Справа № 404/2637/25
Номер провадження 2/404/891/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Кропивницький

Фортечний районний суд м. Кропивницького в складі:

головуючої судді Варакіної Н.Б.

при секретарі Туровської О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, вул. Лісова, 2, поверх 4, м. Бровари, Київська обл., 07400) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року представник ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.02.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено кредитний договір № 2794341, на підставі чого відповідач отримав кредит.

Умови договору відповідач не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість на загальну суму 27200,00 грн.

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21.

Відповідно до Реєстру боржників № 28 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27200,00 грн., з яких:

-8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

-19200,00 грн сума заборгованості за відсотками.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №2794341 від 13.02.2024 в розмірі 27200,00 грн.

Враховуючи те, що відповідач всупереч умов надання кредитів, не повертає кредитні кошти, право вимоги щодо яких набуло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами та судові витрати.

22 травня 2025 року ухвалою Фортечного районного суду м. Кропивницького відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

03 червня 2025 року від відповідача надійшов відзив, яким заперечував проти позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вказав, що з договору № 2794341 від 13.02.2024 року вбачається, що сторони обумовили строк кредиту: 30 днів, тобто до 14.03.2024 року (пункт 2.2. договору). Згідно розрахунку первісного кредитора, нарахування відсотків відбувалося після спливу строку договору, хоча п.2.2. договору вказує, що строк 30 днів. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору № 2794341 від 13.02.2024 року становить 1 200,00 грн. за період з 13.02.2024 по 14.03.2024, виходячи з розрахунку: 8 000,00 грн (тіло кредиту) х 0,5% (відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом) х 30 днів (строк позики). Крім того, договором та графіком платежів передбачена сума до повернення 9 200,00 грн., а не 27 200,00 грн., як просить позивач. Належних та допустимих доказів пролонгації кредитного договору № 2794341 від 13.02.2024 року матеріали справи не містять. Тобто, право ТОВ «ФК «ЄАПБ» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору після 14.03.2024 року, тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом. До стягнення підлягають проценти нараховані з 13.02.2024 по 14.03.2024 встановлено у таблиці п. 2.3. Договору № 2794341. Щодо розміру процентної ставки, то, як вбачається з договору № 2794341 як , у п. 2.3., Договору процентна ставка визначалась у трьох різних розмірах - базова 2,5 %, знижена 0,5 % за користування позикою 7,7 %. Проте Договір не містить умов щодо випадків застосування тої чи іншої процентної ставки. Натомість наведений розрахунок орієнтовної загальної вартості кредиту, згідно якого процентна ставка 0,5 %, орієнтована загальна вартість позики 9 800,00 грн. З вказаних умов слідує, що процентна ставка при здійснені вказаних розрахунків становить 0,5 % у день. Матеріали справи не містить іншого розрахунку вартості позики, який первісний кредитор надав Відповідачу і погодив з ним. Пунктом 4. визначено обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором, що здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості, проте не більше 90 днів. Проте, матеріали справи не містять додаткових угод чи іншого графіку платежу, з іншими погодженими умовами з відповідачем.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення суду.

Відповідач до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає.

За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, із наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Судом встановлено, що 13.02.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір позики та додаткову угоду № 2794341, відповідно до якого відповідач отримав у позику кошти в сумі 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, кінцева дата повернення позики 14.03.2024 року (надалі Договір позики).

Зі змісту договору встановлено, що сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: базова процентна ставка (в день) 2,50 % (фіксована), знижена процентна ставка становить 0,50 % від суми позики за кожен день користування позикою. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70 % за день. Орієнтована загальна вартість позики 9200,00 грн.

Договір позики № 2794341 від 13.02.2024 року було підписано відповідачем 13.02.2024 року, шляхом накладення електронного підпису одноразовими ідентифікатором 73PNN3.

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого кредитор (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») передав у повному обсязі, а новий кредитор (ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») прийняв у повному обсязі право грошової вимоги, що належить кредитору до боржників, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором позики № 2794341 від 13.02.2024 року, що підтверджується витягом з Реєстру боржників № 28 до цього договору.

Згідно витягу з Реєстру боржників № 28 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року та розрахунку заборгованості по договору позики № 2794341 від 13.02.2024 року ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 2794341 в сумі 27200,00 грн., з яких 8000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 19200,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України).

Згідно змісту ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За нормами ч. 1ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електроннукомерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Оскільки договір про надання позики підписані ОСОБА_1 шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позику, суму якої вчасно не повернув, а тому з нього на користь правонаступника кредиторів ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належить стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 8000,00 грн.

Що стосується заборгованості по сплаті процентів у вищезазначеному кредитному договорі, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», отримав позику, суму якої вчасно не повернув, а тому з нього на користь правонаступника кредиторів ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належить стягнути заборгованість за відсотками.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до п.п. 2.2. Договору позики № 2794341 від 13.02.2024 року позика надається строком на 30 днів, тобто до 14.03.2024 року.

Зважаючи на вказане, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії позики, є необґрунтованими. Правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих після 14.03.2024 року відповідно відсутні. Зазначений висновок зроблений з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06 лютого 2019 року в справі № 175/4753/15-ц.

За таких обставин, зважаючи на те, що позичальник не виконав свої зобов`язання за договором позики № 2794341 від 13.02.2024, проте ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» продовжувало нараховувати проценти поза межами дії договору позики, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, та з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», як правонаступника первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у розмірі 8000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 1200,00 грн. сума заборгованості за відсотками за період з 13.02.2024 року по 14.03.2024 року, а всього кошти в розмірі 9200,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, а тому з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1024 грн. 18 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81, 141, 264-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, вул. Лісова, 2, поверх 4, м. Бровари, Київська обл., 07400) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, вул. Лісова, 2, поверх 4, м. Бровари, Київська обл., 07400) заборгованість за кредитним договором № 2794341 в розмірі 9200,00 грн, та 1024,18 грн судового збору.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення проголошено та складено 30 .10.2025.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Б. Варакіна