Справа № 128/4021/25
Провадження № 22-ц/801/2522/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Міхасішин І. В.
УХВАЛА

03 листопада 2025 рокуСправа № 128/4021/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді-доповідача Міхасішина І.В.

суддів : Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.

розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Мотилюка Олексія Вільямовича про відвід суддів Міхасішина І.В. та Сопруна В.В. у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви про визнання права власності на частку земельної ділянки та частку незавершеного будівництвом садового будинку в порядку спадкування, -

встановив:

До Вінницького апеляційного суду надійшла представника заявника ОСОБА_1 адвоката Мотилюка Олексія Вільямовича на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 жовтня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви про визнання права власності на частку земельної ділянки та частку незавершеного будівництвом садового будинку в порядку спадкування.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року справу визначено колегії суддів у складі судді-доповідача Міхасішина І.В., суддів : Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.

03 листопада 2025 року представник заявника адвокат Мотилюк О.В. подав заяву про відвід суддів Міхасішина І.В. та Сопруна В.В. у зв`язку сумнівами в неупередженості і об`єктивності суддів. Заява мотивована тим, що судді під час розгляду справи 128/3269/20, були ознайомлені з матеріалами та обставинами справи, безпосередньо досліджували докази при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, заслуховували пояснення учасників процесу та їх аргументи у цій справі, надавали свою фахову правову оцінку позиціям сторін та апелянта, остаточно сформулювали своє внутрішнє переконання щодо цієї справи та виклали його у процесуальному документі ухвалі від 29.10.2025, апелянт погоджується з думкою, що правова позиція та внутрішнє переконання кожного професійного судді є поняття в деякій мірі констатації. Вони не можуть і не повинні змінюватись хаотично, щотижня від справи до справи. Тому апелянт розуміє, що внутрішнє переконання суддів Міхасішина І.В. та Сопруна В.В. щодо правовідносин, які склались між сторонами по справі № 128/3269/20 уже є наразі сформовані.

Правовідносини, які виникли та існують між ОСОБА_1 та майбутнім відповідачем ОСОБА_2 , нерозривно пов`язані з правовідносинами, які існували між ОСОБА_2 та померлим ОСОБА_3 та базуються на правонаступництві після смерті ОСОБА_3 .

За таких обставин внутрішнє переконання суддів Міхасішина І.В. та Сопруна В.В. щодо справи № 128/3269/20, беззаперечно, будуть впливати на оцінку, яка буде надаватись суддями правовідносинам по справі 128/4021/25.

Вивчивши матеріали апеляційної скарги та перевіривши доводи заяви, апеляційний суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 40 ЦПК України визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Частинами 1,2,3,4 статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33ЦПК України (визначення складу суду). Такому судді не може бути заявлений відвід.

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 37 ЦПК України встановлені випадки недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Таким чином, у зв`язку з тим, що судді Міхасішин І.В. та Сопрун В.В. не викликає у апелянта довіру, колегія суддів вважає наявними процесуальні підстави для задоволення заяви про відвід суддів Міхасішина І.В. та Сопруна В.В. та з метою унеможливлення виникнення сумнівів учасників справи в об`єктивності та неупередженості суддів під час розгляду даної справи, що є неприпустимим з точки зору закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», п. 43).

У контексті об`єктивного критерію при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії»).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, «правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (рішення у справі «Газета «Україна-центр» проти України від 15.10.2010).

Враховуючи вищезазначене та з метою усунення обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, колегія суддів вважає, що заява про відвід підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Мотилюка Олексія Вільямовича про відвід суддів Міхасішина І.В. та Сопруна В.В. - задовольнити.

Відвести суддів Міхасішина І.В. та Сопруна В.В. від участі у розгляду апеляційної скарги представника заявника ОСОБА_1 адвоката Мотилюка Олексія Вільямовича на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 жовтня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви про визнання права власності на частку земельної ділянки та частку незавершеного будівництвом садового будинку в порядку спадкування.

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката Мотилюка Олексія Вільямовича на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 жовтня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви про визнання права власності на частку земельної ділянки та частку незавершеного будівництвом садового будинку в порядку спадкування, передати на повторний автоматизований розподіл у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

В.В. Сопрун