Справа № 446/2456/24 Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т. І.
Провадження № 22-ц/811/2806/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді: Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №446/2456/24 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 -адвоката Мельник Лесі Ігорівни на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 31 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кам`янка-Бузького районного відділу державної виконавчої служби у Львівському район Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,-

в с т а н о в и в :

22 жовтня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Мельник Леся Ігорівна звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 листопада 2010 року у справі № 2-1705/10 з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання їхньої доньки ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Вказує, що 13 жовтня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кам`янка-Бузького управління юстиції Малишко М.М. відкрито виконавче провадження ВП №48988639 на виконання виконавчого листа №2-1705/10. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 23 вересня 2024 року керівником Кам`янка-Бузького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівській області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції сформовано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період від липня 2021 року по вересень 2024 року, згідно якого сукупний розмір заборгованості становить 46149,76 грн.

Ця заборгованість є для нього завеликою, оскільки він має значні проблеми із здоров`ям та проходить лікування, є інвалідом 3-ї групи, у зв`язку з чим не має можливості працювати ні фізично, ні інтелектуально.

Просить суд звільнити його від сплати боргу у повному обсязі через скрутні матеріальні обставини, які у нього склалися.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 31 липня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кам`янка-Бузького районного відділу державної виконавчої служби у Львівському район Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_2 - адвокат Мельник Леся Ігорівна. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним. Розмір заборгованості ОСОБА_2 із сплати аліментів становить 45314,76 грн. Матеріальне становище ОСОБА_2 та стан його здоров`я не дають йому можливості сплатити згаданий борг. Наявність в позивача хвороби розсіяного склерозу позбавляє його можливості працювати фізично чи інтелектуально. Заборгованість зі сплати аліментів в позивача виникла через незадовільний стан його здоров`я.

Просить скасувати рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 31 липня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким повністю звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами, сукупний розмір якої становить 46149,76 грн.

Заслухавши суддю доповідача, заперечення на апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено такі обставини.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29.11.2010 у справі № 2-1705/10 з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання їхньої доньки ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

13.10.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кам`янка-Бузького управління юстиції Малишко М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48988639 на виконання виконавчого листа №2-1705/10. .

З розрахунку заборгованості по аліментах від 01.08.2024 року встановлено, що з жовтня 2015 року по липень 2024 року позивачу нараховано 178112,50 грн. аліментів, з них оплачено 132797,74 грн. Заборгованість станом на 01.08.2024 року складає 45314.76 грн.

З клопотання № 26.8-31/42762 від 10.12.2024 наданого начальником Кам`янка-Бузького ВДВС у Львівському районі Львівської області Західного МРУ МЮ Гринюх Н. видно, що заборгованість ОСОБА_2 станом на 01.12.2024 становить 46144,76 грн. (а.с.39)

Позивач просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, посилаючись на погіршення матеріального стану та стану свого здоров`я.

На підтвердження позовних вимог позивач надав суду: протоколи обстеження, витяги з карти стаціонарного хворого, виписки з медичної карти, витяги з амбулаторної картки- стаціонар, посвідчення про інвалідність ІІІ групи серії НОМЕР_1 (а.с.10-28)

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що інвалідність ІІІ групи позивачу встановлено у 2021 році, а також надано документи, що підтверджують необхідність лікування. Проте, як видно з матеріалів справи, хвороба позивача не була раптовою вона триває з 2018 року. Незважаючи на це, заборгованість по аліментах утворилася у період з липня 2021 по грудень 2024 року, тобто значно пізніше початку захворювання, що свідчить про наявність у позивача можливості хоча б частково виконувати рішення суду. Суд також звернув увагу, що жодних доказів звернення позивача до виконавчої служби, суду або відповідача з проханням про реструктуризацію заборгованості, відстрочку чи зміну способу виконання рішення не надано. Таким чином, поведінка позивача свідчить про пасивне ставлення до обов`язку утримувати власну дитину, навіть попри об`єктивно складні обставини.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

За змістом часини 2 статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Відповідно до пункту 22 постанови пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених статтею 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментах.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Як вбачається із матеріалів справи, 29.09.2018 року у ОСОБА_2 виявлено вогнищеве ураження моста мозку, враховуючи анамнез, найймовірніше центральний понтонний місліноліз (деміслінізуючий процес), дифдіагностика з вогнищем ішемії.

З протоколу обстеження від 08 жовтня 2019 року вбачається, що у ОСОБА_2 виявлено поодинокі вогнища правої півкулі ГМ та моста-вірогідно судинного ґенезу , не слід виключати демієнілізуючий процес, рекомендовано контроль через 3-6 місяців з довенними контрастуванням.

Відповідно до протоколу обстеження від 21 лютого 2020 року зроблено висновок про наявність поодиноких вогнищ правої півкулі ГМ та моста-вірогідно судинного ґенезу, не слід виключати демієнілізуючий процес, дисемінації в часі та просторі не прослідковується. Атрофічні зміни півкуль мозку.

Згідно з витягом медичної карти стаціонарного хворого №346 від 02 червня 2020 року позивачу встановлено діагноз:розсіяний склероз, церебро-спінальна форма, первинно-прогресуючий перебіг, з вогнищевими змінами перивентрикулярно та в мості головного мозку, з лівобічним помірно вираженим спастичним геміпарезом, лівобічною гемігіпестезією, помірно вираженою мозочковою атаксією, з порушенням функції лівих кінцівок та ходьби. Незначно виражене порушення функції тазових органів по типу імперативних позивів до сечовипускання.

Аналогічний діагноз підтверджується випискою №95 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 06 липня 2020 року.

Відповідно до виписок з медичних кар, позивач періодично проходить лікування у стаціонарі, однак захворювання прогресує, покращення стану хворого після лікування не настає.

Позивачу присвоєно третю групу інвалідності безтерміново, що стверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією.

Внаслідок хвороби у позивача виявляються наступні симптоми:порушений тонус м`язів кінцівок, наявна слабкість у руках, ногах; хитка хода; погано виконується пальце-носова проба; наявні проблеми із нетриманням сечі, калу; проблема потенції; знижений зір; погіршені когнітивні здібності, пам`ять та інтелект; наявний неконтрольований тремор кінцівок.

З копії трудової книжки вбачається, що позивач не працює, знаходиться на пенсійному забезпеченні, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 . Відомостей про інші доходи позивача, про наявність у нього нерухомого чи цінного рухомого майна матеріали справи не містять.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за аліментами така частково виникла до захворювання так і у період коли захворювання стало прогресувати та позивач часто перебував на стаціонарному лікуванні. Ці обставини, мають істотне значення, однак суд першої інстанції при ухваленні рішення помилково їх не врахував.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідачка не заперечила того, що позивач хворіє та пересувається на інвалідному візку. Також було з`ясовано, що дочка сторін вже є повнолітньою та 01 серпня 2025 року зареєструвала шлюб .

Згідно з ст.76-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З врахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду є обґрунтованими.

Позивач надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують те, що заборгованість по аліментах виникла у нього у зв`язку з тяжкою хворобою , однак суд першої інстанції такі не врахував, що свідчить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Наведене дає підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 -адвоката Мельник Лесі Ігорівни задовольнити.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 31 липня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Звільнити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від сплати заборгованості по аліментах у ВП № 48988639.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 31 жовтня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк