Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2579/25 Головуючий у 1-й інст. Шкиря В.М.
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Талько О.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Житомирі цивільну справу № 296/2579/25 за позовом представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 12 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Шкирі В.М. у місті Житомирі,

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (далі ТОВ «Алекскредит», Товариство, Позивач) звернувся з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Позивача заборгованість за кредитним договором № 2895273 від 11 листопада 2019 року станом на 27 лютого 2025 року у загальній сумі 31 095,00 грн, яка складається із: 4500,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 26 595,00 заборгованість по процентам за користування кредитом, а також вирішити питання судових витрат.

Позовні вимоги мотивувались тим, що 11 листопада 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 2895273. Відповідно до п.5.1. та п.5.2. Правил надання кредиту ТОВ «Алекскредит», сторони домовились, що договір укладається в електронній формі шляхом використання електронного цифрового підпису з одноразовим ідентифікатором.

На виконання умов кредитного договору Товариством 11 листопада 2019 року було перераховано на картковий рахунок відповідачки кредитні кошти в розмірі 4500,00 грн, а позивальник зобов`язувалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 08 червня 2020 року (включно).

Пунктом 1.7. договору визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом, а саме в базовий період з 11 листопада 2019 рокудо 11 грудня 2019 року застосовується процентна ставка в розмірі 1,701% за один день користування кредитом та в спеціальний період протягом з 12 грудня 2019 року до 08 червня 2020 року у розмірі 3% за один день користування кредитом.

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Відповідачка зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого, станом на 27 лютого 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 31 095,00 грн, яка складається із: 4 500,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 26 595,00 заборгованість по процентам за користування кредитом.

Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 12 травня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованість за кредитним договором № 2895273 від 11 листопада 2019 року в сумі 6800,4 грн, з яких: 4 500,00 грн - заборгованість за кредитом; 2300,4 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом. Вирішено питання судових витрат. В задоволенні інших вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі, представник ТОВ «Алекскредит» просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вказує, що відповідачка станом на 27 січня 2025 року має заборгованість у сумі 31 095,00 грн, яка складається з: 4500,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 22959,00 грн заборгованість по процентах за користування кредитом за базовою процентною ставкою за один день користування кредитом 1,7% за період з 11 листопада 2019 рокудо 11 грудня 2019 року; 24 300,00 грн заборгованість по процентам за користування кредитом за спеціальною процентною ставкою за один день користування кредитом після базового строку повернення кредиту 3% за період з 12 грудня 2019 року до 08 червня 2020 року.

Зазначає, що пунктом 3.1. договору чітко визначено, що строк дії договору встановлюється з дати укладення договору, а саме з 11 листопада 2019 року до кінцевої дати виконання договору до 08 червня 2020 року (включно). Вказує, що нарахування відсотків за користування кредитом в сумі 26 595,00 грн було деталізовано у детальному (щоденному) розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви (додаток № 8 до позову). Розрахунок заборгованості проведений з дотриманням узгоджених сторонами істотних умов договору та чинного законодавства.

Зокрема, заборгованість по процентам за користування кредитом у загальній сумі 26 595,00 грн розрахована до 08 червня 2020 року, тобто в межах строку дії договору.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 23 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, наявні правові підстави для розгляду справи у порядку письмового провадження без участі сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд виходив із безпідставності стягнення у повному обсязі нарахованих позивачем процентів за користування кредитними коштами.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Судом встановлено, що 11 листопада 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 2895273 в електронній формі, шляхом використання електронного цифрового підпису з одноразовим ідентифікатором PS2895273 (а.с.26-28).

За договором, кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору. Кредит надається у національній грошовій валюті України - гривні (п.1.2. договору).

Сума кредиту складає - 4500,00 грн (п.1.3. договору).

Кредит надається Позичальнику в сумі, що зазначена в п.1.3. цього Договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на Картковий рахунок Позичальника (п.1.4. договору).

За змістом п.1.7.2. договору у випадку використання Позичальником Лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту (п. 1.3. Договору) та сплати Процентів за користування кредитом протягом 30 календарних днів з 11 листопада 2019 року року до 11 грудня 2019 року (включно) (Базовий період - п. 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,02% (Акційна ставка (п. 2.1. Правил) або Ставка за програмою лояльності (п. 2.34. Правил). Орієнтована вартість кредиту при використанні лояльних (покращених) умов кредитування складає 5877,00 грн у т.ч. сума кредиту - 4500,00 грн, проценти за користування кредитом - 1377,00 грн.

Відповідно до п. 3.1 договору сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дати укладення договору 11 листопада 2019 року до кінцевої дати виконання договору 08 червня 2025 року.

Передувала такому договору з додатками пропозиція укласти договір (оферта) щодо надання кредиту № 2895273 від 11 листопада 2019 року, а також ознайомлення із паспортом споживчого кредиту, які підписані позичальником одноразовим ідентифікатором PS2895273 (а.с.29-32, 35-36).

До позовної заяви позивачем долучено Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», які затверджені протоколом загальних зборів учасників №05/11-19 від 05 листопада 2019 року (а.с.38-46).

Копією довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» підтверджено здійснення ТОВ «Алекскредит» переказу коштів ОСОБА_1 на суму 4500,00 грн на картку НОМЕР_1 , номер транзакції: 176451225 (а.с.33).

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 27 лютого 2025 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 31 095,00 грн, яка складається із: 4500,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 26 595,00 заборгованість по процентам за користування кредитом.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази сплати кредиту за лояльними умовами, тобто до 11 грудня 2019 року.

Проте, висновок місцевого суду є помилковим, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статей 1046, 1049 ЦК України визначається, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Матеріалами справи встановлено, що 11 листопада 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 2895273, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 4500,00 грн.

При використанні Позичальником Загальних умов кредитування процентні ставки складають:

- в Базовий період з 11 листопада 2019 року до 11 грудня 2019 року (включно) у розмірі 1,70 % за один день користування Кредитом (Базова процентна ставка (п. 2.3. Правил));

- в Спеціальний період (п. 2.40. Правил) з 12 грудня 2019 року до 08 червня 2020 року (включно) у розмірі 3% за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка (п. 2.34. Правил)). Орієнтована вартість кредиту при використанні загальних умов кредитування складає 6800,00 грн ( п.1.7.3 Договору).

Використання Базової процентної ставки у Базовому періоді, нарахування процентів у Спеціальному періоді за Спеціальною процентною ставкою є правом Кредитодавця. Кредитодавець без погодження з Позичальником може на свій розсуд зменшити нарахування встановлених Договором Процентів за користування кредитом (п.1.7.4 Договору)

Відповідно до п.3.1 договору сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дати укладення договору 11 листопада 2019 року до кінцевої дати виконання договору 08 червня 2020 року.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 27 лютого 2025 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 31 095,00 грн, яка складається із: 4500,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 26 595,00 заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.7-25).

Встановлено, що позивачем у період з 11 листопада 2019 року до 11 грудня 2019 року (включно) відсотки нараховувалися за ставкою 1,70%. Строк нарахування 31 день.

У подальшому, у період з 12 грудня 2019 року до 08 червня 2020 року відсотки нараховувалися за ставкою 3% за один день користування кредитом. Строк нарахування 180 днів.

Отже, нарахування відсотків позивачем правомірно здійснювалось відповідно до умов кредитного договору.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом в розмірі 24 295,00,00 грн не відповідає вимогам закону.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору № 2895273 від 11 листопада 2019 року в частині нарахування відсотків. Зазначений договір недійсним у судовому порядку не визнано.

При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову у вказаній частині, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції щодо визначення розміру заборгованості по кредитному договору, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення.

Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог, також наявні підстави для ухвалення нового судового рішення і в частині розміру стягнутого судового збору.

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у постанові, зокрема вирішує питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Зокрема, із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» підлягає стягненню за подання позовної заяви 3028,00 грн судового збору.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги із відповідачкина користь ТОВ «Алекскредит» також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,6 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 12 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованість за кредитним договором № 2895273 від 11 листопада 2019 року станом на 27 лютого 2025 року у загальній сумі 31 095,00 грн, яка складається із: 4500,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 26 595,00 заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» 3028,00 грн сплаченого судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 3633,6 грн судових витрат за апеляційний перегляд, на загальну суму - 6658,6 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді