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

В постанові від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц Велика Палата Верховного Суду під час ухвалення судового рішення за правилами цивільного судочинства вважала можливим керуватися однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382дс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баркшевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19), постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.02.2021 р. № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 р. № 753/1203/18.

З огляду на предмет позову, на переконання суду, справа № 522/23455/24-Е не є складною, як у правовому так і фактичному аспектах, письмові докази сторонами не витребовувались та не долучались, експертизи не призначались, свідки не допитувались.

Відтак, вказані обставини визначення представником позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 20000 грн. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом виконаних робіт. Тому, суд, з урахуванням заперечень відповідача, вважає за необхідне зменшити зазначені витрати.

За таких обставин, враховуючи рівень складності справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також позицію відповідача, суд вважає, що зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача лише частково у розмірі 5000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.133, 137, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі №522/23455/24-Е за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 03.11.2025 року.

Суддя: