АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

29 жовтня 2025 року

м. Чернівці

справа № 726/52/25

провадження № 22-ц/822/1016/25

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Чернівецького апеляційного суду Одинак О. О., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 05 червня 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про визнання укладеним договору найму житлових приміщень в гуртожитку,

встановив:

Рішенням Садгірського районного суду міста Чернівці від 05 червня 2025 року (повне рішення складено 05 червня 2025 року) позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задоволено.

Визнано укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договір найму житлових приміщень в гуртожитку у редакції, яка викладена в резолютивній частині вказаного судового рішення.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , 23 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка обґрунтована тим, що оскаржуване судове рішення не направлялося на адресу відповідачки. Про наявність рішення у справі її було повідомлено представником засобами телефонного зв`язку.

Представник відповідачки, який браву участь у розгляді справи в суді першої інстанції, був уповноважений на представництво відповідачки лише на відповідній стадії розгляду справи.

В свою чергу ОСОБА_1 тривалий час проживає за кордоном України, що є об`єктивною причиною неотримання нею оскаржуваного рішення суду.

За вказаних обставин вважала, що пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 05 червня 2025 року підлягає поновленню.

Вирішуючи вказану заяву суд виходить з наступного.

Механізм реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення врегульовано Главою першою Розділу V ЦПК України.

Частиною першою статті 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Пунктом 2 частини другої статті 354 ЦПК України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з частиною першою статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, закон чітко визначає початок перебігу строку на апеляційне оскарження та підстави виникнення права на його поновлення.

Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами). Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Усталеною також є і практика Верховного Суду, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Відповідно до частини п`ятої статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідно до частини 7 статті 272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Отже, у розумінні статті 272 ЦПК України врученим належим чином є судове рішення, яке було доставлено на офіційну електронну адресу особи та/або її представника, а якщо така адреса в учасника справи відсутня день доставки рекомендованого поштового відправлення з паперовою копією судового рішення.

Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно з частинами першою, восьмою статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (далі ЄСІТС).

Частиною шостою статті 14 ЦПК України встановлено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Отже, цієї нормою визначено суб`єктний склад осіб, реєстрація офіційної електронної адреси в системі ЄСІТС для яких є обов`язковою.

Частиною сьомою статті 14 ЦПК України визначено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Особливості використання електронного підпису в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина восьма статті 14 ЦПК України).

Вища рада правосуддя 17 серпня 2021 затвердила Положення про порядок функціонування окремих підсистем ЄСІТС (Електронний кабінет, Електронний суд, відеоконференцзв`язок). З 05 жовтня 2021 офіційно почали функціонувати підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистема відеоконференцзв`язку.

Пунктом 42 підрозділу 2 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи встановлено, що засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі. В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

За змістом пункту 24 Положення про ЄСІТС підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.

Пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Зі змісту наведених норм законодавства слідує, що день належного вручення копії судового рішення може бути встановлений виключно з відповідної відмітки на поштовому повідомленні, або розписки про отримання копії судового рішення, або довідки про доставку в електронному вигляді рішення суду до Електронного кабінету із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 37 наведеного розділу підсистема «Електронний суд» забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 05 червня 2025 року Садгірським районним судом міста Чернівці ухвалено оскаржуване рішення.

На підставі дослідження матеріалів електронної справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду від 05 червня 2025 року підписано кваліфікованим електронним підписом суддею Мілінчук С. В. 09 червня 2025 року о 11 годині 10 хвилин.

Згідно з карткою руху документа, сформованої засобами підсистеми «Електронний суд», оскаржуване рішення внесено до автоматизованої системи діловодства судів та доставлено до електронного суду 09 червня 2025 року о 14 годині 44 хвилини.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішення суду від 05 червня 2025 року було надіслано для оприлюднення 09 червня 2025 року, а 10 червня 2025 року забезпечено надання загального доступу до нього.

Також як вбачається з матеріалів електронної справи представництво ОСОБА_1 у суді першої інстанції здійснював адвокат Ноцький О. В., який відповідно до закону був зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет в ЄСІТС.

Окрім цього, в матеріалах електронної справи наявний супровідний лист Садгірського районного суду міста Чернівці від 05 червня 2025 року про направлення копії рішення у справі.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення ОСОБА_1 та її представник Ноцький О. В. у судове засідання призначене на 05 червня 2025 року не з`явились, однак представник надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

За цих обставин, виходячи з порядку обчислення процесуальних строків, встановлених статтями 123, 124 ЦПК України, з особливостями визначеними статтями 272, 354 ЦПК України, початок перебігу строку на апеляційне оскарження розпочався з наступного дня, у якому рішення суду доставлено до електронного кабінету представника Ноцького О. В., а у випадку його ненадсилання у такий спосіб з наступного дня, у якому копія відповідного рішення отримана представником поштовим відправленням.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Ліхненко М. В., подано через підсистему «Електронний суд» 23 жовтня 2025 року, тобто зі значним інтервалом часу з дня ухвалення рішення у справі (141 день), що значно перевищує встановлений законом тридцятиденний строк на оскарження рішення суду.

При цьому, сам лише факт неотримання ОСОБА_1 копії оскаржуваного рішення суду, за встановлених судом обставин представництва її інтересів у суді першої інстанції адвокатом Ноцьким О. В. та наявного в матеріалах справи супровідного листа Садгірського районного суду міста Чернівці від 05 червня 2025 року про направлення копії рішення у справі, не може слугувати безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Доказів недоставлення копії рішення суду від 05 червня 2025 року до електронного кабінету ОСОБА_4 в ЄСІТС та/або ненадсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення, суду не надано.

Проте як вбачається з матеріалів електронної справи 08 жовтня 2025 року представником відповідачки Ліхненком М. В. подано до Садгірського районного суду міста Чернівці заяву про ознайомлення з матеріалами справи, а отже останній, порушуючи питання поновлення процесуального строку, не був позбавлений можливості надати до суду апеляційної інстанції відповідні докази.

Окрім цього ОСОБА_1 у апеляційній скарзі безпосередньо вказала на те, що про наявність рішення у справі її було повідомлено представником засобами телефонного зв`язку, однак не зазначала дати такого повідомлення. Разом з цим ця обставини свідчить про обізнаність із рішенням суду як відповідачки, так і її представника.

А тому таке тривале зволікання (141 день) із реалізацію права на апеляційне оскарження не відповідає принципу добросовісного здійснення учасником справи своїх процесуальних прав та обов`язків, а також порушує принцип правової визначеності.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку про неповажність наведених ОСОБА_1 в заяві підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 29 лютого 2024 року у справі № 904/4199/20, від 29 березня 2024 року у справі № 160/11340/23.

У своїх висновках апеляційний суд також керується тим, що статтею 12 ЦПК України передбачена рівність прав учасників справи щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, передбачених Законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження. Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати в повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Згідно з частиною 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції. Така правова позиція викладена в рішенні ЄСПЛ у справі «Смірнова проти України».

У своїх рішеннях ЄСПЛ також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практика ЄСПЛ також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням процесуальних строків (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні ЄСПЛ у справі «Каракуць проти України», будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи. ЄСПЛ у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За наведених обставин, ОСОБА_1 має подати обґрунтоване клопотання із зазначенням інших підстав для поновлення строку або ж надати докази поважності раніше вказаних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 05 червня 2025 року.

Також за наслідками перевірки апеляційної скарги ОСОБА_1 на предмет її відповідності вимогам статті 356 ЦПК України, судом встановлено, що відповідачкою сплачено судовий збір у розмірі меншому, ніж встановлено законом, а також не додано докази надсилання копії апеляційної скарги та копій доданих матеріалів іншому учаснику справи.

Предметом позову у справі є одна вимога немайнового характеру про визнання укладеним договору найму житлових приміщень в гуртожитку.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) встановлено судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою:

0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Із позовом у вказаній справі ОСОБА_3 звернулася у 2025 році.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 01 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 3 028 гривень.

Отже, за подання позову у цій справі підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1 211 гривень 20 копійок (3 028,00 х 0,4).

Підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 8 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

В зв`язку з наведеним, за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 підлягав сплаті судовий збір у сумі 1 453 гривні 44 копійки (1 211,20 х 150% х 0,8), проте сплачено лише 1 211 гривень 20 копійок, що підтверджується квитанцією від 23 жовтня 2025 року.

Судовий збір у сумі 242 гривні 24 копійки (1 453,44 1 211,20) підлягає доплаті апелянткою за наступними реквізитами:

Рахунок: UA0024405

Одержувач: Чернівецьке ГУК/Чернівецька ТГ/22030101

Код отримувача: 37836095

Банк одержувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)

МФО: 899998

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Чернівецький апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Також згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Відповідно до частини сьомої статті 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету у паперовій формі листом з описом вкладення.

Як зазначалось вище, апеляційна скарга на рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 05 червня 2025 року подана в електронній формі через підсистему «Електронний суд».

Проте доказів належного надсилання копії апеляційної скарги та копій доданих до них матеріалів іншому учаснику справи ОСОБА_3 не надано.

Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною другою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене, недоліки апеляційної скарги мають бути усунуті шляхом поданням до суду апеляційної інстанції: 1) обґрунтованого клопотання із зазначенням інших підстав для поновлення строку або ж наданням доказів поважності раніше вказаних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 05 червня 2025 року; 2) документів, що підтверджують доплату судового збору у сумі 242 (двісті сорок дві) гривні 24 копійки; 3) доказів належного надсилання копії апеляційної скарги та копій доданих до них матеріалів іншому учаснику справи ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 357 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати неповажними зазначені у заяві ОСОБА_1 підстави для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 05 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 05 червня 2025 року залишити без руху.

Надати скаржниці строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі неподання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку у встановлений судом строк та порядок апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Олександр ОДИНАК