Справа № 203/3221/25
Провадження № 2/0203/1679/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

за участю секретаря Сердягіної О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі в залі суду у загальному провадженні цивільну справу у паперовій формі за позовом ОСОБА_1 до Селидівської міської військової адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головний сервісний центр МВС, про визнання права власності на рухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року позивач звернувся до Центрального районного суду міста Дніпра з позовом, пред`явленим до Селидівської міської військової адміністрації, зазначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головний сервісний центр МВС, на предмет визнання за ним, як особою, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти рухомим майном протягом більше п`яти років, право власності за набувальною давністю на транспортний засіб мотоцикл марки DKW, модель nz-350, рама № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 .

В обґрунтування позову зазначається, що 28 липня 2014 року у місті Селидове Донецької області на узбіччі дороги у кучі металобрухту, який розробляли військові екскаватори позивачем було знайдено раму, двигун та деякі деталі мотоциклу, після чого цього ж року позивач власними зусиллями почав відновлювати знайдений мотоцикл, маючи ідеєю у подальшому реставрувати раму, двигун та доукомплектувати відсутні на той момент деталі мотоцикла № 598058 та двигуна з відбитками № 847286. В процесі ремонту, реставрації, покупки необхідних деталей для реконструкції мотоциклу, спеціалістом встановлено, що реставровані позивачем деталі мотоцикла мають ознаки деталей старовинного мотоциклу марки DKW, модель nz-350, що випускався в період другої світової війни. Зацікавившись історичною знахідкою та ідеєю відновити раритетний мотоцикл, позивач на протязі 10 років власними можливостями та за власні кошти збирав та ремонтував зазначений мотоцикл, який з 2014 року, після евакуації з м. Селидове Донецької області, позивач зберігає у гаражі за місцем тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач посилається на те, за даними Обухівського РУП ГУНП в Київській області згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів в числі зареєстрованих відсутні відомості про мотоцикл марки DKW, модель nz-350, рама № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , а також відсутні відомості про володільця вказаного транспортного засобу. Окрім цього, проведеними заходами Обухівського РУП ГУНП в Київській області встановити можливого власника знайденого позивачем мотоциклу не вдалося. Також працівниками поліції Обухівського РУП ГУНП в Київській області вживалися заходи по розшуку власника мотоцикла шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації газети «Варіант» № 20 від 05 жовтня 2024 року.

Таким чином, знайдений позивачем мотоцикл не має власника та нікому не належить, а також не перебуває на обліку як транспортний засіб, а тому з урахуванням вищевикладеного та уточнених позовних вимог, позивач просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на транспортний засіб мотоцикл марки DKW, модель nz-350, рік випуску 1972, рама № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 .

З відкриттям загального позовного провадження, після усунення недоліків позовної заяви, за ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 03 червня 2025 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності у підготовчому засіданні проведена її підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів.

10 червня 2025 року від представника третьої особи Головного сервісного центру МВС через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшли письмові пояснення, в обґрунтування яких представник третьої особи посилається на те, що позивач не вчиняв дій щодо знахідки мотоцикулу марки DKW, модель nz-350 в строки, передбачені ст.ст. 337, 338 ЦК України, а тому набуття права власності за набувальною давністю, з підстав чого Головний сервісний центр МВС вважає, що позивачем не доведені підстави, передбачені зазначеними нормами права для набуття права власності на рухоме майно, не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності у позивача правових підстав щодо володіння спірним рухомим майном. Представник третьої особи також зазначає, що серед матеріалів позовної заяви відсутні документи, які підтверджують інформацію стосовно мотоциклу марки DKW, модель nz-350, крім того, не підтверджена законність знаходження транспортного засобу на території України, відсутні данні щодо перетину транспортним засобом кордону України, оскільки мотоцикл марки DKW, модель nz-350 не виготовлений на території України. Так само відсутні й відомості про цей транспортний засіб, назву якого позивач зазначає як мотоцикл марки DKW, модель nz-350, тобто достовірно невідомо якої мотоцикл марки, моделі, року випуску, об`єму двигуна та іншої необхідної технічної інформації. Таким чинном здійснення реєстрації/перереєстрації транспортного засобу на ім`я позивача неможливе без додержання алгоритму, способу, порядку, передбаченого чинним законодавством, Законом України «Про дорожній рух» та Порядком №1388. З урахуванням викладеного, представник третьої особи просив відмовити в задоволенні позову.

13 червня 2025 року від представника відповідача Селидівської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача посилається на те, що позивач здійснював зберігання, технічне обслуговування та реконструкцію спірного мотоциклу, володів ним відкрито, добросовісно та безперервно протягом тривалого часу, а також вживав заходів для встановлення попереднього власника, а тому, з урахуванням викладеного, а також доповнень до відзиву, що надійшли 02 вересня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС, представник відповідача просив прийняти рішення згідно норм чинного законодавства за наявними матеріалами у справі та не заперечує можливості визнання за позивачем права власності на мотоцикл за набувальною давністю.

10 липня 2025 року позивач через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС подав заперечння на письмові пояснення третьої особи, де на спростування доводів представника третьої особи посилається на те, що представник третьої особи посилається на невиконання позивачем вимог ст.ст. 335, 337, 338 ЦК України, незважаючи на те, що зазначені норми цих статей регулюють зовсім іншу природу набуття права власності на майно, а саме: набуття права власності на безхазяйну річ, знахідку, набуття права власності на знахідку, натомість позивач просить визнати право власності на мотоцикл за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України. Крім цього, вжиття заходів щодо знахідки мотоциклу в строки, передбачені ст. ст. 337, 338 ЦК України не відноситься до правовідносин, визначених ст. 344 ЦК України, що регулює право набувальної давності. При цьому, позивачем вживалися заходи щодо можливого власника спірного мотоциклу шляхом звернення до поліції та розміщення відповідного оголошення в засобах масової інформації, а довідкою фірми Мототуса по ремонту та обслуговуванню мотоциклів від 12 травня 2025 року підтверджується безперервне володіння мотоциклом понад 6 років. Позивач вважає, що вимоги ч. 1 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» не передбачають сертифікації транспортного засобу як передумову встановлення права власності у судовому порядку. До того ж, ОС ТОВ «КСЦ-Конкорд» 02 липня 2025 року повідомило позивача про неможливість проведення сертифікації мотоциклу за відсутності права власності на нього, однак після визнання права власності на мотоцикл можлива його сертифікація. Позивач зазначає, що висновком від 03 травня 2025 року встановлено марка, модель та фактичні данні мотоцикла, що спростовує твердження представника третьої особи про відсутність відомостей про мотоцикл. Щодо посилання представника третьої особи стосовно законності находження мотоцикла на території України позивач посилається на те, що такі обставини не можуть бути предметом доказування відповідно до вимог ч. 1 ст. 344 ЦК України. З урахуванням вищевикладеного, позивач наполягав на задоволенні позову з наведених у ньому підстав.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 17 вересня 2025 року закрите підготовче провадження у зазначеній цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні з наведених у ньому підстав.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотав про розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи проти позову.

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечуючи проти позову з підстав, наведених у письмових поясненнях.

Суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням зібрані докази, як окремо, так і в їх сукупності, в межах заявлених вимог за ст. 13 ЦПК України дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступних міркувань та встановлених у судовому засіданні обставин.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що за наведених у позовній заяві обставин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6, 33), 28 липня 2014 року у місті Селидове Донецької області на узбіччі дороги у кучі металобрухту, який розробляли військові екскаватори позивачем було знайдено раму, двигун та деякі деталі мотоциклу, після чого цього ж року позивач власними зусиллями почав відновлювати знайдений мотоцикл, маючи ідеєю у подальшому реставрувати раму, двигун та доукомплектувати відсутні на той момент деталі мотоцикла № 598058 та двигуна з відбитками № 847286.

10 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Обухівського РУП ГУНП в Київській області із заявою про знахідку 28 липня 2014 року на узбіччі дороги при виїзді з м. Селидове Донецької області загубленої кимось речі, схожої на старий мотоцикл, за результатами розгляду якої Обухівським РУП ГУНП в Дніпропетровській області 05 жовтня 2024 року складено висновок про те, що проведеними заходами встановити можливого власника знайденого ОСОБА_1 предмету, зовні схожого на мотоцикл, не виявилося можливим (а.с. 23-24, 25).

За даними відповіді Територіального сервісного центру МВС № 3244 Гегіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС за вих. № 31/33/3244, що надані на запит Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 24 вересня 2024 року, видно, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС з ідентифікаційним номером рами НОМЕР_1 та двигуна НОМЕР_2 транспортні засоби в числі зареєстрованих не значаться (а.с. 21, 22).

Також працівниками поліції Обухівського РУП ГУНП в Київській області вживалися заходи по розшуку власника мотоцикла шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації газети «Варіант» № 20 від 05 жовтня 2024 року (а.с. 26-27).

Висновком про вартість майна, складеного 03 травня 2025 року оцінювачем ТОВ «Інжиніринговий Центр «Екскон» ОСОБА_2 встановлено марку, модель та фактичні дані транспортного засобу, зокрема встановлено, що це мотоцикл марки DKW, модель nz-350, рік випуску 1972, рама № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , ринкова вартість якого без урахування ПДВ складає 10 990 грн. (а.с. 7-20).

Згідно довідки від 13 травня 2025 року за підписом директора «Мототуса» Осика Сергій Валентинович понад шість років є клієнтом компанії «Мототуса», яка надає послуги по ремонту, продажу запчастин та обслуговування мотоциклів, в тому числі марки DKW модель nz-350 (а.с. 28).

20 липня 2025 року за вих. № 30-КС-07/25 ТОВ «КСЦ-Конкорд» за результатами розгляду його заяви від 20 червня 2025 року з вимогою провести сертифікацію колісного транспортного засобу мотоцикла марки DKW, модель nz-350, рік випуску 1972, рама № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , повідомило позивача про те, що сертифікація колісних транспортних засобів в тому числі мотоциклів здійснюється відповідно до наказу Міністерства інфраструктури № 521 від 17 серпня 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року за № 1586/21898 про затвердження Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання та Порядку ведення реєстру сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання і виданих виробниками сертифікатів відповідності транспортних засобів або обладнань. Підставою для проведення робіт по сертифікації транспортного засобу є наявність права власності у заявника (а.с. 108).

Так, відповідно до частин першої, четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте, не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Добросовісне заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України слід розуміти так, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування у цій справі), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий).

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

За таких обставин, враховуючи, що позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє майном понад 5 років та відсутні будь-які заперечення та претензії з боку відповідача, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на транспортний засіб мотоцикл марки DKW, модель nz -350, рік випуску 1942, рама № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 .

В той же час, представник третьої особи помилково посилається на необхідність виконання позивачем вимог ст. ст. 335, 337, 338 ЦК України, позаяк наведених статей регулюють зовсім іншу природу набуття права власності на майно, а саме: набуття права власності на безхазяйну річ, знахідку, набуття права власності на знахідку, натомість позивач просить визнати право власності на мотоцикл за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України. Крім цього, вжиття заходів щодо знахідки мотоциклу в строки, передбачені ст. ст. 337, 338 ЦК України не відноситься до правовідносин, визначених ст. 344 ЦК України, що регулює право набувальної давності. Окрім цього, позивачем вживалися заходи щодо встановлення можливого власника мотоциклу, зокрема позивач звертався до Обухівського РУП ГУНП в Київській області із заявою про знахідку мотоциклу, проте вжитими поліцією заходами не вдалося встановити власника цього транспортного засобу.

Висновком про вартість майна від 03 травня 2025 року встановлено марка, модель та фактичні данні мотоцикла, що спростовує твердження представника третьої особи про відсутність відомостей про мотоцикл, а отже доводи представника третьої особи щодо не встановлення даних знайденого позивачем транспортного засобу також є помилковими.

Щодо посилання представника третьої особи стосовно законності находження мотоцикла на території України суд зазначає, що такі обставини не можуть бути предметом доказування відповідно до вимог ч. 1 ст. 344 ЦК України, оскільки правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності на підставі зовсім інших обставин у спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва чи перевезення через державний кордон України, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Як наслідок, за наявністю зазначених імперативних ознак може виникати право власності за набувальною давністю зазначених у ст. 344 ЦК України що може бути встановлено на підставі рішення суду, а ні доказів підтверджуючих факт перетину кордон України.

Керуючись ст. 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Селидівської міської військової адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головний сервісний центр МВС, про визнання права власності на рухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності за набувальною давністю на транспортний засіб мотоцикл марки DKW, модель nz-350, рік випуску 1942, рама № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 03 листопада 2025 року.

Суддя О.В. Колесніченко