УХВАЛА

29 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 344/13201/23

провадження № 14-80цс25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Мартєва С. Ю.,

суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Стрелець Т. Г., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю.,

перевірила наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про визнання дій протиправними та зобов`язання відновити електропостачання

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Захаріїв Богдан Дмитрович, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 червня 2024 року у складі судді Мелещенко Л. В. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року у складі колегії суддів Бойчука І. В., Пнівчук О. В., Баркова В. М.,

УСТАНОВИЛА:

1. ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» у липні 2023 року звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати Акціонерне товариство «Прикарпаттяобленерго» (далі - АТ «Прикарпаттяобленерго») відновити електроживлення електроустановок споживача - житлового будинку АДРЕСА_1 .

2. Свої вимоги мотивував тим, що 03 липня 2023 року відповідач припинив електроживлення електроустановок позивача - житлового будинку АДРЕСА_1 .

3. Позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до АТ «Прикарпаттяобленерго» про визнання неправомірними дій щодо припинення електроживлення електроустановок позивача - житлового будинку АДРЕСА_1 , зобов`язання АТ «Прикарпаттяобленерго» за власний рахунок відновити електроживлення електроустановок позивача - цього житлового будинку.

4. Ухвалою від 06 липня 2023 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області відкрив провадження у цій справі. Позивач одразу подав відповідачу заяву, у якій просив невідкладно відновити електропостачання його електроустановок, а також надав ухвалу суду про відкриття провадження у справі.

5. Проте відповідач протягом 5 робочих днів не відновив електропостачання, в результаті чого порушив права позивача.

6. У вересні 2023 року позивач у системі «Електронний суд» сформував заяву про зміну підстав позову та просив суд визнати протиправними дії АТ «Прикарпаттяобленерго» щодо невідновлення після відкриття ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 липня 2023 року провадження у справі № 344/12148/23 електропостачання електроустановок споживача - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати АТ «Прикарпаттяобленерго» відновити електропостачання до цього будинку.

7. Рішенням від 12 червня 2024 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у позові відмовив.

8. Мотивував рішення тим, що позивач не спростував факт порушення вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), що стало причиною припинення розподілу електроенергії, та не надав доказів усунення порушення пункту 2.3.12 ПРРЕЕ та пункту 5.1.20 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, а його заява, в якій він просив надати можливість розподілу обліку електроенергії на побутові та непобутові потреби, свідчить про визнання ним факту порушення вказаних норм ПРРЕЕ та Кодексу комерційного обліку електричної енергії.

Позивач не надав доказів про вжиття заходів, необхідних для розподілу обліку електричної енергії на побутові та непобутові потреби.

9. Постановою від 28 серпня 2024 року Івано-Франківський апеляційний суд апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишив без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 12 червня 2024 року залишив без змін.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Прикарпаттяобленерго» 6 000,00 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

10. Мотивував постанову тим, що місцевий суд, оцінивши наявні у справі докази на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, урахував, що об`єкт споживача ОСОБА_1 відключений від електроживлення законно (що встановлено також рішенням суду, яке набрало чинності).

11. Урахував також те, що позивач не усунув порушення, які стали підставою для такого відключення, та дійшов обґрунтованого висновку, що у діях відповідача відсутнє порушення пункту 7.11 ПРРЕЕ.

12. Виходив з того, що відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про ринок електричної енергії» послуга з постачання та розподілу електричної енергії надається за умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а такий договір про споживання електричної енергії на непобутові потреби та організацію комерційного обліку на непобутові потреби сторони не укладали, отже, відсутні правові підстави для відновлення електропостачання до електроустановок позивача.

13. У серпні 2024 року через систему «Електронний суд» адвокат Захаріїв Б. Д. в інтересах ОСОБА_1 подав касаційну скаргу про скасування рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 червня 2024 року та постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року, ухвалення нового рішення про задоволення позову.

14. Заявник зазначив, що поза увагою судів залишилося те, що відповідач після факту відключення споживача та подання йому позивачем 06 липня 2023 року ухвали суду про відкриття провадження у справі № 344/12148/23 не відновив негайно на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем ПРРЕЕ електропостачання електроустановок ОСОБА_1 , чим порушив права позивача як споживача комунальних послуг.

15. Вважав, що суди неправильно застосували частину п`яту статті 2 Закону України «Про ринок електричної енергії», пункт 1.1.1 глави 1.1 розділу I ПРРЕЕ, абзац четвертий пункту 7.11 ПРРЕЕ.

16. Наголосив, що норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не передбачають стягнення витрат на правову допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, оскільки такі стягуються лише при вирішенні справи по суті в місцевому суді за результатами розгляду справи, тому вважає постанову апеляційного суду незаконною в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

17. Суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 635/1668/22 (провадження № 61-10607св23).

18. 07 листопада 2024 року представник відповідача через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу та навів такі мотиви для відмови у її задоволенні:

- оскаржені рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права на основі повного та всебічного дослідження обставин справи, наданих суду доказів та в межах заявлених позовних вимог;

- суди врахували висновки та обставини, встановлені при вирішенні справи № 344/12148/23, які є обов`язковими для суду в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, при розгляді цивільної справи;

- доводи касаційної скарги та цитування фрагментів нормативних актів не стосуються суті спору та правовідносин між учасниками справи;

- посилання в касаційній скарзі на постанову Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 635/1668/22 (провадження № 61-10607св23) не заслуговують на увагу, оскільки ця позиція Верховного Суду не є релевантною з огляду на різні обставини справи;

- об`єкт споживача ОСОБА_1 був відключений від електроживлення законно, на сьогодні він не усунув порушення, тому в діях відповідача відсутнє порушення пункту 7.11 ПРРЕЕ.

19. Вказує, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які відповідач очікує понести в зв`язку з розглядом цієї справи в суді касаційної інстанції, становить 10 000,00 грн.

20. 18 січня 2025 року представник позивача Захаріїв Б. Д. через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду заяву, у якій зазначив, що при вирішенні цього спору має бути врахована правова позиція Верховного Суду, висловлена у постанові від 15 січня 2025 року у справі № 922/3184/24.

21. 27 січня 2025 року представник відповідача сформував у системі «Електронний суд» заяву до Верховного Суду, у якій зазначив, що наведена заявником позиція Верховного Суду не є релевантною з огляду на різні обставини справи. Інші доводи заяви аналогічні доводам відзиву.

22. Ухвалою від 18 вересня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Захаріїв Б. Д., на рішення Івано-Франківського міського суду від 12 червня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року в цивільній справі № 344/13201/23 залишив без руху.

23. Ухвалою від 28 жовтня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду відкрив касаційне провадження.

24. 13 листопада 2024 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

25. Ухвалою від 05 березня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду призначив справу до судового розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

26. Ухвалою від 28 травня 2025 року колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини третьої статті 403 ЦПК України для відступу від висновку щодо застосування пункту 7.11 ПРРЕЕ, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 травня 2024 року у справі № 922/5196/23 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 635/1668/22.

27. 14 липня 2025 року представник позивача Захаріїв Б. Д. через систему «Електронний суд» подав до Великої Палати Верховного Суду клопотання, у якому зазначив про відсутність підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та просив суд повернути справу на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

28. У заяві до Великої Палати Верховного Суду, сформованій через систему «Електронний суд», представник позивача Захаріїв Б. Д. просить повернути справу на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з відсутністю підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

29. Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила, що у цій справі спір пов`язаний із відновленням електропостачання до будинку позивача на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем ПРРЕЕ та застосування пункту 7.11 ПРРЕЕ.

30. Як на підставу позову позивач послався на те, що оскільки у справі № 344/12148/23, у якій вирішується питання щодо порушення ним як споживачем комунальних послуг ПРРЕЕ, ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 липня 2023 року відкрито провадження, то відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

31. У справі № 922/5196/23 позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправними дій відповідача щодо припинення розподілу електроенергії до багатоквартирного житлового будинку. Разом з позовом було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії та/або бездіяльність, що можуть мати наслідком припинення чи обмеження електропостачання та/або розподілу електричної енергії для потреб квартир та/або нежитлових приміщень в об`єктах нерухомості, включаючи багатоквартирні житлові будинки та їх частини.

32. Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник посилався на пункт 7.11 ПРРЕЕ.

33. Колегія суддів наголосила, що у справі № 635/1668/22 позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживача шляхом відновлення електропостачання на період розгляду судом спірних питань щодо визнання протиправними дій відповідача та відновлення електропостачання.

34. Вважала, що правовідносини у цих справах подібні, тому є необхідність відступити від висновку щодо застосування пункту 7.11 ПРРЕЕ, викладеного у наведених постановах Касаційного господарського суду від 06 травня 2024 року у справі № 922/5196/23 та Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 635/1668/22.

35. На думку колегії суддів Другої судової палати, в касаційних судах склалась різна практика застосування пункту 7.11 ПРРЕЕ.

36. У справі № 635/1668/22 позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживача шляхом відновлення електропостачання на період розгляду судом спірних питань щодо визнання протиправними дій відповідача та відновлення електропостачання.

37. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 08 листопада 2023 року у справі № 635/1668/22, залишаючи без змін судові рішення попередніх інстанцій, якими позов задоволено частково, зокрема зобов`язано відповідача відновити електропостачання до будинку та земельної ділянки, дійшов висновку, що дії відповідача щодо невідновлення електропостачання з часу відкриття провадження у іншій цивільній справі суперечать вимогам абзацу четвертого пункту 7.11 ПРРЕЕ та є протиправними.

38. Отже, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду розглянув вимоги щодо відновлення електропостачання згідно з пунктом 7.11 ПРРЕЕ в процесі основного позову.

39. У справі № 922/5196/23 Касаційний господарський суд, скасовуючи судові рішення попередніх інстанцій, якими було забезпечено позов, дійшов висновку, що суди, пославшись на абзац четвертий пункту 7.11 ПРРЕЕ, не звернули увагу, що ця норма права є імперативною для суб`єкта постачання електричної енергії, якому належить право відключити споживача від електропостачання та відновити його. Вказана норма права діє самостійно за наявності визначених в її гіпотезі умов, незалежно від наявності підстав для застосування судом заходів забезпечення позову.

40. У справі № 922/211/24 Касаційний господарський суд, залишаючи без змін судові рішення попередніх інстанцій, якими було забезпечено позов, дійшов висновку, що, встановлюючи відповідачу заборони на припинення розподілу електричної енергії, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про існування в такому випадку прямого зв`язку між обраним позивачем заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення, на підставі якого було направлено споживачу (позивачу) повідомлення про припинення розподілу електричної енергії, яке (рішення) є предметом спору, тобто тим матеріально-правовим об`єктом, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

41. Верховний Суд вважав необґрунтованими аргументи скаржника про те, що вжиття оскаржуваних заходів забезпечення позову обмежує законні права відповідача на проведення господарської діяльності, оскільки імперативні положення пункту 7.11 ПРРЕЕ підставою для незастосування заходів щодо припинення електропостачання споживачу визначають ухвалу про прийняття позовної заяви, а відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

42. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду підкреслив, що за пунктом 7.11 ПРРЕЕ на час розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскарженим фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

43. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі. Забезпечення позову - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову [див. постанову Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі № 199/5431/20 (провадження № 61 - 2081св23)].

44. Мета застосування пункту 7.11 ПРРЕЕ збігається з метою забезпечення позову, отже, його реалізацію необхідно здійснювати в межах відповідного спору до ухвалення судового рішення по суті справи.

45. Колегія суддів вважає, що вирішення питання щодо відновлення / припинення або обмеження електропостачання на підставі пункту 7.11 ПРРЕЕ здійснюється шляхом використання інституту процесуального права - забезпечення позову, це буде відповідати завданням та основним засадам судочинства.

46. Окреме застосування пункту 7.11 ПРРЕЕ призводить до виникнення зайвих судових спорів у справах за позовами споживачів до електропостачальників, що не відповідає розумності строків розгляду справи судом та принципу процесуальної економії.

47. Так, у випадку звернення споживача до суду за захистом своїх прав відсутній інший механізм, ніж забезпечення позову, для практичного застосування пункту 7.11 ПРРЕЕ. Електропостачальники не виконують вимоги пункту 7.11 ПРРЕЕ в межах ініційованого спору, що, як наслідок, призводить до звернення до суду в рамках іншого судового процесу.

48. Неоднаковий підхід до вирішення аналогічних справ за подібних правовідносин Верховним Судом не сприяє динамічному розвитку судової практики та не дає змоги забезпечити розумну передбачуваність судових рішень.

49. Тому Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування пункту 7.11 ПРРЕЕ, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 травня 2024 року у справі № 922/5196/23 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 635/1668/22, та зробити висновок про те, що на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем ПРРЕЕ та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, вирішення питання щодо незастосування заходів щодо припинення електропостачання споживачу і відновлення електропостачання на підставі пункту 7.11 ПРРЕЕ здійснюється шляхом використання інституту процесуального права - забезпечення позову.

50. Відповідно до частини третьої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

51. Велика Палата Верховного Суду вважає мотиви, викладені в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 травня 2025 року, такими, що містять обґрунтування необхідності вирішення питання щодо застосування пункту 7.11 ПРРЕЕ, а тому вважає за необхідне прийняти справу до розгляду.

52. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для прийняття справи на свій розгляд відповідно до частини третьої статті 403 ЦПК України, тобто для вирішення питання відступу від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 травня 2024 року у справі № 922/5196/23.

53. Однак Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для прийняття на свій розгляд питання відступу від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 635/1668/22, оскільки відповідно до частини третьої статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду вирішує питання необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду.

54. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що питання необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати, вирішує об`єднана палата на підставі частини другої статті 403 ЦПК України.

55. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

56. Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.

57. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

58. Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).

59. Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.

60. Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частини четвертої статті 263 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду і, зокрема, Великої Палати Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, і судді зобов`язані дотримуватись таких висновків.

61. Наявність глибоких і довгострокових розходжень у судовій практиці касаційних судів у межах одного Верховного Суду, неспроможність правової системи держави подолати їх призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

62. Саме на державу покладається обов`язок створити у своїй правовій системі ефективні механізми для подолання імовірних розбіжностей в судовій практиці (рішення Європейського суду з прав людини від 29 березня 2011 року у справі «Брезовець проти Хорватії» (Brezovec v. Croatia), заява № 13488/07).

63. У частині першій статті 402 ЦПК України передбачено, що в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Такий розгляд відбувається з урахуванням статті 400 ЦПК України щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції.

64. Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

65. З огляду на викладене справу необхідно розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у порядку письмового провадження).

66. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, частиною третьою статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про визнання дій протиправними та зобов`язання відновити електропостачання.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на 26 листопада 2025 року в приміщенні Верховного Суду за адресою: місто Київ, вулиця Пилипа Орлика, 8.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С. Ю. Мартєв

Судді О. О. Банасько К. М. Пільков

О. Л. Булейко С. О. Погрібний

А. А. Ємець Н. С. Стефанів

Л. Ю. Кишакевич Т. Г. Стрелець

В. В. Король О. В. Ступак

О. В. Кривенда І. В. Ткач

М. В. Мазур О. С. Ткачук

В. Ю. Уркевич