Ухвала

05 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 753/15349/23

провадження № 61-11125св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, у якому просив У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним переміщення та утримання на території Великобританії відповідачем неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язати відповідача повернути неповнолітню дитину ОСОБА_5 за попереднім місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

у випадку невиконання протягом 30 (тридцяти) календарних днів судового рішення у добровільному порядку зобов`язати ОСОБА_2 передати неповнолітню дитину ОСОБА_5 батькові ОСОБА_1 для забезпечення повернення дитини на територію України;

допустити негайне виконання рішення суду у частині повернення дитини до України.

Гребінківський районний суд Полтавської області рішенням від 26 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовив.

Полтавський апеляційний суд постановою від 28 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2024 року - без змін.

26 серпня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2025 року, в якій, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі і витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

08 вересня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, 252, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2025 року, призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов