КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Болотова Є.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Алєксєєва Владислава Вячеславовича, який представляє інтереси Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ Лідер Груп» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року адвокат Палющенко Д.С. діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з даним позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ Лідер Груп» про відшкодування шкоди.

Відповідно до позовних вимог просив суд стягнути солідарно з Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ ЛІДЕР ГРУП» на користь ОСОБА_1 42 656, 00 грн. та судові витрати.

Окрім того, представник позивача просив суд витребувати у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» копії матеріалів страхової справи № 27931, складеної за фактом настання 31 березня 2021 року дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу «Volkswagen Jett» (д.н.з. НОМЕР_1 ) та транспортного засобу «Kia Cerato» (д.н.з. НОМЕР_2 ).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 31.03.2021 року на Набережному Шосе у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів, якими керували ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 , відносно якого працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення. Постановою Печерського районного суду міста Києва від 05.09.2023 року у справі № 757/17981/21-п, відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та звільнено від адміністративної відповідальності у зв?язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Водночас, власником автомобіля, яким керував відповідач ОСОБА_2 є ТОВ «СВ ЛІДЕР ГРУП». Відповідно до Полісу №EP-202378070 обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність ТОВ «СВ ЛІДЕР ГРУП» станом на 31.03.2021 року була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ». Так, після настання страхової події, позивач звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» щодо здійснення страхової виплати. Позивачем було подано повідомлення про настання страхової події, а також заяву про виплату страхового відшкодування за полісом страхувальника №EP-202378070. Товариством з додатковою відповідальністю «СГ «Оберіг» було відкрито страхову справу за № 27931. 07.04.2021 року ТДВ «СГ «Оберіг» направила експерта до місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу для оцінки та розміру збитків. Оскільки страхова компанія не поспішала розглядати питання щодо виплати страхового відшкодування, то позивач, не дочекавшись судового рішення про скоєння адміністративного правопорушення та виплати з боку страхової компанії, самостійно звернувся на станцію технічного обслуговування та оплатив ремонтні роботи пошкодженого транспортного засобу. В подальшому, після отримання попередньої оцінки щодо суми страхової виплати від відповідача ТДВ «СГ «Оберіг», не погоджуючись з її результатами, позивачем на електронну адресу відповідача ТДВ «СГ «Оберіг» було направлено квитанції, на підтвердження суми збитків, які було завдані транспортному засобу. Однак, жодної відповіді від ТДВ «СГ «Оберіг» отримано не було. 18.04.2023 представник позивача звернувся з адвокатським запитом до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» про надання інформації щодо стану розгляду страхової справи за № 27931 та надання копії такої справи з усіма наявними в ній документами та матеріалами. 02.05.2023 року від ТДВ «СГ «Оберіг» надійшла відповідь на вищевказаний адвокатський запит. У відповіді відповідач ТДВ «СГ «Оберіг» зазначив, що позивач не звернувся з відповідною заявою про відшкодування, а строк на подачу такої заяви вже пройшов. Таким чином, позивачу було завдано майнову шкоду, яка не була компенсована ні страховою компанією (відповідачем ТДВ «СГ «Оберіг»), ні завдавачем такої шкоди (відповідачем ОСОБА_2 ), ні власником транспортного засобу (відповідачем ТОВ «СВ Лідер Груп»). Як було зазначено вище, після ДТП і неналежної оцінки страховою компанією шкоди, завданої автомобілю позивача, останній самостійно здійснив оплату ремонту власного автомобіля. Зокрема, позивачем було оплачену вартість відповідних деталей та вартість послуг. Загальний розмір суми, яку позивач витратив на ремонт автомобілю, становить 42 656, 00 грн, що підтверджується актом наданих послуг № 3 від 30.04.2021 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 на суму 21 000,00 грн; видатковою накладною № 58-168366 від 06.04.2021 року, актом про надання послуг № S8-168366 від 06.04.2021 року на суму 5 283 грн та фіскальним чеком від 08.04.2021 року на суму загальну суму 5 409,00 грн (5 283 грн + 126 грн комісія банку); товарним чеком № 2347748 від 06.04.2021 року на суму 9 803,00 грн; видатковою накладною № C-8956 від 12.04.2021 на суму 4 181,00 грн; фіскальним чеком від 03.04.2022 року на суму 2 263,00 грн. Враховуючи, що відповідачі свої зобов`язання не виконують, представник позивача звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 30 089, 31 грн, судовий збір у розмірі 854, 37 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану шкоду в розмірі 12 440, 69 грн та судовий збір у розмірі 356, 83 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Алєксєєв В.В., в інтересах Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2025 року скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог до ТДВ «СГ «Оберіг» у зв`язку з безпідставністю та необгрунтованістю позовних вимог. Також просив стягнути з позивача на користь ТДВ «СГ «Оберіг» витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що позивач не звертався до ТДВ «СГ «Оберіг» з належною заявою про виплату страхового відшкодування за фактом ДТП.

Посилався на положення пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якого підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак представник апелянта зазначає, що позивач прострочив законодавчо встановлений строк для надання заяви про виплату страхового відшкодування та звернення з позовом до суду, відтак будь-які вимоги щодо відшкодування шкоди являються безпідставними та протизаконними.

Також доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення страхового відшкодування не підтверджено належним засобом доказування, оскільки обов`язок проводити оцінку при визначенні розміру завданого збитку зазначений в ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

06 жовтня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_1 - адвоката Палющенка Дмитра Сергійовича, в якому просив у задоволенні апеляційної скарги ТДВ «СГ «Оберіг» про скасування рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.07.2025 року в частині стягнення з ТДВ «СГ «Оберіг» на користь ОСОБА_1 суми страхового відшкодування в розмірі 30 089,31 грн та судового збору у розмірі 854,37 грн - відмовити у повному обсязі.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги зокрема зазначав, що неподання окремої заяви не позбавляє потерпілого права на компенсацію, оскільки страховик мав усю необхідну інформацію для визначення збитків.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивач належно реалізував своє право на відшкодування шкоди, яка підлягає стягненню зі страховика у межах страхового ліміту у розмірі витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі або в даному випадку винуватця ДТП, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, а тому суд першої інстанції вважав обгрунтованими вимоги позивача до відповідача ТДВ «СГ «Оберіг» та прийшов до висновку про стягнення із ТДВ «СГ «Оберіг», коштів на користь потерпілого в розмірі 30 089, 31 грн. (32 589, 31 грн, без ПДВ на запасні частини-2500 франшиза). Водночас суд першої інстанції вважав, що представником позивача необгрунтовано включення до загального розміру майнової шкоди суми комісії банку в розмірі 126, 00 грн, а тому суд не вбачав підстав для задоволення позову в цій частині.

Врахувавши, що розмір страхового відшкодування є недостатнім для повного відшкодування шкоди, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка підлягає стягненню з відповідача1 в розмірі 12 440, 69 грн (42 530 грн (фактично витрачені кошти на ремонт автомобіля - 30 089, 31 грн (страхове відшкодування).

Рішення суду оскаржується відповідачем лише в частині заявлених та вирішених позовних вимог до ТДВ «СГ «Оберіг», а тому судом апеляційної інстанції переглядається рішення лише в цій частині. В частині задоволених позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається в цій частині.

Висновки суду в оскаржуваній апелянтом частині не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 31.03.2021 року о 20 год. 00 хв. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Volkswagen Jetta», д.н. НОМЕР_3 , в м. Києві на Набережному шосе, 1, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Kia Cerato», д.н. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги п. 2.3 (б), 10.1 ПДР України.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 05.09.2023 року у справі про адміністративне правопорушення № 757/17981/21-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП та звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку з закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Власником транспортного засобу «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_4 , є ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серійний номер НОМЕР_6 , власником автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_3 , значиться ТОВ «СВ Лідер Груп».

На момент дорожньо - транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_3 , були застраховані відповідно до Полісу №EP-202378070 обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Товаристві з додатковою відповідальністю «СГ «Оберіг», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн, франшиза 2500 грн.

Згідно матеріалів страхової справи, зокрема, у відповіді на адвокатський запит вих. № 0205-05 від 02.05.2023 року представник ТДВ «СГ «Оберіг» повідомляв, що потерпіла особа та/або інші особи, які мають право на отримання відшкодування за шкоду заподіяну майну, не звернулися до ТДВ «СГ «Оберіг» з заявою про страхове відшкодування протягом 1 (одного) року з моменту настання ДТП, як це встановлено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 18-19 том 1).

Згідно матеріалів страхової справи, яка надійшла до суду на виконання вимог ухвали від 02.12.2024 року, зокрема звіту № 82118 від 23.10.2024 року про оцінку колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданий власникові KIA Cerato 1.6 5MT д.н.з. НОМЕР_7 , в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає: 35 267, 16 грн (тридцять п`ять тисяч двісті шістдесят сім гривень 16 коп.) в.т.ч ПДВ на запасні частини. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданий власникові KIA Cerato 1.6 5MT д.н.з. НОМЕР_7 , в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає: 32 589, 31 грн (тридцять дві тисячі п`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 31 коп.) без ПДВ на запасні частини.

Загальний розмір суми, яку позивач витратив на ремонт автомобіля, становить 42 656,00 грн, що підтверджується актом наданих послуг № 3 від 30.04.2021 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 на суму 21 000,00 грн; видатковою накладною № 58-168366 від 06.04.2021 року, актом про надання послуг № S8-168366 від 06.04.2021 року на суму 5 283 грн та фіскальним чеком від 08.04.2021 року на суму загальну суму 5 409,00 грн (5 283 грн + 126 грн комісія банку); товарним чеком № 2347748 від 06.04.2021 року на суму 9 803,00 грн; видатковою накладною № C-8956 від 12.04.2021 року на суму 4 181,00 грн; фіскальним чеком від 03.04.2022 року на суму 2 263,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції чинній на час виникнення правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі статті 1194 ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» детально регламентовано дії водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.

Відповідно до п.34.1 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Пунктами 35.1, 35.2 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

До заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Відповідно до п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 33.1.1 статті 33.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком взятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №910/7449/17 (провадження №12-104гс18)).

В іншій постанові Великої Палати Верховного Суду зроблено висновок, що зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річний строк є преклюзивним і поновленню не підлягає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19).

Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат.

Разом з тим, ані Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності.

Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-IV).

Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

Вказаний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17.

В позовній заяві позивач зазначав, що останній звертався до ТДВ «СГ «Обергі» з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом страхування № ЕР-202378070. У зв`язку з чим зокрема просив суд першої інстанції також витребувати у ДТВ «СГ «Оберіг» матеріали страхової справи № 27931, складеної за фактом настання 31 березня 2021 року дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу «Volkswagen Jett» (д.н.з. НОМЕР_1 ) та транспортного засобу «Kia Cerato» (д.н.з. НОМЕР_2 ).

Однак матеріали справи не містять доказів безпосередньо подання самої заяви від позивача про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи позивача викладені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що позивачем було подано повідомлення про настання страхового випадку, у зв`язку з чим страховиком була заведена страхова справа № 27931 та проведено огляд пошкодженого автомобіля, тому позивач вважав, що це підтверджує факт звернення та ініціювання процедури виплати. Однак такі доводи сторони позивача вважають безпідставними, оскільки вони не відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що п.п.35.1, 35.2 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлені вимоги для подачі заяви про виплату страхового відшкодування та зазначено, які потрібно надати додатки до неї.

При цьому, встановивши, що позивач не звертався до ТДВ «СГ «Оберіг» з заявою про страхове відшкодування протягом річного строку з дати настання дорожньо-транспортної пригоди - 31.03.2021 року, не надав страховій компанії документи, перелік яких визначений у ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд апеляційної інстанції вважає, що позивач не скористався правом на отримання страхового відшкодування у строки та в порядку визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а відтак правові підстави для задоволення позову та стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП з страхової компанії відсутні.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач не посилався на те, що незвернення до страховика (страхової компанії) було обумовлене обставинами, які не залежали від його дій, та ним було здійснено розумних, необхідних та достатніх заходів щодо такого відшкодування, а відтак суд апеляційної інстанції вважає, що строк для отримання страхового відшкодування пропущено позивачем без поважних причин.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в частині вимог заявлених до ТДВ «Страхова група «Оберіг».

Таким чином доводи апеляційної скарги ТДВ «СГ «Оберіг» знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно доч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи звертаючись з апеляційною скаргою позивач сплатив судовий збір у розмірі 1453,44 грн (а.с. 9, 37 том 2).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача ТДВ «СГ «Оберіг» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1453,44 грн.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду в оскаржуваній апелянтом частині, а саме в частині заявлених та вирішених судом позовних вимог до ДТВ «СГ «Оберіг», не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог заявлених до ТДВ «СГ «Оберіг» у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Алєксєєва Владислава Вячеславовича, який представляє інтереси Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2025 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 суми страхового відшкодування в розмірі 30089,31 грн та судовий збір у розмірі 854,37 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 30089,31 грн та судового збору у розмірі 854,37 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1453 грн 44 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», , адреса: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14.

Повний текст постанови складено «06» листопада 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

Є.В. Болотов