Справа № 465/385/23
Провадження 2/465/1580/25
РІШЕННЯ

Іменем України

03.10.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Величка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Венгринюк О.Р.,

представника позивача Найди К.В.,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою Адвокатського об`єднання «Автопоміч» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Адвокатського об`єднання «Автопоміч» про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування поданого позову зазначає, що 29.07.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про співпрацю №11-20.

Відповідно до п.1.1. Договору сторони узгодили, що предметом Договору є взаємовигідна співпраця на комерційній основі між Об`єднанням та Адвокатом, яка полягає у тому, що Об`єднання зобов`язується власними силами та засобами або шляхом залучення третіх осіб (фізичних та/або юридичних) надати або організувати за власні кошти, крім випадків, передбачених цим Договором, надання навчальних послуг Адвокату у сфері надання професійної правничої (правової) допомоги у справах, що прямо або опосередковано пов`язані зі всіма видами транспорту, в тому числі і з настанням дорожньо-транспортних пригод, а також з усіма наслідками, що витікають після їх настання, а Адвокат зобов`язується надавати адвокатські послуги, в тому числі шляхом представлення інтересів, на платній та/або безоплатній основі Клієнтам Об`єднання за дорученням Об`єднання, Клієнтам Партнерів Об`єднання за дорученням Партнерів Об`єднання та фізичним і юридичним особам, які не являються Клієнтами та/або Партнерами Об`єднання.

Відповідно до п.4.2.1. Договору Об`єднання зобов`язується надати Адвокату навчальні послуги, передбачені цим Договором або організувати та забезпечити отримання Адвокатом таких послуг від третіх осіб.

Отже, згідно Договору позивач зобов`язується надати відповідачу навчальні послуги. Після підписання Договору позивачем було надано відповідачу навчальні послуги в повному обсязі.

Пунктом 2.2. Договору сторони узгодили, що факт отримання навчальних послуг підтверджується цим Договором, додатками до нього, актами виконаних робіт та/або іншими документами, що зазначаються в додатках до цього Договору або випливають із специфіки надання послуг.

На підтвердження факту надання послуг в повному обсязі та за обумовленою сторонами вартістю було складено та підписано Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 14.08.2020 року, відповідно до якого Об`єднання надало, а Адвокат отримав наступні послуги: навчальні послуги адвокатам у сфері надання професійної правничої (правової) допомоги у справах, що прямо або опосередковано пов`язані зі всіма видами транспорту, в тому числі і з настанням дорожньо-транспортних пригод, а також з усіма наслідками, що витікають після їх настання відповідно до Договору про співпрацю №11-20 від 29.07.2020 року.

Претензій до якості чи обсягу наданих послуг або їх вартості в сторін не було.

Також на підтвердження факту надання таких навчальних послуг 14.08.2020 року відповідачем було складено розписку наступного змісту: "Я, ОСОБА_1 , підписанням цієї розписки підтверджую, що навчальні послуги відповідно до Договору про співпрацю №11-20 від 29.07.2020 року укладеним між мною та АО "Автопоміч" (далі - Договір) надані в повному обсязі. В частині надання навчальних послуг АО "Автопоміч" виконало свої зобов`язання згідно Договору повністю і претензії з моєї сторони відсутні".

За умовами Договору витрати на надання навчальних послуг несе Об`єднання, крім випадків порушення Адвокатом умов Договору. В такому випадку Адвокат зобов`язаний відшкодувати Об`єднанню повну вартість таких послуг.

Відповідно до п. 4.4.9 Договору Адвокат зобов`язаний у випадку, передбаченому п.5.4. Договору, відшкодувати Об`єднанню повну вартість надання навчальних послуг, передбачених п.1.1. Договору, Адвокату безпосередньо Об`єднанням чи організації Об`єднанням надання таких послуг Адвокату третіми особами.

Відповідно до п.5.4. Договору, у випадку порушення Адвокатом умов цього Договору, адвокат зобов`язується відшкодувати на користь Об`єднання повну вартість надання навчальних послуг, передбачених п.1.1. Договору, Адвокату безпосередньо Об`єднанням чи організації Об`єднанням надання таких послуг Адвокату третіми особами, яка визначається пунктом 3.9 цього Договору.

В подальшому позивачем було з`ясовано, що відповідач надає правову допомогу у справах, що пов`язані з дорожньо-транспортними пригодами та їх наслідками, самостійно та без повідомлення позивача, тобто порушує п.4.4.3 Договору.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача надійшов лист за підписом голови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, згідно якого стало відомо, що ОСОБА_1 : представляв інтереси потерпілого ОСОБА_2 під час судового розгляду кримінального провадження №199/6207/21 за ч.2 ст.286 КК України, представництво здійснювалось згідно ордеру, складеного на підставі договору про надання правової допомоги №1/05/07/21 від 05.07.2021 року; представляв інтереси потерпілої ОСОБА_3 під час розгляду в суді кримінального провадження №199/9717/21 за ч.2 ст.286 КК України, представництво здійснювалось згідно ордеру, складеного на підставі договору про надання правової допомоги №1/24-09 від 24.09.2021 року; представляв інтереси позивача у цивільній справі № 199/6677/21 за позовом ОСОБА_4 до ПАТ "Страхова компанія "Арсенал страхування" про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, представництво здійснювалось згідно ордеру, складеного на підставі договору про надання правової допомоги 1/10-04 від 10.04.2021 року.

Клієнти, яким відповідач надавав послуги не були Клієнтами або Партнерами Об`єднання, визначеними в п.5.5. Договору, що підтверджується Додатком №1 до Договору про співпрацю №11-20 від 29.07.2020 року. Керуючись п.4.4.3. Договору, відповідач повинен був повідомити позивача про факт укладення договору та початок надання послуг за ним протягом 3-х днів. Враховуючи, що факт надання правової допомоги третім особам підтверджено, а жодного повідомлення про це не було, - встановлено порушення відповідачем умов Договору, що призводить до застосування п.4.4.9 та п.5.4 Договору.

Відповідно до п.3.9 Договору вартість навчальних послуг становить 50 000 гривень. Така ж вартість закріплена також і в акті виконаних робіт (наданих послуг) від 14.08.2020 року. Отже, з відповідача та користь позивача підлягає стягненню 50 000 гривень в якості відшкодування вартості навчальних послуг. Саме на таку суму позивачем заявлено вимоги до відповідача у поданій позовній заяві.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 07.02.2023 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

03.07.2023 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що позивачем не подано жодного доказу щодо того, що останній будь-яким чином здійснював навчання відповідача, проводив оплату за таке навчання, а також умови договору не передбачають інформації про форму навчання, спеціалізацію, матеріал та акредитацію навчального закладу, відповідно, на переконання сторони відповідача, позов не може вважатись обґрунтованим, а зазначені обставини не є доведеними належними, достатніми, допустимими та достовірними доказами. Як стверджується у відзиві, стороні позивача недостатньо подати акт виконаних робіт для підтвердження обставин проведення навчання, адже такий акт та розписка, які попередньо складені роботодавцем і тільки підписані відповідачем, є доказом, що вказує на відсутність претензій і не передбачає інформації про види навчальних послуг, осіб, якими такі послуги надавались, та іншої істотної інформації, щоб незацікавлена стороння особа могла розуміти зміст взятого сторонами зобов`язання (сукупність прав і обов`язків), повну процедуру його виконання (час початку та закінчення) і наслідки виконаного зобов`язання (в навчальному процесі наслідками є підтвердження навчальним закладом факту одержання учнем, студентом знань та навичок за процедурою відвідування занять, тестування тощо). Представник відповідача стверджує, що всі зазначені вище обставини взагалі не визначені в позовній заяві і не підтверджені будь-якими доказами, що вказує на намагання позивача заволодіти грошовими коштами відповідача без відповідних на те правових підстав.

Зазначає, що договір не може вважатись укладеним, якщо сторони не погодили між собою всі істотні умови, які є обов`язковими для договорів даного типу. Щодо питання навчання, то вказана вище інформація мала бути передбачена як істотні умови щодо проведення навчання. Враховуючи те, що вказаний договір не передбачає ані розміру заробітної плати, ані умов щодо проведення навчальної діяльності, якої, за твердженнями відповідача, не проводилось взагалі, даний договір є неукладеним.

Звертає увагу на те, що в доводах позовної заяви відсутня інформація про предмет навчання відповідача, тобто особи, якою вже здобуто повну вищу юридичну освіту, в якої наявний досвід роботи в суді та у юридичних осіб приватного права, і яким протягом одного року пройдене стажування та одержане свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Наголошує, що умови позову не містять інформації про різницю між наявною кваліфікацією та навичками у відповідача на той час, коли останній уклав договір про співпрацю та був прийнятий на роботу, і на час, коли останній пройшов навчання та приступив до виконання трудових обов`язків.

Відповідно сторона відповідача заявлений позов заперечує повністю та вважає, що підстав для його задоволення немає.

У свою чергу, 03.07.2023 року відповідачем ОСОБА_1 подано до суду зустрічну позовну заяву до АО «Автопоміч» про визнання Договору про співпрацю №11-20 від 29.07.2020 року недійсним. В такій зазначається, що договір не може вважатись укладеним, якщо сторони не погодили між собою всі істотні умови, які є обов`язковими для договорів даного типу. Щодо питання навчання, то відомості про предмет, суть навчання, особу чи установу, якою надаються навчальні послуги, тощо повинні бути передбачені як істотні умови щодо проведення навчання. Враховуючи те, що вказаний договір не передбачає ані розміру заробітної плати, ані умов щодо проведення навчальної діяльності, якої, за твердженнями позивача, не проводилось взагалі, даний договір є неукладеним.

Також умови Договору щодо комісійних виплат не містять інформації, які правочини за рахунок комітента комісіонер має вчинити від власного імені, щоб комісіонер мав право на комісійну винагороду, адже в чинних нормативно-правих актах правовий режим набуття комісійної винагороди, порядку сплати такої передбачений виключно в договірних правовідносинах на підставі укладеного договору комісії (ст.1011 та ст.1013 ЦК України). При цьому, договір комісії мав би передбачати підстави та предмет представництва комісіонером комітента у правовідносинах з третіми особами щодо укладення правочинів. Передбачення в умовах Договору інформації про обов`язок адвоката надавати об`єднанню інформацію про кожну справу (пп. 4.1.2. п. 4.1. Розділу 4 Договору), на переконання ОСОБА_1 та його представника, прямо суперечить вимогам ст. 131-2 Конституції України та ст.ст. 4, 15, 21, 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Як стверджується в зустрічному позові, вимоги договору щодо необхідності сплати на користь об`єднання 5000 грн. за кожну справу у адвоката є умовою, що спрямована на неправомірне обмеження конкуренції в сфері надання правової допомоги адвокатом, порушує право на працю та підприємницьку діяльність ОСОБА_1 , який має правовий статус адвоката. Вказані умови в договорі були обгрунтовані роботодавцем лише як умови, що обмежують можливість адвоката, працівника об`єднання, «красти» клієнтів в об`єднання.

Поведінка відповідача при укладенні договору передбачала запевнення, що позивач буде працювати, виконувати свої трудові обов`язки згідно вимог чинного законодавства з додержанням гарантій адвокатської діяльності. Як виявилось у подальшому, умови договору, які були начебто спрямовані на захист об`єднання від діяльності працівників, що суперечить меті об`єднання, а саме роботі з клієнтами, що направлені об`єднанням до адвоката, без врахування інтересів об`єднання, є, по суті, умовами, які фактично призвели до обмеження позивача за зустрічним позовом у можливості працювати та виконувати власні обов`язки адвоката з клієнтами, які не направлялись від вказаного об`єднання.

На переконання позивача за зустрічним позовом Договір про співпрацю № 11-20 має бути визнаний судом недійсним, адже такий договір суперечить загальним моральним засадам і вимогами Цивільного кодексу України, а саме обмежує конкуренцію в сфері надання правової допомоги; зобов`язує позивача до виплати за навчання, яке не здійснювалось; безпідставно зобов`язує позивача надавати відповідачу інформацію, яка є адвокатською таємницею. Вказане порушує як права відповідача за первісним позовом і гарантії адвокатської діяльності, так і права третіх осіб, інформація про яких може бути надана; створює для відповідача права для стягнення сум з позивача (комісійної винагороди), яка стосується договірних правовідносин комісії, які взагалі не врегульовані умовами оспорюваного договору. У зв`язку з тим, що при укладенні вказаного договору волевиявлення позивача було спрямоване на укладення трудових правовідносин і супутніх правовідносин, у яких позивач матиме змогу одержувати від відповідача справи та сплачуватиме за кожну окрему справу 5000 грн., позивач вважав, що сенсу займатися окремою підприємницькою діяльністю, окрім як на підставі вказаного договору про співпрацю, взагалі не буде, адже позивач буде забезпечений роботою з боку відповідача. Відповідач взяв на себе право проводити навчання, хоча не має ліцензії на надання освітніх послуг та відповідного персоналу, що вказує на недобросовісність відповідача і недобрі наміри щодо виконання договору. Відповідач, перебуваючи в правовому статусі адвокатського об`єднання, зобов`язаний забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності, при цьому, вказані умови порушуються умовами самого оспорюваного договору.

11.07.2023 року представником відповідача за первісним позовом подано до суду відповідь на відзив. Зазначає, що згідно ст. 901 ЦК України послуга споживається в процесі її надання. Отже, виходячи з фактичної природи послуги, її неможливо матеріалізувати для доведення її надання постфактум. Саме тому сторонами було підписано акт виконаних робіт та, додатково, відповідачем підписано розписку, якою він підтверджує, що "навчальні послуги відповідно до Договору про співпрацю №11-20 від 29.07.2020 року укладеним між мною та АО "Автопоміч" (далі - Договір) надані в повному обсязі. В частині надання навчальних послуг АО "Автопоміч" виконало свої зобов`язання згідно Договору повністю і претензії з моєї сторони відсутні". Тобто відповідач підтвердив не лише "відсутність претензій", як це вказує його представник, а й факт надання послуг.

Як стверджує представник АО «Автопоміч», укладений між сторонами договір не є трудовим договором або договором комісії. За умовами договору позивач надає відповідачу послуги з навчання у сфері надання юридичних послуг у справах, пов`язаних з ДТП. (п.1.1 Договору). У випадку, якщо таке навчання є результативним і відповідач в подальшому працює у вказаній сфері, тобто надає правову допомогу клієнтам у справах, що пов`язані з дорожньо-транспортними пригодами, він зобов`язується сплатити 5000 грн за кожну таку справу (п.1.3., п.1.4., п.3.3. Договору). Якщо ж нерезультативним - витрати за навчання не відшкодовуються (п. 3.9 Договору). Також сторони узгодили, що положення Договору про оплату не застосовуються у випадку, коли між сторонами наявні трудові або інші відносини, які передбачають оплату заробітної плати чи гонорару (п. 1.6. Договору). У випадку, якщо відповідач порушує вказані умови, він відшкодовує узгоджену сторонами вартість навчання (п.3.9, п.5.4. Договору). Також, щодо трудових відносин, позивачем було додано до позовної заяви наказ про звільнення відповідача з роботи. І предметом позову є дії відповідача саме після розірвання трудових відносин, тому нарахування заробітної плати, прийняття на роботу та інші трудові відносини не мають стосунку до предмету спору, особливо враховуючи п.1.6 Договору.

Проведення будь-яких тренінгів, навчань, семінарів, вебінарів, курсів як для своїх працівників, так і для бажаючих, що не є працівниками, може здійснюватись без отримання ліцензії, оскільки законом така ліцензія не передбачена. З матеріалів справи не вбачається (а також ні позивач, ні відповідач не вважають і ніколи не вважали), що відповідачу надавалась послуга в галузі загальної, повної, вищої освіти, що передбачає досягнення здобувачами освіти визначених стандартами освіти результатів навчання відповідного рівня освіти та здобуття кваліфікацій, що визнаються державою. Тому наявність ліцензії на ведення освітньої діяльності взагалі не є предметом спору, оскільки не вимагається.

Отже, у відповіді на відзив констатується, що відповідач не заперечує жодних фактичних обставин, проте, заперечує позов посилаючись на невірне розуміння положень договору (спираючись на нібито надані усні пояснення), а також на незаконність договору.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 09.10.2023 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Адвокатського об`єднання «Автопоміч» про визнання договору недійсним.

Згідно ухвали Франківського районного суду м. Львова від 29.01.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив із підстав, викладених у відзиві. Окрім того, просив вимоги зустрічного позову задовольнити та визнати недійсним з дати укладення договір про співпрацю № 11-20, що був укладений 29.07.2020 року між відповідачем АО «Автопоміч» та ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази, доходить переконання про наявність підстав для задоволення первісних позовних вимог та відмови у задоволенні вимог зустрічної позовної заяви.

Так, судом встановлено, що 29.07.2020 року між АО «Автопоміч» та ОСОБА_1 укладено договір про співпрацю № 11-20.

Відповідно до п.1.1. Договору сторони узгодили, що предметом Договору є взаємовигідна співпраця на комерційній основі між Об`єднанням та Адвокатом, яка полягає у тому, що Об`єднання зобов`язується власними силами та засобами або шляхом залучення третіх осіб (фізичних та/або юридичних) надати або організувати за власні кошти, крім випадків, передбачених цим Договором, надання навчальних послуг Адвокату у сфері надання професійної правничої (правової) допомоги у справах, що прямо або опосередковано пов`язані зі всіма видами транспорту, в тому числі і з настанням дорожньо-транспортних пригод, а також з усіма наслідками, що витікають після їх настання, а Адвокат зобов`язується надавати адвокатські послуги, в тому числі шляхом представлення інтересів, на платній та/або безоплатній основі Клієнтам Об`єднання за дорученням Об`єднання, Клієнтам Партнерів Об`єднання за дорученням Партнерів Об`єднання та фізичним і юридичним особам, які не являються Клієнтами та/або Партнерами Об`єднання.

Пунктом 2.2. Договору сторони узгодили, що факт отримання навчальних послуг підтверджується цим Договором, додатками до нього, актами виконаних робіт та/або іншими документами, що зазначаються в додатках до цього Договору або випливають із специфіки надання послуг.

Відповідно до п.3.9 Договору витрати на надання навчальних послуг Адвокату чи на організацію надання таких послуг Адвокату третіми особами несе Об`єднання, крім випадків передбачених цим Договором.

За змістом п.4.2.1. Договору Об`єднання зобов`язується надати Адвокату навчальні послуги, передбачені цим Договором, або організувати та забезпечити отримання Адвокатом таких послуг від третіх осіб. Відповідно до п.3.9 Договору вартість навчальних послуг становить 50 000 гривень

Згідно з п. 4.4.9 Договору Адвокат зобов`язаний у випадку, передбаченому п.5.4. Договору, відшкодувати Об`єднанню повну вартість надання навчальних послуг, передбачених п.1.1. Договору, Адвокату безпосередньо Об`єднанням чи організації Об`єднанням надання таких послуг Адвокату третіми особами

Відповідно до п.4.4.3 Договору Адвокат зобов`язаний протягом 3 (трьох) календарних днів письмово повідомляти Об`єднання про укладення особами, передбаченими у п.1.4. цього Договору та/або Адвокатом, договору про надання юридичної та/або професійної правничої (правової) допомоги з фізичною та/або юридичною особою, яка не являється Клієнтом та/або Партнером Об`єднання, у справах, що прямо або опосередковано пов`язані зі всіма видами транспорту, в тому числі і з настанням дорожньо-транспортних пригод, а також з усіма наслідками, що витікають після їх настання. Якщо така юридична та/або професійна правнича (правова) допомога надається Адвокатом та/або особами, передбаченими у пункті 1.4, без укладення договору, то Адвокат зобов`язаний письмово про це повідомити Об`єднання протягом трьох днів з моменту початку фактичного вчинення таких дій.

Як слідує з п.5.4. Договору, у випадку порушення Адвокатом умов цього Договору, адвокат зобов`язується відшкодувати на користь Об`єднання повну вартість надання навчальних послуг, передбачених п.1.1. Договору, Адвокату безпосередньо Об`єднанням чи організації Об`єднанням надання таких послуг Адвокату третіми особами, яка визначається пунктом 3.9 цього Договору.

Відповідно до п. 5.5. Договору порушення умов договору, відповідно до п.5.4. цього Договору, підтверджується фактичним наданням Адвокатом або іншими особами передбаченими п.1.4. Договору юридичної та/або професійної правничої (правової) допомоги фізичним та/або юридичним особам, які не являються Клієнтами та/або Партнерами Об`єднання у справах, що прямо або опосередковано пов`язані зі всіма видами транспорту, в тому числі і з настанням дорожньо-транспортних пригод, а також з усіма наслідками, що витікають після їх настання без повідомлення та без погодження з Об`єднанням та/або без сплати винагороди Об`єднанню.

14.08.2020 року між сторонами підписано акт виконаних робіт (наданих послуг). Відповідно до вказаного акту, сторони підтвердили, що об`єднання надало, а адвокат отримав навчальні послуги у сфері надання професійної правничої (правової) допомоги у справах, що прямо або опосередковано пов`язані зі всіма видами транспорту, в тому числі і з настанням дорожньо-транспортних пригод, а також з усіма наслідками, що витікають після їх настання, відповідно до Договору про співпрацю № 11-20 від 29.07.2020 року.

Навчальні послуги надані адвокату в повному обсязі. Скріпивши акт виконаних робіт підписами, сторони домовилися, що по наданих навчальних послугах претензій одна до одної не мають.

Окрім того, згідно розписки ОСОБА_1 від 14.08.2020 року підписанням цієї розписки останній підтверджує, що навчальні послуги відповідно до Договору про співпрацю № 11-20 від 29.07.2020 року, укладеного між ним та АО "Автопоміч», надані йому в повному обсязі. В частині надання навчальних послуг АО "Автопоміч" виконало свої зобов`язання згідно Договору повністю і претензії із сторони ОСОБА_1 відсутні.

Наказом АО «Автопоміч» № 62 від 17.12.2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади адвоката за угодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпАП.

Як вбачається із відповіді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська № 5/1950/22 від 09.09.2022 року, ОСОБА_1 представляв інтереси потерпілого ОСОБА_2 під час судового розгляду кримінального провадження №199/6207/21 за ч.2 ст.286 КК України (представництво здійснювалось згідно ордеру, складеного на підставі договору про надання правової допомоги №1/05/07/21 від 05.07.2021року); представляв інтереси потерпілої ОСОБА_3 під час розгляду в суді кримінального провадження №199/9717/21 за ч.2 ст.286 КК України (представництво здійснювалось згідно ордеру, складеного на підставі договору про надання правової допомоги №1/24-09 від 24.09.2021 року); представляв інтереси позивача у цивільній справі № 199/6677/21 за позовом ОСОБА_4 до ПАТ "Страхова компанія "Арсенал страхування" про стягнення недоплаченого страхового відшкодування (представництво здійснювалось згідно ордеру, складеного на підставі договору про надання правової допомоги 1/10-04 від 10.04.2021 року).

В судовому засіданні в якості свідка допитувався відповідач та позивач за зустрічною позовною заявою - ОСОБА_1 . Останній надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві та зустрічній позовній заяві. Зазначив, що позивачем не подано жодного доказу щодо того, що останній будь-яким чином здійснював навчання відповідача, здійснював оплату за таке навчання. Договором порушуються його права на зайняття адвокатською діяльністю. Також вказав, що у позивача відсутня ліцензія на надання послуг, пов`язаних із навчанням. При цьому, ОСОБА_1 визнав той факт, що йому після укладення договору про співпрацю було надано ноутбук, на якому була встановлена програма "Бітрікс", що використовується АО "Автопоміч" та в якій наявні зразки і шаблони необхідних документів у справах про ДТП. Він ознайомлювався з цими документами, пробував працювати в цій базі даних, навіть самостійно створював окремі зразки типових документів, зокрема за завданням працівника об`єднання Д. Лозинського. Також ОСОБА_1 підтвердив, що він чітко розумів зміст документів, які підписує, в тому числі щодо проходження навчання в АО "Автопоміч", погодився на такі добровільно, адже бажав працювати в об`єднанні. Після припинення трудових відносин дійсно надавав правову допомогу у справах по ДТП в суді, однак, про такі факти не повідомляв позивача, оскільки вважав, що після звільнення нічим адвокатському об`єднанню не зобов`язаний, а сплату будь-яких коштів оцінює як обмеження його прав на вільне здійснення адвокатської діяльності.

У відповідності до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою ст.15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та порядку, встановлені договором.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ч. 5 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2 383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, укладений між сторонами Договір про співпрацю № 11-20 від 29.07.2020 року, а також Додаток № 1 до Договору від 29.07.2020 року та акт виконаних робіт від 14.08.2020 року підписаний сторонами. Вказане свідчить про узгодження сторонами умов, прав та обов`язків, які передбачені вказаним договором. Відповідач не заперечує, що уклав вказаний договір з позивачем та скріпив його особистим підписом.

Умовами договору передбачено обов`язок АО «Автопоміч» надати ОСОБА_1 навчальні послуги, передбачені цим Договором або організувати та забезпечити отримання ним таких послуг від третіх осіб. Відповідно до п.3.9 Договору вартість навчальних послуг становить 50 000 гривень.

Встановлено, що навчальні послуги відповідно до Договору про співпрацю № 11-20 від 29.07.2020 року, укладеного між ним та АО "Автопоміч», надані ОСОБА_1 в повному обсязі. В частині надання навчальних послуг АО "Автопоміч" виконало свої зобов`язання згідно Договору повністю і претензії із сторони ОСОБА_1 відсутні. Вказане підтверджується розпискою останнього від 14.08.2020 року.

Поряд із цим, п.4.4.3 Договору передбачено, що адвокат зобов`язаний протягом 3 (трьох) календарних днів письмово повідомляти Об`єднання про укладення особами, передбаченими у п.1.4. цього Договору, та/або Адвокатом договору про надання юридичної та/або професійної правничої (правової) допомоги з фізичною та/або юридичною особою, яка не являється Клієнтом та/або Партнером Об`єднання, у справах, що прямо або опосередковано пов`язані зі всіма видами транспорту, в тому числі і з настанням дорожньо-транспортних пригод, а також з усіма наслідками, що витікають після їх настання. Якщо така юридична та/або професійна правнича (правова) допомога надається Адвокатом та/або особами, передбаченими у пункті 1.4, без укладення договору, то Адвокат зобов`язаний письмово про це повідомити Об`єднання протягом трьох днів з моменту початку фактичного вчинення таких дій.

Згідно відповіді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська № 5/1950/22 від 09.09.2022 року ОСОБА_1 представляв інтереси потерпілого ОСОБА_2 під час судового розгляду кримінального провадження №199/6207/21 за ч.2 ст.286 КК України (представництво здійснювалось згідно ордеру, складеного на підставі договору про надання правової допомоги №1/05/07/21 від 05.07.2021 року); представляв інтереси потерпілої ОСОБА_3 під час розгляду в суді кримінального провадження №199/9717/21 за ч.2 ст.286 КК України (представництво здійснювалось згідно ордеру, складеного на підставі договору про надання правової допомоги №1/24-09 від 24.09.2021 року); представляв інтереси позивача у цивільній справі № 199/6677/21 за позовом ОСОБА_4 до ПАТ "Страхова компанія "Арсенал страхування" про стягнення недоплаченого страхового відшкодування (представництво здійснювалось згідно ордеру, складеного на підставі договору про надання правової допомоги 1/10-04 від 10.04.2021 року).

Вказане відповідачем в ході розгляду справи не заперечувалося, навпаки визнавалося. Поряд із цим, відповідачем не надано доказів, які свідчать про належне виконання ним своїх обов`язків перед АО "Автопоміч" щодо необхідності повідомлення про самостійне надання адвокатом правової допомоги у справах про ДТП. Відтак, суд доходить переконання про порушення відповідачем ОСОБА_1 умов договору, який укладений між ним та АО «Автопоміч», адже в такому сторони чітко погодили умову про те, що адвокат зобов`язаний протягом 3 (трьох) календарних днів письмово повідомляти Об`єднання про укладення договору про надання юридичної та/або професійної правничої (правової) допомоги з фізичною та/або юридичною особою, яка не являється Клієнтом та/або Партнером Об`єднання, у справах, що прямо або опосередковано пов`язані зі всіма видами транспорту, в тому числі і з настанням дорожньо-транспортних пригод, а також з усіма наслідками, що витікають після їх настання

Водночас умовами Договору встановлено, що у випадку порушення Адвокатом умов цього Договору, адвокат зобов`язується відшкодувати на користь Об`єднання повну вартість надання навчальних послуг, передбачених п.1.1. Договору, Адвокату безпосередньо Об`єднанням чи організації Об`єднанням надання таких послуг Адвокату третіми особами, яка визначається пунктом 3.9 цього Договору.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги укладений між сторонами договір від 29.07.2020 року, досліджені в судовому засіданні акт виконаних робіт та розписку від 14.08.2020 року, які підписані сторонами, відсутність наданих стороною відповідача доказів щодо виконання ОСОБА_1 умов договору, суд доходить переконання про те, що справді відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним) порушено умови укладеного договору, відтак, з ОСОБА_1 на користь АО «Автопоміч» слід стягнути заборгованість за договором в розмірі 50 000 грн.

Твердження представника відповідача щодо того, що представником позивача не подано жодного доказу того, що останній будь-яким чином здійснював навчання відповідача, спростовуються дослідженими в судовому засіданні актом виконаних робіт від 14.08.2020 року та розпискою від 14.08.2020 року, якими ОСОБА_1 підтвердив, що навчальні послуги відповідно до Договору про співпрацю № 11-20 від 29.07.2020 року, укладеного між ним та АО "Автопоміч», надані йому в повному обсязі та претензій сторони один до одного не мають.

Щодо доводів відповідача про відсутність в АО «Автопоміч» ліцензії на надання освітніх послуг суд зауважує, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього ЦК України. В Договорі про співпрацю № 11-20 від 29.07.2020 року погоджено між сторонами надання послуги із навчання, а також відповідальність сторін за невиконання умов договору. Суд також зазначає, що в даному випадку не йдеться про надання освітніх послугу та ліцензування таких в розумінні положень ст. 43 Закону України «Про освіту».

В контексті наведеного суд наголошує, що вузькоспеціалізоване навчання може надаватися силами і засобами роботодавця, оскільки передбачає отримання працівником тих знань, навичок і вмінь, які потрібні для належного виконання таким працівником своїх трудових обов`язків. При цьому, форма, зміст навчання і спосіб його проведення можуть визначатися самим роботодавцем в залежності від конкретних потреб останнього. Таке внутрішньокорпоративне навчання має на меті забезпечити конкретні напрямки діяльності роботодавця компетентними кадрами. У даному випадку ОСОБА_1 при його допиті в суді підтвердив, що йому було надано роботодавцем - АО "Автопоміч" базу даних цього об`єднання "Бітрікс" із зразками та шаблонами документів, з якими він ознайомлювався, працював із відповідними базами даних та за дорученням працівників АО "Автопоміч" створював власні шаблони документів. На переконання суду, наведене підтверджує, що ОСОБА_1 в дійсності отримував навчальні послуги і такі передували безпосередньому виконанню ним своїх трудових обов`язків за посадою. Більш того, відповідач при допиті самостійно зазначив, що зміст договору, акту виконаних робіт і розписки про отримання навчальних послуг ним вивчався, він розумів такий і підписував зазначені документи про отримання навчальних послуг добровільно. У зв`язку з цим суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 є професійним адвокатом, який здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП №4402, виданого згідно рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області від 02.07.2019 року №117, а тому йому, закономірно, чітко зрозумілі юридичні наслідки правочинів, які вчиняються, і документів, які підписуються. Відповідно, пояснення останнього щодо підписання ним документів про навчання без дійсного наміру виникнення зобов`язань є неспроможними.

Щодо вимог зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Адвокатського об`єднання «Автопоміч» про визнання договору недійсним суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК, яка визначає загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не повинен суперечити Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як зазначає позивач за зустрічним позовом, Договір про співпрацю № 11-20 має бути визнаний судом недійсним, адже такий договір суперечить загальним моральним засадам і вимогами Цивільного кодексу України. Разом із тим, доказів вказаного стороною позивача не надано.

Зокрема, визначені в Договорі умови про надання ОСОБА_1 навчальних послуг суд не може вважати такими, що суперечать моральним засадам суспільства та вимогам ЦК України.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 також наполягав на тому, що вищевказаний Договір порушує публічний порядок, оскільки, на його переконання, обмежує права адвоката на здійснення адвокатської діяльності. В контексті цього суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Верховний Суд в постанові від 02.07.2020 року у справі № 910/4932/19 сформулював правовий висновок про те, що публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави. Отже, положеннями статті 228 Цивільного кодексу України визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок.

Суд наголошує, що адвокатська діяльність є вільною професійною та відповідно до ст.4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" здійснюється у формах, які самостійно обираються адвокатом. Так, згідно із ч.3 ст.4 вказаного Закону адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). У даному випадку встановлено, що ОСОБА_1 , як адвокат, добровільно та самостійно уклав Договір про співпрацю № 11-20 від 29.07.2020 року із Адвокатським об`єднанням "Автопоміч", визначивши способи та форми такої співпраці. Сторонами було обумовлено, що вони взаємодіють у сфері надання правової допомоги клієнтам у справах про ДТП, події на транспорті та стосовно наслідків, які настають внаслідок ДТП. Положеннями п.п.4.4.7., 5.4., 5.5. вказаного Договору передбачено обов`язок адвоката інформувати адвокатське об`єднання про кожну справу, в якій адвокат надає правову допомогу у зазначеній категорії справ клієнтам, котрі не являються клієнтами або партнерами АО "Автопоміч". У випадку недотримання цього обов`язку, передбачено відповідні наслідки, які настають для адвоката, в тому числі по оплаті адвокатському об`єднанню вартості навчання, яке проводилось для адвоката. Такі положення, як вбачається з їх змісту, є договірними і жодним чином не обмежують права адвоката на здійснення професійної діяльності. Так, умови Договору про співпрацю №11-20 від 29.07.2020 року не містять жодних положень про заборону ОСОБА_1 займатися будь-якими видами професійної діяльності, надавати правову (правничу) допомогу в конкретно визначених категоріях справ, в тому числі пов`язаних із подіями на транспорті, ДТП та наслідками ДТП, укладати договори про надання правової допомоги з будь-якими клієнтами тощо. У свою чергу, наявність в адвоката обов`язку повідомляти АО "Автопоміч" про справи, в яких надається правова допомога поза межами адвокатського об`єднання, є погодженою формою взаємодії адвоката з адвокатським об`єднанням, закріпленою у договорі про співпрацю. Суд звертає увагу, що такий обов`язок і саме таку форму співпраці адвокат ОСОБА_1 обрав самостійно, виступивши стороною в договорі про співпрацю і підписавши його. Відповідно, сторона не може на власний розсуд відмовитися від виконання обов`язків за укладеним договором, адже це суперечитиме принципу pacta sunt servanda (договори повинні виконуватися). У випадку недотримання умов укладеного договору, його сторона, яка порушила зобов`язання, повинна зазнати наслідків, передбачених як санкція за договором. Що стосується здійснення діяльності адвокатом Чаплинським К.В., то позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) в ході розгляду справи довів невиконання ОСОБА_1 свого зобов`язання щодо повідомлення АО "Автопоміч" про справи, в яких він надає правову допомогу у справах про події на транспорті і ДТП клієнтам поза межами АО "Автопоміч". А тому, підстав для звільнення ОСОБА_1 від обов`язку відшкодувати АО "Автопоміч" вартість проведеного для нього навчання, як це передбачено у таких випадках п.5.4. Договору, немає. Більш того, така санкція жодним чином не порушує публічного порядку та не суперечить моральним засадам суспільства, а, навпаки, є проявом свободи договору та вільного волевиявлення його сторін щодо вступу у договірні зобов`язання.

Твердження ОСОБА_1 про те, що навчальні послуги не надавалися у відповідності до договору повністю спростовуються актом виконаних робіт від 14.08.2020 року та розпискою від 14.08.2020 року, які досліджені в судовому засіданні.

Суд в чергове зазначає, що свобода договору полягає передусім у вільному вияві волі сторін на вступ у договірні відносини, а отже і у вільному визначені сторонами умов договору.

На момент укладення договору від 29.07.2020 року між АО «Автопоміч» та ОСОБА_1 волевиявлення учасників договору було виражено вільно, без жодного тиску з боку контрагента або інших осіб, і відповідало їх внутрішній волі. Доказів протилежного суду не надано.

Договір підписувався після досягнення сторонами згоди, щодо усіх його істотних умов, документ укладався за взаємною згодою. На момент укладення Договору ОСОБА_1 влаштовували всі пункти Договору, про що свідчить його підпис на кожній сторінці Договору про співпрацю.

Відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, діє принцип правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2- 383/2010.

Натомість позивачем за зустрічною позовною заявою не надано жодного доказу на спростування презумпції правомірності правочину, зокрема, позивачем не спростовано, що під час укладення договору він діяв свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодився з його умовами, визначивши при цьому характер правочину і всі його істотні умови. Твердження ОСОБА_1 та його представника, які наведені в зустрічній позовній заяві, по своїй суті зводяться лише до незгоди із умовами договору, який ОСОБА_1 добровільно підписано.

Більше того, беручи до уваги той факт, що ОСОБА_1 є адвокатом та особою із вищою юридичною освітою, останній при укладенні договору та проставленні особистого підпису на кожній сторінці такого, а також підписуючи акт виконаних робіт та розписку від 14.09.2020 року, повинен був однозначно розуміти та бути ознайомленим із обов`язками, які покладаються на нього.

Відтак, в даному випадку жодних підстав стверджувати про невідповідність умов договору та наявність підстав для визнання його недійним з мотивів, які наводить позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним), суд не вбачає.

Разом із тим, відповідно до положень ч.2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову

Отже, оскільки суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 коштів у зв`язку із неналежним виконанням останнім умов договору про співпрацю № 11-20 від 29.07.2020 року, виключається можливість задоволення вимог зустрічної позовної заяви про визнання договору недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у сумі 2481,00 грн., а тому, у зв`язку із задоволенням позову, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України. Разом із тим, сплачений судовий збір за подання зустрічної позовної заяви в розмірі 1073 грн. 60 коп. покладаються на позивача ОСОБА_1 у зв`язку із відмовою судом у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Адвокатського об`єднання «Автопоміч» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Адвокатського об`єднання «Автопоміч» 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. в якості відшкодування вартості навчальних послуг за договором № 11-20 від 29.07.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Адвокатського об`єднання «Автопоміч» 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп. на відшкодування судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви.

У задоволенні вимог зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Адвокатського об`єднання «Автопоміч» про визнання договору недійсним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 17.10.2025 року.

Позивач: Адвокатське об`єднання «Автопоміч», код ЄДРПОУ - 43154234, м. Львів, вул. Академіка А. Сахарова, 33, офіс 501.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя Величко О.В.