Справа № 635/1486/24
Провадження № 6/643/359/25
УХВАЛА

06.11.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кашуби Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу, -

у с т а н о в и в :

У провадженні Салтівського районного суду міста Харкова перебувала цивільна справа №633/1486/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу.

Рішенням Салтівського районного суду міста Харкова від 09 вересня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість, що виникла у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання в сумі 826 000 (вісімсот двадцять шість тисяч) гривень 00 копійок. Ухвалено судовий збір у сумі 8 260,00 гривень компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

20 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення Салтівського районного суду міста Харкова, ухваленого у вказаній вище справі. У поданій заяві просив розстрочити виконання вказаного рішення суду рівними частинами щомісячно по 1424,14 гривень періодом з дня постановлення відповідної ухвали суду до фактичного виконання рішення суду.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що на даний час у нього склалися обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, за станом здоров`я та у зв`язку з обставинами, що склалися в країні, він не має можливості працевлаштуватися та, як наслідок, погасити суму боргу. Посилався, що 20 серпня 2025 року йому було присвоєно статус особи з інвалідністю ІІІ групи. Зауважував, що він є учасником та керівником ТОВ «Українська деревновугільна компанія», яке знаходиться на тимчасово окупованій території Харківська область, Вовчанський район, с.Семенівка, вул. Хліборобна, 1, унаслідок окупації вказаної території виробничі потужності підприємства було розкрадено, з огляду на що він позбавлений можливості займатися господарською діяльністю та отримувати від неї дохід. З огляду на наведене, просить суд розстрочити виконання рішення суду рівними частинами щомісячно по 1424,14 грн., що становитиме 30% від пенсії по інвалідності, яку він отримує у розмірі 4747,14 грн на місць, до остаточного виконання рішення суду.

Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 24 жовтня 2025 року призначив до розгляду у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання своєчасно та належним чином, 04.11.2025 через канцелярію суду подав заяву, в якій просив проводити розгляд його заяви про розстрочення виконання рішення суду за його відсутності.

Позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Іващенко Н.А. у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялися належним чином та своєчасно. Від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд заяви про розстрочення судового рішення за відсутності позивача та його представника. У поданій заяві представник позивача просила відмовити відповідачу в задоволенні заяви, посилаючись на те, що відповідач затягував розгляд справи, а на теперішній час намагається затягнути виконання судового рішення. Зауважувала, що доводи заяви відповідача є необґрунтованими та відповідачем не надано суду жодного доказу про відсутність в нього майна, на яке можливо накласти стягнення в рахунок погашення суми боргу відповідно до вимог діючого законодавства.

Суд, беручи до уваги, що учасники справи належним чином та своєчасно сповіщені про дату, час і місце розгляду заяви, відповідач надав суду заяву про розгляд заяви про розстрочення виконання судового рішення за його відсутності, позивач в особі представника подав суду заяву про розгляд заяви за відсутності позивача та його представника, в якій висловив свою позицію, вважає за можливе проводити розгляд заяви за відсутності учасників справи.

Ураховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали заяви, матеріали цивільної справи №635/1486/24, доходить висновку, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду відсутні, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1, 3, 4, 5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку або відстрочку виконання рішення суду передбачено також ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Обґрунтовуючи заяву про відстрочення виконання рішення Салтівського районного суду міста Харкова, ухваленого 09 вересня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу, ОСОБА_1 зазначив, що він не має змоги виконати рішення суду, позаяк через стан здоров`я та наявністю в нього, у зв`язку з цим, статусу особи з інвалідністю, він не може працевлаштуватися, його єдиним джерелом доходу є пенсія по інвалідності в розмірі 4747,14 грн, ТОВ «Українська деревновугільна компанія», керівником якої він є, знаходиться на тимчасово окупованій території, тому він позбавлений можливості здійснювати господарську діяльність та отримувати від її здійснення дохід.

Як убачається з копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 317930 від 21.08.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , присвоєно ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням на строк до 01 вересня 2025 року.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , серія НОМЕР_2 , виданого 17.09.2025 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності довічно.

Суду надано Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, форми ОК-7, сформовані 21 серпня 2025 року, які містять інформацію щодо отриманих ОСОБА_1 доходів за період з 1999 року по 2020 рік включно.

Відповідно до копії довідки про доходи №4340 8730 5439 2320, виданої 21.08.2025 на ім`я ОСОБА_3 Головним управлінням пенсійного фонду України в Харківській області, за період з 01.08.2024 по 31.08.2025 розмір отриманих ОСОБА_1 пенсійних виплат становить суму в розмірі 96 347,74 гривень.

Згідно з Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 21.08.2025, наданими Головним управлінням ДПС України в Харківській області, інформація щодо джерел/сум виплачених доходів та утриманих податків в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків стосовно ОСОБА_1 за період з січня 2025 року по червень 2025 року в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня.

Відповідно до наданої суду медичної документації, ОСОБА_1 за період з 13.02.2025 по 19.09.2025 проходив лікування у медичних закладах за наявного в нього ряду захворювань.

Як посилається у заяві про розстрочення виконання судового ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 , знаходилися виробничі потужності ТОВ «Українська деревновугільна компанія», керівником якого він є. Під час збройної агресії рф вказану територію було окуповано, а виробничі потужності ТОВ «Українська деревновугільна компанія» було розкрадено, що послугувало підставою звернення до ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області з відповідною заявою про порушення кримінального провадження. Посилався, що на теперішній час він, з огляду на наведені обставини, позбавлений можливості займатися господарською діяльністю та отримувати дохід від неї.

Водночас, як убачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням ТОВ «Українська деревновугільна компанія», ідентифікаційний код юридичної особи 37191210, є адреса: місто Харків, проспект Московський, будинок 179Б, офіс 706. Жодних відомостей щодо місцезнаходження ТОВ «Українська деревновугільна компанія», як і виробничих потужностей вказаного товариства за зазначеною ОСОБА_1 у заяві адресою - АДРЕСА_1 , відомості ЄДРПОУ не містять, як і не надано таких доказів суду ОСОБА_1 .

Надані суду копії пояснень ОСОБА_1 Чугуївському ВП ГУНП в Харківській області та протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 08.02.2023, наведених ОСОБА_1 у заяві про розстрочення судового рішення обставин не доводять, а тому суд їх відхиляє.

Разом з тим, суд зауважує, що ОСОБА_1 не надано суду жодного доказу на підтвердження обставин відсутності в нього нерухомого та рухомого майна на праві власності за рахунок якого можливе виконання судового рішення.

За правилами ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Як це закріплено положеннями ч. 3, 4, 5 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, закон не містить конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового акта, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Верховний Суд в постанові від 27.06.2018 по справі за №813/8842/13-а зазначив, що підставою для застосування правил цієї норми є виняткові обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.

Водночас, обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі №9901/598/19.

Тлумачення положень ст. 435 ЦПК України свідчить про те, що розстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року, при вирішенні заяв сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі №2-55/10.

Суд наголошує, що під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Так, у поданій суду заяві про розгляд заяви про розстрочення судового рішення представник позивача наголошувала на тому, що упродовж розгляду справи судом ОСОБА_1 вчиняв дії, спрямовані на затягування розгляду справи, на теперішній час відповідач вчиняє дії, спрямовані на затягування виконання рішення суду.

Розстрочка виконання рішення суду - це зміна у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки/розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012).

ЄСПЛ у своїй практиці акцентує увагу на тому, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто, довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправданим за конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

На думку суду, наведені стороною відповідача обставини не можуть розцінюватися як такі, що є особливими або винятковими, та відповідно до приписів ст. 435 ЦПК України унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості.

Як суд зазначав вище, матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами, а в конкретному випадку суть судового рішення зводиться до стягнення суми боргу, тобто грошових коштів, які у тому числі є еквівалентом будь-якого майна, яким відповідач може володіти. Судове рішення може бути виконане в примусовому порядку за рахунок наявного у боржника майна, про яке не зазначено у заяві про розстрочку, як і не зазначено про відсутність такого.

Розстрочка виконання рішення суду у спірному випадку може призвести до недотримання розумного та пропорційного балансу інтересів позивача, на користь якого ухвалено рішення суду, а також знівелює сутність рішення суду та мету його ухвалення.

Так, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що з дня звернення ОСОБА_2 до суду з позовом до ОСОБА_1 та до дня ініціювання ОСОБА_1 заяви про розстрочення виконання судового рішення останній вчиняв будь-які дії, спрямовані на відновлення порушеного права позивача. Суду не надано жодних доказів вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на урегулювання питання виконання рішення суду. Доказів того, що з часу ухвалення рішення суду відповідач здійснював погашення суми боргу суду не надано.

Крім того, суд зауважує, що ОСОБА_1 , звертаючись із заявою про розстрочення виконання судового рішення, просить його розстрочити рівними частинами по 1424,14 гривень щомісяця до повного погашення суми боргу, тобто, виходячи з суми боргу 826 000,00 гривень, просить розстрочити виконання рішення на 48 років (826 000 : 1424,14 : 12 = 48,33).

При цьому суд зауважує, що правилами ч. 5 ст. 435 ЦПК України унормовано, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Оцінюючи доводи заяви про розстрочку виконання судового рішення, беручи до уваги поведінку відповідача, який не вчиняє жодних дій на погашення суми заборгованості, що свідчить про небажання боржника виконувати рішення суду, суд зазначає, що заходи, визначені положеннями ст. 435 ЦПК України не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення.

Отже, посилання ОСОБА_1 на скрутне матеріальне становище не є тими виключними обставинами, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим, та не свідчать про винятковість причин невиконання рішення суду, а тому не можуть бути підставою для розстрочки виконання рішення суду.

З огляду на наведене вище, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 3, 18, 81, 260, 353, 354, 435 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Суддя : Я.Ю. Семенова