ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8645/25 Справа № 186/1774/24 Суддя у 1-й інстанції - Янжула С. А. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

Учасники справи:

Позивач: Шахтарське міське житлово-комунальне підприємство,

Відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_3 на рішення Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 09 червня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Янжула С.А.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2024року Шахтарське міське житлово-комунальне підприємство Шахтарське МЖКП подало в суд позов проти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з урахуванням уточненого позову, вимагало стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за спожиті комунальні послуги: за централізоване опалення за період з 01 жовтня 2020року по 01 жовтня 2024року - 21 469,58гривень, за водопостачання та водовідведення за період з 01 травня 2020року по 01 жовтня 2024року - 11 374,42 гривень, за абонентське обслуговування за період з 01 лютого 2022року по 01 жовтня 2024року - 852,84гривень, за вивезення ТПВ за період з 01 травня 2020року по 01 жовтня 2024року - 2590,47 гривень, а всього: 36 287,31гривень.

Існування таких вимог Шахтарське МЖКП пов`язувало із тим, що між ним та відповідачами встановлені фактичні цивільно-правові відносини з приводу надання комунальних послуг на підставі публічного договору. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Факт приєднання споживача до умов індивідуального договору є вчинення споживачем будь-яких дій, що свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунків за надані послуги, факт отримання послуги.

Вказував, що відповідачі зареєстровані по АДРЕСА_1 та є споживачами послуг, які надаються Першотравенським (нині Шахтарським) МЖКП.

Згідно даних бухгалтерського обліку абонентського відділу позивача сума заборгованості на 01 жовтня 2024року становить 36 287,31гривень. Послуги були надані в повному обсязі та належної якості. Скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідачів на адресу підприємства не надходило.

Вважав, що споживачі зобов`язані оплатити спожиті послуги, а виконавець має право вимагати від боржників виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 09 червня 2025року позов Шахтарського МЖКП задоволено у повному обсязі. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що Підприємством надавалися послуги відповідачам з постачання теплової енергії, водопостачання та водовідведення, вивезення ТПВ, за які відповідачі не сплачували належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

09 липня 2025року ОСОБА_3 подала безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою засобів поштового зв`язку апеляційну скаргу на рішення Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 09 червня 2025року.

В апеляційній скарзі висловила вимогу про скасування рішення суду з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що надані позивачем розрахунки заборгованості з опалення, водопостачання та водовідведення є лише відображенням вже сукупного розміру розрахованих сум платежів за місяць та не містять чіткої калькуляції та складових розрахунку кожного з платежів окремо, а тому не могли бути взяті судом до уваги в якості доказу наявності заборгованості.

Наголошував, що Шахтарське МЖКП просило стягнути заборгованість на користь Першотравенського МЖКП, яке вже не існує, що також є підставою для відмови у задоволенні позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2025року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

25 вересня 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про доставку електронного листа.

Сторони у справі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані станом на 21 жовтня 2024року - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №5033 від 21 жовтня 2024року.

Вказана квартира належить відповідачам на праві приватної спільної часткової власності, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №401107728 від 28 жовтня 2024року.

Копією акту №105 від 05 травня 2025року, наданого представником відповідача, підтверджується, що в зазначеному житловому приміщенні зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак проживають в ньому лише ОСОБА_3 та малолітня ОСОБА_5 , інші зареєстровані в квартирі не проживають.

Затрати на утримання та обслуговування вказаного будинку по наданню відповідачам комунальних послуг, а саме: централізованої подачі питної води, централізованого опалення, водовідведення та вивіз ТПВ несе Шахтарське міське житлово-комунальне підприємство.

Розрахунком по абоненту - квартири АДРЕСА_2 підтверджується, що борг за спожиті комунальні послуги: за централізоване опалення за період з 01 жовтня 2020року по 01 жовтня 2024року - 21 469,58 гривень, за водопостачання та водовідведення за період з 01 травня 2020року по 01 жовтня 2024року - 11 374,42гривень, за абонентське обслуговування за період з 01 лютого 2022року по 01 жовтня 2024року - 852,84 гривень, за вивезення ТПВ за період з 01 травня 2020року по 01 жовтня 2024року - 2 590,47 гривень, а всього: 36 287,31гривень.

Відповідачі не відмовлялися від споживання вказаних послуг у встановленому порядку. Відповідачі періодично сплачували за надані комунальні послуги, що підтверджується розрахунком боргу, тобто прийняли умови Типового Індивідуального Договору про надання комунальних послуг позивачем.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині, що відповідачі отримували послуги від позивача з постачання теплової енергії, водопостачання та водовідведення, вивезення ТПВ, за які не сплачували належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Дослідивши наявні в цивільній справі документальні докази апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 629 ЦК, договір є обов`язковим для виконання сторонами, приписами ст. 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначеною статтею встановлено презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна.

01 травня 2019року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017року № 2189-VIII, який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 цього Закону, до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії, водопостачання та водовідведення, вивезення ТПВ.

Пунктами 1, 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг, на це вказував Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024року по справі №463/6799/18.

Згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2 та є споживачами послуг з постачання теплової енергії, водопостачання та водовідведення, вивезення ТПВ, які надаються Шахтарським МЖКП.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_3 посилалась на те, що надані позивачем розрахунки заборгованості з опалення, водопостачання та водовідведення є лише відображенням вже сукупного розміру розрахованих сум платежів за місяць та не містять чіткої калькуляції та складових розрахунку кожного з платежів окремо, проте такі доводи не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки ОСОБА_3 не надала суду іншого розрахунку, який би спростовував наявність у неї заборгованості за житлово-комунальні послуги перед позивачем чи свідчив би про інший розмір заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тож, суд першої інстанції дійшов правильного висновку відносно того, що позивачем надавалися комунальні послуги, за які відповідачі не сплачували належним чином.

Доводи апеляційної скарги про те, що Шахтарське МЖКП просило стягнути заборгованість на користь Першотравенського МЖКП, яке вже не існує, що є підставою для відмови у задоволенні позову, є безпідставними, оскільки суд розглянув справу за уточненою позовною заявою позивача, поданою належним позивачем - Шахтарським МЖКП та як було встановлено судом, рішенням Шахтарської міської ради №40-41/VІІІ від 10 лютого 2025року перейменовано Першотравенське міське житлово-комунальне підприємство на Шахтарське міське житлово-комунальне підприємство, а тому відсутні підстави для відмови у задоволенні позову лише через ці обставини.

Решта доводів, приведених в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 09 червня 2025року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2025року.

Судді: