Справа № 163/690/25
Провадження № 2/163/240/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Шеремети С.А.

з участю секретаря Костюк Р.М.,

розглянувши в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін цивільну справу за позовом ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 62415,06 грн за кредитним договором №7967567 від 07.06.2024.

Вимоги обґрунтовано тим, що договір № 7967567 від 07 червня 2024 року відповідач ОСОБА_1 як позичальник уклала із ТОВ «Авентус Україна». За умовами кредитного договору відповідач отримала у кредит 21000,00 грн на 360 днів шляхом перерахування цих коштів на її платіжну картку на умовах строковості, зворотності та платності, зобов`язавшись повернути позику і сплатити відсотки. Договором передбачено стандартну процентну ставку 1,50% в день та знижену 1,275%. Відповідач не сплатила ні тіла кредиту, ні відсотків, у зв`язку із чим в неї утворилась заборгованість в загальній сумі 62415,06 гривень, з яких 20 000,04 гривень по тілу кредиту, 31915,02 по відсоткам, та 10 500 за пенею. 27.01.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладений договір факторингу № 27.01/25-Ф, на підставі якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором в загальній сумі 62415,06 грн. Після укладення договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, відповідач жодного платежу на погашення існуючої заборгованості не здійснив, а ні на рахунок позивача, а ні на рахунок первісного кредитора. За викладених обставин відповідач має заборгованість в загальній сумі 62415,06 гривень, з яких 20 000,04 гривень по тілу кредиту, 31915,02 по відсоткам, та 10 500 за пенею, яку позивач просить стягнути на свою користь.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Зуб В.В. подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Таку свою позицію обґрунтовує тим, що позивач при зверненні до суду не надав доказів отримання відповідачем кредитних коштів; також вважає, що у позивача не настало право вимоги за цим кредитним договором, так як строк виконання зобов`язання ще не настав; з позивачем у даній справі відповідач жодних угод не укладала, а належних доказів, що позивач має право вимоги матеріали справи не містять; а також вказує, що умови договору за обставин даної справи є несправедливими, зокрема в частині нарахування відсотків.

Представник позивача подала відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

В судове засідання сторони не з`явились.

Представник позивача подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача у поданому відзиві просив одночасно справу розглядати без його та відповідача участі.

З огляду на викладене суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами (ч.2 ст.247 ЦПК України).

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

07 червня 2024 року у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали договір № 7967567 про надання споживчого кредиту.

За умовами договору ТОВ «Авентус Україна» надає ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 21 000,00 гривень на строк 360 днів шляхом перерахування цих коштів на електронний платіжний засіб (платіжну картку) НОМЕР_1 (п.1.2, п.1.3, п.1.4, п.2.1).

За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах:

Стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.4 (п.1.5.1)

Знижена процентна ставка становить 1,275% за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 07.07.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку із чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайний (стандартних) умовах (п.1.5.2).

Перерахування 07 червня 2024 року кредитних коштів в сумі 21 000,00 гивень на банківську картку відповідача НОМЕР_1 підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20250129-2.1 від 29.01.2025, листом ТОВ "Авентус Україна" від 12.03.2025 №69/2 та інформацією АТ «УніверсалБанк» від 26.07.2025 № БТ/Е-8783.

27 січня 2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» та ТОВ «Авентус Україна» уклали договір факторингу № 27.01/25-Ф, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило, а ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі божників, який формується згідно Додатку №1 та №2 та є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників, до нього включений боржник ОСОБА_1 за кредитним договором № 7967567 із загальною сумою заборгованості 62415,06 грн, з яких заборгованість: за основною сумою боргу - 20000,04 грн, за відсотками 31915,02,00 грн, штраф (пеня) 10500,00 грн.

Така ж сума заборгованості відображена у складеній ТОВ «Авентус Україна» картці обліку Договору (розрахунок заборгованості) за період з 07.06.2024 по 26.01.2025.

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного позивачем як новим кредитором, за період з 27.01.2025 по 17.03.2025 заборгованість відповідача за тілом кредиту є незмінною і становить 20000,04 грн, за відсотками 31 915,02 грн, пенею 10 500,00 грн.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).

Статтю 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині 1 статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України).

Досліджені в справі докази свідчать, що укладений між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 договір № 7967567 від 07.06.2024 відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію», відповідачем підписаний одноразовим ідентифікатором, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, у ньому визначені усі істотні умови для даного виду договорів.

Після підписання кредитного договору у його сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання у кредит коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування.

Картою обліку договору № 7967567 від 07.06.2024, сформованою первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна», стверджено невиконання відповідачем умов договору, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість в загальній сумі 62415,06 грн, яка включає в себе тіло кредиту в сумі 20000,04 грн, відсотки в сумі 31915,02 грн та пеню в сумі 10500,00 грн.

Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» приєднаним до позову договором факторингу довів набуття ним права вимоги до відповідача за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту, а відтак є належним позивачем у спірних правовідносинах.

За умовами кредитного договору строк кредитування становить з 07.06.2024 до 02.06.2025, загальна вартість кредиту 132 982,50 грн, з яких: 21000,00 сума кредитних коштів, 111982,50 грн відсотки.

Встановлено, що відповідач здійснила часткове погашення кредиту на загальну суму 4 373,26 грн, з яких: 999,96 грн основна сума боргу, 3373,30 грн.-відсотки.

Сума за тілом кредиту в сумі 20 000,04 грн відповідає умовам договору, відповідачем не погашена, а ні позивачу, а ні первісному кредитору, тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Стосовно заборгованості по відсотках, то суд у цій частині враховує чинне на дату укладення кредитного договору законодавство України.

22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX (набрав чинності 24.12.2023 року), яким внесено зміни до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» та цей Закон доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п.17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %: протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - не більше 1,5%, а з 20.08.2024 - не більше 1%.

Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства.

Із розрахунків заборгованості вбачається, що з 07.06.2024 по 06.07.2024 нараховування відсотків за користування кредитними коштами здійснювалося за зниженою процентною ставкою 1,275% в день, тобто у більшому розмірі, що не суперечить чинному законодавству.

З 08.07.2024 по 26.01.2025 нарахування відсотків здійснювалося за стандартною процентною ставкою 1,50 %, що в період з 08.07.2024 по 19.08.2024 відповідає вищенаведеним нормам та складає 12900 гривень, а починаючи з 20.08.2024 перевищує розмір денної ставки - 1%.

У зв`язку із цим суд вважає, що розмір заборгованості по відсотках з 20.08.2024 по 26.01.2025 підлягає перерахунку, виходячи з встановленого пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» максимального розміру денної процентної ставки.

За період з 07.06.2024 по 19.08.2024 умови договору по відсотках та, відповідно, розрахунок заборгованості у цій частині відповідає нормам законодавства та становить 20 588,26 грн.

З 20.08.2024 по 07.10.2024 заборгованість по відсотках за ставкою 1% за 48 днів становить 9 800,02 гривень (20000,04*1%*49 днів).

Після 07 жовтня 2024 року відсотки позивачу не нараховувались.

Отже, загальний розмір заборгованості відповідача за відсотками становить 27014,98 грн ((7688,26 + 12900,00 + 9800,02) - 3373,30 (сплачена сума відсотків)).

Стосовно заявленої суми заборгованості за пенею в розмірі 10500,00 грн суд зазначає про таке.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває нині і це є загальновідомим фактом.

Отже, з огляду на такі законодавчі приписи, заявлена позивачем до стягнення сума пені не ґрунтуються на вимогах закону, тому є безпідставною і до задоволення не підлягає.

Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав і мотивів дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме на загальну суму 47015,02 грн (20000,04 грн тіла кредиту + 27014,98 грн відсотків).

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 75,33 % таких вимог.

До стягнення представник позивача також заявив 16000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження цих витрат до позову додано: заявку на надання юридичної допомоги №898 від 01.02.2025 року, витяг з акту №5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 та прас-лист АО «Лігал Ассістанс».

Питання витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, урегульоване ст.137 ЦПК України.

У частині 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з цим, під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд у кожному конкретному випадку виходить із фактичних обставин окремо взятої справи, її доказової бази, ураховує складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Без дотримання зазначених вимог рішення суду не може вважатися законним і справедливим.

Саме про такий підхід у питання витрат на професійну правничу допомогу висловив Верховний Суд у додатковій постанові від 07 серпня 2024 року в справі № 686/18768/22.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Проте, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18, від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц, від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц, від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Із матеріалів позову вбачається, що сама позовна заява підписана керівником ТОВ «Факторинг Партнерс», який і подав цю позовну заяву через Електронний суд.

Отже, немає підстав вважати надання АО «Лігал Ассістанс» юридичних послуг по складанню позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованост та формування додатків до неї.

Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною і не є складною, не потребує особливих затрат часу на вивчення документів, які фактично є типовими, через що для фахового юриста, тим більше адвоката, не вимагала значних часових затрат для надання такої послуги як правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ "Факторинг Партнерс", а тому відповідає загальній вартості в розмірі 4000 грн за 2 год роботи.

Тому, враховуючи вищевказане та беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Саме такий розмір професійної правничої допомоги, на переконання суду, буде відповідати обсягу наданих послуг, а також вимогам розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №7967567 від 07.06.2024 в загальній сумі 47015 (сорок сім тисяч п`ятнадцять) гривень 02 копійки, яку становлять:

- 20 000 (двадцять тисяч) гривень 04 копійки основної суми боргу;

- 27 014 (двадцять сім тисяч чотирнадцять) гривень 98 копійок відсотків.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» 1824 (одну тисячу вісімсот двадцять чотири) гривні 79 копійок судового збору та 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Найменування позивача ТОВ «Факторинг Партнерс»; місце знаходження - вулиця Гедройця Єжи, буд.6, офіс 521, місто Київ; .

Ім`я відповідача ОСОБА_1 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий : суддя С.А. Шеремета