№ провадження 2/495/1331/2025
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

06 листопада 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Тюпи Є.С.,

особисто позивача - ОСОБА_1

особисто відповідача (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру частки у спільній частковій власності та визнання права власності, зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення розміру частки у спільній частковій власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 5811163, прийняте державним реєстратором Державної реєстраційної служби Сидорчук Андрієм Вікторовичем та закрити реєстраційну справу; визнати, що частка ОСОБА_1 у житловому будинку, який розташований за адресою:АДРЕСА_1 , після перерахунку часток між співвласниками становить 52/100 часток; визнати за ОСОБА_1 право власності на 52/100 часток житлового будинку, який розташований за адресою:АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 5809988 від 12.09.2013, прийняте державним реєстратором Державної реєстраційної служби Сидорчук Андрієм Вікторовичем та закрити реєстраційну справу; визнати, що частка ОСОБА_2 у житловому будинку, який розташований за адресою:АДРЕСА_1 , після перерахунку часток між співвласниками становить 48/100 часток; визнати за ОСОБА_2 право власності на 48/100 часток житлового будинку, який розташований за адресою:АДРЕСА_1 .

Стислий виклад вимог сторін

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до КП «Білгород-Дністровське БТІ» з приводу проведення поточної інвентаризації 28/100 часток, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, йому стало відомо, що 28/100 часток у житловому будинку не відповідає реальному розміру часток у спільній частковій власності.

Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, за реєстраційним номером документу: TI01:3848-9114-9851-2036, 37/100 часток, які належали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 23.07.2007, заресстрований в реєстрі за №2779, надано нову адресу: АДРЕСА_2 .

37/100 часток ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виділено в натурі зі складу житлового будинку, який розташований за адресою:

АДРЕСА_1 з присвоєнням нової адреси.

Згідно інформаційної довідки від 04.12.2024, номер інформаційної довідки: 406657681, будівля магазину належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по за кожним на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: індекс № НОМЕР_1 , виданий 27.05.2015 року Реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області.

Після виділення частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в натурі, у житловому будинку залишилось 28/100 часток, що належать ОСОБА_1 , та 35/100 часток, що належать ОСОБА_2 , і розмір частки у житловому будинку вже не становить 100/100 часток (1 - одиниця).

КП «Білгород-Дністровським БТІ» було розраховано розмір частки ОСОБА_1 після виділення 37/100 часток в натурі і має становити 52/100 часток житлового будинку і складається: з житлового будинку літ. «А» 2-1 - коридор, 2-2 - кухня, 2-3 - коридор, 2-4 -санвузол, 2-5 житлова, 2-6 - житлова, загальною площею - 52,9 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м., ганок літ. «а4», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 позбавлений можливості зробити перерахунок часток у поза судовому порядку шляхом укладання із ОСОБА_2 договору про зміну розміру часток у спільній частковій власності на житловий будинок розташований за вище вказаною адресою у зв?язку із тим, що заявлене право Позивачем не відповідає приписам ст. 357 ЦК України.

Державна реєстраційна служба, де працював державний реєстратор Сидорчук Андрій Вікторович, ліквідована, а тому Позивач позбавлений можливості звернутися до Державної реєстрації служби з приводу скасування за ОСОБА_1 реєстрації права на частку у двокімнатній квартирі, із реєстрацією права за ним на 28/100 часток у житловому будинку.

Враховуючи вищевикладене, позивач обмежений у своїх правах щодо розпорядження належного йому майна у зв`язку із проведенням за ним реєстрації права власності на 28/100 часток на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 до складу якої вхолить також прибудова (літ. а3), загальною площею 52,9 кв.м. та інженерних мереж по АДРЕСА_1 , замість 28/100 часток на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , тому змушений звернутися до суду із даним позовом за захистом.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 зазначає, що звернувся до Комунального підприємства «Білгород-Дністровського БТІ» з приводу проведення поточної інвентаризації 35/100 часток, які розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В результаті проведеної інвентаризації Позивачу за зустрічним позовом стало відомо, що 35/100 часток у житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідає реальному розміру часток у спільній частковій власності.

18 лютого 2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено рішення суду від 18.02.2013 року по справі № 1505/7129/2012, яким визнано за ОСОБА_2 право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 . Рішення суду набрало законної сили 19.03.2013 року. На підставі ухвали суду від 23.07.2013 року по справі № 495/4714/13-ц, внесено виправлення в описовій та резолютивній частині рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.02.2013 року, а саме зазначено нерухоме майно наступним чином:

"35/100 частин трикімнатної квартири АДРЕСА_4 ".

Державним реєстратором Державної реєстраційної служби ОСОБА_7 12.09.2013 року було проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на 35/100 часток трикімнатної квартири за АДРЕСА_5 , з прийняттям відповідного рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 5809988 від 12.09.2013.

Даний факт підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2013 року, індексний номер: 9331546.

Під час проведення державної реєстрації права за ОСОБА_2 , на підставі рішення суду від 18.02.2013 року по справі № 1505/7129/2012, та ухвали суду від 23.07.2013 року по справі № 495/4714/13-ц, державним реєстратором Сидорчук А.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 5809988 від 12.09.2013, на 35/100 часток трикімнатної квартири АДРЕСА_5 .

Як вбачається із описової частини рішення суду від 18.02.2013 року по справі № 1505/7129/2012, за ОСОБА_2 було визнано право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_6 .

На підставі ухвали суду від 23.07.2013 року по справі № 495/4714/13-ц, було визначено, що трикімнатну квартира АДРЕСА_6 , становить 35/100 часток.

Як вбачається з описової частини рішення суду від 18.02.2013 року по справі № 1505/7129/2012, предметом позову була трикімнатна квартира в цілому, яка входить до складу житлового будинку за вище вказаної адресою, а не визначення частки у спільній сумісній власності або у спільній частковій власності на 35/100 часток житлового будинку.

Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності шодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, за реєстраційним номером документа: Т101:3868-1687-2258-0863, частка у розмірі 35/100 належить ОСОБА_2 та складається: з житлового будинку літ. «А» 3-1 - коридор, 3-2 - житлова, 3-3 - туалет, 3-4 - ванна, 3-5 житлова, 3-6 - житлова, 3-7 кухня, загальною площею - 65,0 кв.м., житловою площею - 38,7 кв.м., ганок літ. «а5» огорода №3, хвіртка № 4.

Отже, під час проведення державної реєстрації права за ОСОБА_2 державним реєстратором Державної реєстраційної служби Сидорчук Андрієм Вікторовичем 12.09.2013 року було проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , на частку, яка не відповідає приписам ст. 357 ЦК України, а саме: вірним є 35/100 часток на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідає приписам ст. 357 ЦК України;

- натомість було проведено державну реєстрацію права за Позивачем на 35/100 часток на трикімнатної квартири АДРЕСА_4 , що не відповідає приписам ст. 357 ЦК України.

Вище зазначене підтверджується тим, що ще одним співвласником житлового будинку за вище вказаною адресою є ОСОБА_1 , який є власником 28/100 часток на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 та інженерні мережі.

КП «Білгород-Дністровським БТІ» було розраховано розмір частки ОСОБА_2 після виділення 35/100 часток в натурі і має становити 48/100 часток житлового будинку і складається: з житлового будинку літ. «А» 3-1 - коридор, 3-2 - житлова, 3-3 - туалет, 3-4 -ванна, 3-5 житлова, 3-6 - житлова, 3-7 - кухня, загальною площею - 65,0 кв.м., житловою площею - 38,7 кв.м., ганок літ. «а5», огорожа № 3, хвіртка № 4, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 позбавлений можливості зробити перерахунок часток у поза судовому порядку шляхом укладання із ОСОБА_1 договору часток у спільній частковій власності на житловий будинок, розташований за вище вказаною адресою у зв?язку із тим, що заявлене право позивачем не відповідає приписам ст. 357 ЦК України.

Державна реєстраційна служба де працював державний реєстратор Сидорчук Андрій Вікторович ліквідована, а тому Позивач позбавлений можливості звернутися до Державної реєстрації служби з приводу скасування за ОСОБА_2 реєстрації права на частку у трикімнатній квартири, із реєстрацією права за ним на 35/100 часток у житловому будинку.

Враховуючи вище викладене, останній обмежений у своїх правах розпорядження належного йому майна у зв?язку із проведенням за ним реєстрації права власності на 35/100 часток на трикімнатну квартиру АДРЕСА_6 , замість 35/100 часток на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , тому змушений звернутися до суду із даним позовом за захистом.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

13 грудня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, суддя Анісімова Н.Д., по справі відкрито спрощене позовне провадження.

27 лютого 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, суддя Анісімова Н.Д., прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , постановлено перейти до загального позовного провадження.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2025 по справі № 1557 по справі призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_8 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2025 справа надійшла до провадження судді Прийомової О.Ю.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2025 року справа прийнята до провадження судді Прийомової О.Ю.

15 вересня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі закрито підготовче провадження.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2013 року по справі № 1505/7131/2012 позов ОСОБА_1 до Міністерства інфраструктури України про визнання права власності, третя особа: ДП «Одеська залізниця» - задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 до складу якої також входить прибудова (літ.а3), загальною площею 52,9 кв.м. та інженерних мереж по АДРЕСА_1 . /а.с. 12/

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 липня 2013 року по справі № 495/4713/13-ц в описову та резолютивну частину рішення від 18 лютого 2013 року внесено виправлення, зазначивши нерухоме майно наступним чином: 28/100 частин двокімнатної квартири АДРЕСА_7 . /а.с. 13/

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2013 № 9332414, на підставі вищеописаних рішення та ухвали, за ОСОБА_1 зареєстровано право спільної часткової приватної власності на 28/100 частки двокімнатної квартири АДРЕСА_7 . /а.с. 14/

Відповідно до Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо іформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, за реєстраційним номером документа ТІ01:3848-9114-9851-2036, 28/100 частки житлового будинку складається з: 2-1 коридор, 2-2 кухня, 2-3 - кухня, 2-4 санвузол, 2-5 житлова, 2-6 житлова, загальною площею 52,9 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м., ганок літ «а4».

37/100 часткам житлового будинку, що належали співвласникам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надана адреса: АДРЕСА_2 .

Після виділення 37/100 часток житлового будинку зі складу об`єкта нерухомого майна частка у розмірі 28/100 часток, що належить ОСОБА_1 складатиме 52/100 частки житлового будинку; частка, що належить ОСОБА_2 складатиме 48/100 часток житлового будинку.

Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 12 вересня 2007 року № 1030 та 17 липня 2008 № 818 37/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_8 гр.. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 переведено до розряду нежитлових та затверджено проєкт реконструкції частин домоволодіння по АДРЕСА_8 під магазин автозапчастин.

Згідно із витягом з Державного рестру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.05.2015 № 38140706, ОСОБА_6 на праві спільної часткової приватної власності належить будівлі магазин літ «А», торговельною площею 74,63 кв.м., загальною площею 129,4 кв.м.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.12.2024 № 406657681, № 406661127 ОСОБА_2 належить на праві приватної власності 35/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_9 , а ОСОБА_1 належить 28/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_8 .

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2013 року по справі № 1505/7129/2012 позов ОСОБА_2 до Міністерства інфраструктури України про визнання права власності, третя особа: ДП «Одеська залізниця» - задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 липня 2013 року по справі № 495/4714/13-ц в описову та резолютивну частину рішення від 18 лютого 2013 року, внесено виправлення зазначивши нерухоме майно наступним чином: 35/100 частин трикімнатної квартири АДРЕСА_4 .

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2013 № 9331546 35/100 частки права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_9 , належать на праві власності ОСОБА_2 .

Нормативне обґрунтування, оцінка аргументів сторін, висновки суду

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Згідно частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Згідно з частиною третьою статті 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, що встановлено ч. 1 ст. 182 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦПК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація права власності на це ж майно за іншою особою може бути здійснена за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. З Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого статтею 31-2 цього Закону, та автоматичної державної реєстрації прав у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ст.ст. 10, 11 Закону № 1952-IV державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ).

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

Відповідно ч. 3 ст. 26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Наслідки скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону передбачені абзацом 3 ч.3 ст.26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації.

Також відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 14 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі: набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ.

Судом встановлено, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 5811163, прийняте державним реєстратором Державної реєстраційної служби Сидорчук Андрієм Вікторовичем на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2013 року по справі № 1505/7131/2012, яким позов ОСОБА_1 до Міністерства інфраструктури України про визнання права власності, третя особа: ДП «Одеська залізниця» - задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 до складу якої також входить прибудова (літ.а3), загальною площею 52,9 кв.м. та інженерних мереж по АДРЕСА_1 . А також ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 липня 2013 року по справі № 495/4713/13-ц, якою в описову та резолютивну частину рішення від 18 лютого 2013 року, внесено виправлення зазначивши нерухоме майно наступним чином: 28/100 частин двокімнатної квартири АДРЕСА_7 .

Також рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 5809988, прийняте державним реєстратором Державної реєстраційної служби Сидорчук Андрієм Вікторовичем на підставі рішення суду від 18 лютого 2013 року по справі № 1505/7129/2012, яким позов ОСОБА_2 до Міністерства інфраструктури України про визнання права власності, третя особа: ДП «Одеська залізниця» - задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 . А також на підставі ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 липня 2013 року по справі № 495/4714/13-ц, якою в описову та резолютивну частину рішення від 18 лютого 2013 року, внесено виправлення зазначивши нерухоме майно наступним чином: 35/100 частин трикімнатної квартири АДРЕСА_4 .

Вищеописані рішення суду набрали законної сили та сторонами не оскаржувались.

Суд звертає увагу, що однією з основних засад цивільної судочинства є верховенство права, елементом якого є юридична визначеність.

Втім, визначальним проявом принципу юридичної визначеності є ідея res judicata, сутність якої полягає в тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі воно не може бути піддано сумніву та вимагає гарантування виконання остаточного рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У справі «Горнсбі проти Греції» ЄСПЛ наголошує, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду (див. рішення у справі "Філіс проти Греції" (Philis v. Greece) (N 1) від 27 серпня 1991 року, серія А, N 209, с. 20, п. 59).

Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень.

Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Враховуючи викладене, на переконання суду, підстави для задоволення позову, зустрічного позову в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також закриття реєстраційної справи відсутні, оскільки державна реєстрація права власності позивача та відповідача (позивача за зустрічним позовом) проведена на підставі рішень суду, що набрали законної сили та є не скасованими.

Неможливість задоволення окреслених вимог, за наявності не скасованого рішення суду, спричинена також тим, що таке спровокує стан юридичної невизначеності, за якої за однією і тією ж особою в одному і тому самому житловому будинку буде визнано право власності на різні частки у праві власності.

Щодо вимог визнати, що частка ОСОБА_1 у житловому будинку, який розташований за адресою:АДРЕСА_1 , після перерахунку часток між співвласниками становить 52/100 часток та про визнання за ОСОБА_1 право власності на 52/100 часток житлового будинку, який розташований за адресою:АДРЕСА_1 ; та за зустрічним позовом, що частка ОСОБА_2 у житловому будинку, який розташований за адресою:АДРЕСА_1 , після перерахунку часток між співвласниками становить 48/100 часток та про визнання за ОСОБА_2 право власності на 48/100 часток житлового будинку, який розташований за адресою:АДРЕСА_1 , суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. ст.77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, на підставі повно та всебічно досліджених доказів, надавши оцінку їх належності, допустимості, достатності, об`єктивності, та у їх логічному взаємозв`язку, виходячи із норм права, що врегульовують дані правовідносини, зважаючи на наявність рішень суду, що набрали законної сили та стали підставами для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та, відповідно, державної реєстрації прав позивача та відповідача (позивача за зустрічним позовом), суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог як за первісним позовом, так і за зустрічним.

Розподіл судових витрат

Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За умовами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 182, 355-356, 358, 364 Цивільного кодексу України, ст.ст. 76-81, 89, 95, 263-265, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру частки у спільній частковій власності та визнання права власності - відмовити.

У задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення розміру частки у спільній частковій власності та визнання права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_10 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_11 .

Повний текст судового рішення складено та проголошено 06 листопада 2025 року.

Суддя