КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/217/24
УХВАЛА

04 листопада 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву адвоката Шипіцина Олександра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді П`ятничук І.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Петрицького 21А», про усунення перешкод у користуванні квартирою та встановлення порядку користування квартирою, -

встановив:

1. Короткий виклад обставин справи.

У січні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні квартирою та встановлення порядку користування квартирою, у якому просив зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди у користуванні квартирою та встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 28,9 кв.м, яка складається з двох кімнат, виділивши в користування ОСОБА_2 ізольовану кімнату площею 13,5 м2, а кімнату 15,4 м2 залишити в користуванні ОСОБА_1 , інші допоміжні приміщення квартири, а саме: кухню, ванну кімнату, санвузли, веранду та коридор залишити в спільному користуванні співвласників.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 27 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просив рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 лютого 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким вимоги позову задовольнити.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 лютого 2025 року залишено без змін.

22 вересня 2025 року засобами поштового зв`язку адвокатом Шипіциним О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано заяву про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування заяви вказує, що у відзиві на апеляційну скаргу від 03 червня 2025 року відповідачка просила, зокрема, розподілити судові витрати, стягнувши із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані із професійною правничою допомогою у розмірі 10 000,00 гривень. У відзиві повідомила суд, що докази на підтвердження витрат на оплату професійної правничої допомоги, які понесла сторона (планує понести) ОСОБА_1 під час розгляду справи №759/217/24 у Київському апеляційному суді, буде подано до суду у межах строку, встановленого частиною 8 статті 141 ЦПК України.

До заяви про ухвалення додаткового рішення додано копію договору №15-11/2019 про надання правової допомоги від 15 листопада 2019 року, копію акту №12 приймання-передачі виконаних послуг від 22 вересня 2025 року до договору №15-11/2019 про надання правової допомоги від 15 листопада 2019 року та копію додаткової угоди №12 від 27 травня 2025 року до договору №15-11/2019 про надання правової допомоги від 15 листопада 2019 року.

Мотивуючи наведеним, просить розподілити судові витрати, стягнувши із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані із професійною правничою допомогою.

10 жовтня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли заперечення ОСОБА_2 на заяву Шипіцина О.В. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового судового рішення.

В обґрунтування заперечень посилається на порушення заявником частини 8 статті 141 ЦПК України - пропуск строку подання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат, а також неспівмірність та необґрунтованість заявленої суми.

Вказує, що у суді апеляційної інстанції фактично надано послугу ? написання відзиву на апеляційну скаргу, тому інші включені до акту приймання-передачі послуги є необґрунтовані.

Просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення або суттєво зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

2. Позиція суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Ураховуючи те, що підставою для ухвалення судового рішення є вирішення питання розподілу судових витрат, розгляд справи ухвалено проводити в письмовому провадженні без виклику учасників справи.

3. Фактичні обставини справи, установлені судом.

З матеріалів справи установлено, що в провадженні Київського апеляційного суду перебувала справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСББ «Петрицького 21А», про усунення перешкод у користуванні квартирою та встановлення порядку користування квартирою.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із професійною правничою допомогою у розмірі 10 000,00 гривень та вказав, що докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть подані згідно частини 8 статті 141 ЦПК України.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 лютого 2025 року залишено без змін.

22 вересня 2025 року засобами поштового зв`язку подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення, до якої долучено копії: договору №15-11/2019 про надання правової допомоги від 15 листопада 2019 року, акту №12 приймання-передачі виконаних послуг від 22 вересня 2025 року до договору №15-11/2019 про надання правової допомоги від 15 листопада 2019 року та додаткової угоди №12 від 27 травня 2025 року до договору №15-11/2019 про надання правової допомоги від 15 листопада 2019 року.

4. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137, частина 8 статті 141 ЦПК України).

За змістом частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 246 ЦПК України унормовано, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див.: зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1 та 2 статті 2 ЦПК України).

Апеляційний суд враховує правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року в справі №285/5547/21, згідно яких у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за трек №864 ОСОБА_1 належним чином повідомлення про розгляд справи 10 вересня 2025 року.

З матеріалів справи установлено, що постанова Київського апеляційного суду за результатом розгляду апеляційної скарги ухвалена 10 вересня 2025 року за відсутності відповідачки ОСОБА_1 та її представника - адвоката Шипіцина О.В.

Оскільки постанова Київського апеляційного суду у цій справі ухвалена 10 вересня 2025 року, відтак строк для подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, передбачений частиною 8 статті 141 ЦПК України закінчився 15 вересня 2025 року.

При цьому, будучи належним чином повідомленою про судове засідання у справі, сторона відповідачки не наводить об`єктивних причин, що унеможливлювали подання доказів понесення судових витрат у строки, встановлені частиною 8 статті 141 ЦПК України.

Із поданої заяви про ухвалення додаткового судового рішення, убачається, що заявник не просить суд поновити установлений частиною 8 статті 141 ЦПК України строк для подання доказів на понесення судових витрат.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що у поданій заяві, усупереч статті 246 ЦПК України, не обґрунтовано неможливість подання доказів, а саме договору №15-11/2019 про надання правової допомоги від 15 листопада 2019 року, додаткової угоди №12 від 27 травня 2025 року до договору №15-11/2019 про надання правової допомоги від 15 листопада 2019 року, які були наявні у заявника як на момент ухвалення судом апеляційної інстанції постанови, так і на момент подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ураховуючи те, що заявником пропущено установлений частиною 8 статті 141 ЦПК України строк для подання доказів, що підтверджують понесення судових витрат, у задоволенні поданої заяви про ухвалення додаткового судового рішення слід відмовити.

Керуючись статтями 133, 141, 246, 270, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Шипіцина Олександра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова