Справа № 750/5849/25
Провадження № 2/750/1857/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Маринченко О.А.,

секретар судового засідання Шилова Ж.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Кураш А.М., Бакуменко Т.В., Богуш П.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської обласної ради про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

30 квітня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Чернігівської обласної ради, голови Чернігівської обласної ради ОСОБА_3 , в якому просить стягнути по 100000 грн. з кожного моральної шкоди.

Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2024 року позов ОСОБА_2 до Чернігівської обласної ради про зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Зобов`язано Чернігівську обласну раду прийняти рішення по заяві ОСОБА_2 від 15 липня 2024 року про повернення його до роботи на посаді виконуючого обов`язки начальника Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради з 16 липня 2024 року. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 10 березня 2025 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2024 року - змінено. Зобов`язано Чернігівську обласну раду допустити ОСОБА_2 до виконання обов`язків начальника Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради й видати розпорядження про допуск його до виконання цих обов`язків з дня видачі такого розпорядження. Вказаними вище судовими рішеннями встановлено порушення трудових прав позивача, що свідчить про умисний характер таких дій з боку відповідачів. Так, з часу початку збройної агресії проти України позивач добровільно мобілізувався до лав Збройних Сил України. 26 березня 2024 року позивача звільнено з військової служби. Одночасно із звільненням з військової служби при медичному обстеженні в позивача виявили онкологічне захворювання, тому з березня 2024 року по липень 2024 року він проходив курс лікування, в тому числі мав хірургічне втручання, хіміотерапію. З 16 липня 2024 року позивача не допустили до виконання службових обов?язків. Таким чином, з 16 липня 2024 року до 13 березня 2025 року позивач був позбавлений коштів на проживання та лікування, про що посадовим особам Чернігівської обласної ради було відомо. Незаконні дії та рішення відповідачів були спрямовані на пригнічення позивача, зміну його звичайних умов життя шляхом умисного доведення до важкого фінансового стану. Позивач є учасником бойових дій, після демобілізації та тривалого лікування йому довелося займатися пошуком коштів для виживання під час війни та лікування онкозахворювання. Лише 13 березня 2025 року голова Чернігівської обласної ради видала розпорядження про допуск позивача до виконання обов`язків начальника Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради з 14 березня 2025 року, а вже через 5 днів позивача було звільнено з роботи та виплачено заробітну плату. Таким чином, позивач більше ніж півроку у зв`язку з порушенням його трудових прав відповідачами відчував несправедливість, байдужість, сильний душевний біль та переживання, що спричинили йому моральну шкоду та до цього часу відчуває негативні зміни у своєму психоемоційному стані, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачам строк для подачі відзиву на позов.

В установлений судом строк відповідачі подали відзив на позов, в якому просять відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідачі вказують, що позивачем не надано будь-яких даних, на підставі яких можна встановити завдання моральної шкоди, наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги щодо завдання моральної шкоди. У справах про відшкодування моральної шкоди обов?язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. При цьому, сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов?язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинили моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань. Однак, позивачем жодних доказів до суду не надано. Натомість, позивач сам допустив бездіяльність, проігнорувавши лист вищестоящого органу управління щодо надання необхідних документів та пояснень щодо відсутності на робочому місці за період після звільнення з військової служби по дату звернення: а саме з 26 березня 2024 року до 16 липня 2024 року. Позивач не довів, якими саме діями чи бездіяльністю йому спричинено моральну шкоду кожним конкретним відповідачем. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Але ні сума вимоги, ні факт моральної шкоди, нібито спричиненої відповідачами позивачу, не підкріплені доказами. Розмір моральної шкоди є завищеним та не підтверджений необхідними доказами.

Позивач відповідь на відзив не подав.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 червня 2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі і призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 листопада 2025 року провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської обласної ради, голови Чернігівської обласної ради Дмитренко Олени Борисівни про стягнення моральної шкоди в частині вимог про стягнення моральної шкоди, пред`явлених до голови Чернігівської обласної ради ОСОБА_3 , - закрито.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні вказали, що відповідач позов не визнає з підстав, вказаних у відзиві.

Заслухавши доводи представника позивача, представників відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2024 року позов ОСОБА_2 до Чернігівської обласної ради про зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Зобов`язано Чернігівську обласну раду прийняти рішення по заяві ОСОБА_2 від 15 липня 2024 року про повернення його до роботи на посаді виконуючого обов`язки начальника Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради з 16 липня 2024 року. Стягнуто з Чернігівської обласної ради на користь держави судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп. (а.с. 14-17).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 10 березня 2025 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2024 року - змінено. Зобов`язано Чернігівську обласну раду допустити ОСОБА_2 до виконання обов`язків начальника Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради й видати розпорядження про допуск його до виконання цих обов`язків з дня видачі такого розпорядження (а.с. 19-21).

Розпорядженням Чернігівської обласної ради № 58 від 13 березня 2025 року з метою виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2024 року, постанови Чернігівського апеляційного суду від 10 березня 2025 року в справі № 750/11827/24, керуючись частиною сьомою статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» допущено ОСОБА_2 до виконання обов?язків начальника Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради з 14 березня 2025 року (а.с. 12).

Згідно з копією розпорядження № 65 від 18 березня 2025 року у зв?язку із закінченням строку дії контракту з виконуючим обов?язки керівника комунального підприємства Чернігівської обласної ради від 09 грудня 2021 року, відповідно до абзацу першого частини п?ятої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», керуючись частиною сьомою статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» звільнено ОСОБА_2 , виконуючого обов?язки начальника комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, із займаної посади 18 березня 2025 року, у зв?язку із закінченням строку дії трудового договору відповідно до пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України (а.с. 13).

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 2371 Кодексу законів про працю України визначено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Моральна шкода вважається заподіяною, якщо вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі статтею 2371 КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Окрім цього, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути предявлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.

Суд вважає доведеним факт завдання відповідачем позивачу моральної шкоди внаслідок порушення його трудових прав, що встановлено судовими рішеннями, яка полягає у порушенні звичного способу життя та необхідності докладати додаткових зусиль для його організації.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд, враховуючи конкретні обставини цієї справи, виходить, зокрема, з характеру страждань, яких зазнав позивач, їх тривалості, а також враховує вимушені зміни в життєвих стосунках, тому керуючись принципами розумності, справедливості та співмірності вважає, що компенсація в сумі 6000 грн. буде належною сатисфакцією понесених душевних страждань.

За вказаних обставин, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до Чернігівської обласної ради про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Чернігівської обласної ради на користь ОСОБА_2 6000 грн. (шість тисяч гривень) у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Чернігівської обласної ради на користь держави 72 грн. 67 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач - Чернігівська обласна рада, місцезнаходження: пр-т Миру, 43, м. Чернігів; ідентифікаційний код юридичної особи - 25618741.

Повний текст рішення складено 12.11.2025

Суддя