Справа № 953/8032/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2025 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Власової Ю.Ю.
секретар судового засідання Тютюнова Л.В.
сторони та інші учасники справи:
представник позивача ОСОБА_2 ,
відповідач ОСОБА_3 ,
відповідач ОСОБА_4 ,
третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, про звільнення майна з під арешту,
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, яким просить скасувати арешт майна і заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , встановлений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.07.2011 у справі № 2018/2-3017/11, реєстровий номер обтяження 11433348, зареєстрований 27.07.2011 реєстратором Восьмої Харківської державної нотаріальної контори.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є власником квартири АДРЕСА_1 , яку придбала за договором купівлі-продажу від 28.12.2011 у продавця ОСОБА_5 , як власника.
02.07.2025 позивач звернулася до Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявою щодо державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішенням № 79753186 від 04.07.2025 державним реєстратором зупинено розгляд вказаної заяви до усунення обставин, а саме скасування арешту нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , який зареєстрований Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 22.07.2011 у справі № 2018/2-3017/11.

Позивач наполягає, що стороною у справі № 2018/2-3017/11 вона не була, жодних боргових зобов`язань перед позивачем у справі № 2018/2-3017/11 не мала і не має, одночасно відповідач ОСОБА_3 не був власником цієї квартири, тому застосовувати арешт не було законних підстав.

На підставі викладеного, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки рішення суду про зняття арешту з майна необхідне їй для вільного володіння, користування, розпорядженням своїм майном.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 08.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 04.09.2025 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Участь у справі сторін.

У судове засідання позивач та її представник, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились, подавши клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідачі у судове засідання, будучи повідомленими належним чином про день та час слухання справи не прибули, правом на подання відзиву на позов не скористалися.

Враховуючи наявність в матеріалах справи достатніх даних про права і взаємовідносини сторін та належне повідомлення відповідачів про дату, час і місце судового засідання, суд вирішує справу за їх відсутності, та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкту: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , зареєстрований арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 11433348, обтяження зареєстровано: 27.07.2011 реєстратором: Восьма Харківська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала № 2018/2-3017/11, 22.07.2011 Київський районний суд м. Харкова.

Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.07.2011 у справі № 2018/2-3017/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, задоволена заява ОСОБА_4 про забезпечення позову. Накладений арешт на майно ОСОБА_3 , що мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 в межах позовних вимог, тобто 110000,00 грн. Заборонено відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_3 .. Копія ухвали для виконання направлена Восьмій Харківській державній нотаріальній конторі та до Київський ВДВС Харківського міського управління юстиції..

Згідно із Витягом про державну реєстрацію прав № 32886080 від 17.01.2012, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 28.12.2011, реєстраційний № 1259, за яким ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_1 купила зазначену квартиру.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.10.2011 у справі № 2018/2-3017/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені. Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики у розмірі 110000,00 грн., сплачене держмито у розмірі 1100,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 111220,00 грн.

Належних доказів, які б спростовували наведені позивачем доводи і підтверджували право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , відповідачами суду не надано.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Положеннями ч.ч. 1, 2, 4 ст. 12ЦПКУкраїни передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном ( має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.

Суд зазначає, що будь-яке обтяження права власності має переслідувати певну законну мету, бути співмірним та не перевищувати меж права вільного здійснення права власності майном.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є, в тому числі, й рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як установлено судовим розглядом, та підтверджується матеріалами справи, арешт на квартиру АДРЕСА_1 , встановлений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.07.2011 у справі № 2018/2-3017/11, накладений до набуття позивачем ОСОБА_1 права власності, в межах розгляду спору між особами, яким право власності на цю квартиру не належало.

Отже, накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує права позивача, як власника щодо вільного розпорядження майном.

За таких обставин, через наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право власності не може, суд доходить висновку про необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту з нерухомого майна, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Судові витрати.

За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, витрати позивача з оплати судового збору підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідачів.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати арешт майна і заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , встановлений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 липня 2011 року у справі № 2018/2-3017/11, реєстровий номер обтяження 11433348, зареєстрований 27.07.2011 реєстратором Восьмої Харківської державної нотаріальної контори.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок по 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 .

Представник позивача ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, м. Харків, вул. Валентинівська, 27Г.

Повний текст рішення складений і підписаний 10.11.2025.

Суддя Ю.Ю. Власова