Справа № 144/1738/17
Провадження № 22-ц/801/2561/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Герман О. С.
Доповідач :Міхасішин І. В.
УХВАЛА

10 листопада 2025 рокуСправа № 144/1738/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Міхасішина І.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 13 липня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Теплицької державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 13 липня 2021 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , як спадкоємцем за законом, право власності на спадкове майно, яке складається з:

житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 ;

земельної ділянки площею 0,2338 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 ;

земельної ділянки площею 0,0838 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 ,

що залишилося після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Теплик Вінницької області.

Не погоджуючись з вище зазначеним рішенням, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 03 листопада 2025 року подав апеляційну скаргу, та 05 листопада 2025 року клопотання про поновлення строку на апеляціне оскарження в якому зазначив, що вище зазначеним рішенням порушено його право на використання земельної ділянки площею 0,07 га, яка належить йому на праві приватної власності для ведення особистого підсобного господарства, про те що Теплицьким районним судом Вінницької області постановлено оскаржуване рішення йому не було відомо, про його існування він дізнався в квітні 2025 року, коли звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу огорожі.

Вказана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та, відповідно, не може бути вирішено питання про відкриття апеляційного провадження в справі з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошувавна тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень.

У рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04, ЄСПЛ наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити у контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Рябих проти росії», заява № 52854/99).

У рішенні від 03 квітня 2025 року у справі «Обаранчук проти України» (заява № 41443/16) ЄСПЛ дійшов висновку про те, що національні суди не надали жодних підстав, які б свідчили про наявність обставин суттєвого та переконливого характеру, які б виправдовували поновлення провадження у справі заявниці. Рішення про відкриття провадження за апеляційною скаргою Л. на рішення 2012 року порушило принцип правової визначеності. Відповідно, мало місце порушення пункту 1 статті6 Конвенції.

Отже, встановлення строків звернення до суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням.

Тобто встановлені строки звернення до суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності.

Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 160/6211/21 (провадження № К/990/25232/22).

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

2. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

3. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Особа, яка не брала участі у справу ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що про оскаржуване рішення дізнався в квітні 2025 року, а з апеляційною скаргою звернувся лише в листопаді 2025 року, не зазначаючи підстави, не звернення до суду апеляційної інстанції з апеляціною скаргою протягом встановленого законом строку на апеляціне оскарження відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Пропущений строк апеляційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених скаржником підстав пропуску такого строку суд дійде висновку про їх поважність.

При цьому, вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у тісному взаємозв`язку з тривалістю пропущеного строку.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Отже, у ОСОБА_1 відсутнє право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав зазначених у заяві.

Згідно з частиною третьою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху зокрема у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу (частина четверта статті 357 ЦПК України).

З огляду на викладене, відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без руху, надати скаржнику десятиденний строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги та роз`яснити йому право на звернення до апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 13 липня 2021 року, в якій зазначити інші підстави для поновлення строку та надати відповідні докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку.

Згідно з ч.2,3 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Керуючись ст. 185, ст. 357 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Підстави зазначені особою, яка не приймала участі у розгляді справи ОСОБА_1 для поновлення строку на апеляційне оскарження визнати неповажними.

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 13 липня 2021 року, залишити без руху, про що повідомити скаржника і надати строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі неподання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Витребувати з Теплицького районного суду Вінницької області цивільну справу № 144/1738/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Теплицької державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин