Справа № 130/990/25
Провадження № 22-ц/801/2178/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Роздорожна А. Г.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 рокуСправа № 130/990/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Берегового О.Ю., Войтка Ю.Б., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну ОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 15 серпня 2025 року, ухвалене суддею Роздорожною А.Г., повне рішення суду складено 15 серпня 2025 року, в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У квітні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором №А441СТ3 від 06 березня 2020 року у розмірі 61 980,98 грн станом на 08 квітня 2025 року, яка складається з наступного: 50 000 грн загальний залишок заборгованості за тілом кредиту; 11 980,98 грн загальний залишок заборгованості за процентами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 березня 2020 року позичальник, будучи клієнтом банку, уклав з банком кредитний договір №А441СТ3, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 50 000 гривень строком на дев`ять місяців, тобто до 05 грудня 2020 року, зі сплатою процентів у розмірі 75% щорічно.

Станом на 08 квітня 2025 року заборгованість відповідача за даним кредитним договором складала суму в розмірі 61 980,98 грн.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 15 серпня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором №А441СТ3 від 06 березня 2020 року в розмірі 61 980 (шістдесят одна тисяча дев`ятсот вісімдесят) грн 98 коп., що складається із: 50 000 грн - заборгованості за тілом кредиту; 11 980,98 грн - заборгованості за простроченими відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У скарзі зазначає, що банк втратив право вимоги за укладеним кредитним договором, оскільки сплив термін позовної давності. Оскільки анкета-заява була підписана 12 травня 2019 року, кредитний договір підписано електронним підписом 06 березня 2020 року, а кошти отримані 06 березня 2020 року, тому станом на квітень 2020 року строк позовної давності до такої заборгованості сплив і банк не має права на заявлення вимоги про стягнення заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем заповнено анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, в якій він погодився з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті складають договір про надання банківських послуг. Відповідач шляхом підписання вказаної анкети повідомив також, що ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору погодився отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Відповідач також зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку. Умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту йому роз`яснено і зрозуміло, рекламний буклет з тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування ним отримано (а.с.11).

Відповідно до копії Паспорту споживчого кредиту, відповідач був ознайомлений з інформацією про укладення договору про споживчий кредит та вартість позики 06 березня 2020 року (а.с.11 на звороті-12).

06 березня 2020 року ОСОБА_1 електронним підписом підписав Заяву №А441СТ3 на наступних умовах: вид кредиту - Послуга «Швидка готівка»; тип кредиту - кредит; мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; сума кредиту 50 000 грн; строк кредиту - 6 місяців; процентна ставка (фіксована) - 75% на рік; номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту - 756036 (а.с.12 на звороті).

Згідно меморіального ордеру №TR.13884394.18102.769 від 06 березня 2020 року, відповідач ОСОБА_1 отримав кошти в сумі 50 000 грн від АТ «А-БАНК» на особистий рахунок (а.с.13).

Відповідно до розрахунку, який був наданий позивачем, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за вищезазначеним договором станом на 08 квітня 2025 року виникла заборгованість на суму 61 980,98 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 50000 грн; заборгованості за процентами в сумі 11980,98 грн (а.с.13 на звороті-14).

Згідно з копією виписки по кредиту, за період з 06 березня 2020 року по 07 квітня 2025 року, станом на 08 квітня 2025 року заборгованість за кредитом складає 61 980,98 грн (а.с.15).

Оскільки ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення коштів та сплати процентів не виконав, АТ «А-Банк» звернулося до суду з даним позовом про стягнення заборгованості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.

Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитного договору у відповідності до його умов та вимог законодавства.

З положень ч. 13 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України слідує, що обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру заборгованості покладається на позивача, а відповідач, у разі заперечень щодо обставин, викладених у позові, повинен спростувати наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитом та її розмір.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).

Суд першої інстанції, встановивши, що відповідачем не було виконано взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, що у свою чергу порушує право позивача на виконання умов цього договору, повернення суми кредиту та сплати відсотків, дійшов висновку, що порушене право підлягає судовому захисту, а відтак задовольнив позовні вимоги.

У ч. 1 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує факт укладення кредитного договору, отримання кредиту та користування кредитними коштами, а також факт невиконання умов кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до пропуску банком строку позовної давності, однак, такі доводи відхиляються апеляційним судом з огляду на наступне.

Загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, згідно зі статтею 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Водночас застосувати її суд може лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України дозволяє зробити висновок, що в ній встановлені суб`єктивні межі застосування позовної давності. Тобто такі випадки, до яких позовна давність не застосовується судом, оскільки відсутня відповідна заява сторони у спорі. Без заяви сторони у спорі позовна давність судом за власною ініціативою застосовуватись не може за жодних обставин. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України у постанові від 22 березня 2017 року в справі № 6-3063цс16.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18) викладено висновок про те, що створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи в суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести в суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалив у ній заочне рішення, відповідач була вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. Якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні цієї заяви, відповідач могла заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції може вирішити заяву відповідача про застосування строку позовної давності, якщо він не міг скористатись правом на подання цієї заяви до суду першої інстанції у зв`язку неповідомленням належним чином про розгляд справи та не прийняттям участі у розгляді справи.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 22 травня 2025 року відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк до 30 червня 2025 року строк для надання відзиву на позов (а.с.37).

Копію вказаної ухвали разом з позовною заявою направлено на адресу ОСОБА_1 , вказану у позовній заяві: АДРЕСА_1 (а.с.38).

Вказані документи отримано ОСОБА_1 31 травня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.39).

Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 18 липня 2025 року відкладено розгляд справи на 08 серпня 2025 року. Зобов`язано АТ «А-Банк» направити копію позовної заяви з додатками відповідачу ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , та до 08 серпня 2025 року надати Шаргородському районному суду Вінницької області докази надсилання документів відповідачу. Вирішено здійснити повідомлення відповідача ОСОБА_1 про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також шляхом направлення повідомлення про розгляд справи на зареєстровану адресу проживання (а.с.40).

Копію ухвали направлено за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 (а.с.42).

Вказану ухвалу отримано ОСОБА_1 26 липня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.43).

Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 08 серпня 2025 року позовну заяву залишено без руху для усунення зазначених в цій ухвалі суду недоліків, а саме для подання до суду доказів надсилання іншим учасниками справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень ст. 43 ЦПК України (а.с.44).

13 серпня 2025 року від АТ «А-Банк» надійшла заява на усунення недоліків разом із доказами надіслання ОСОБА_1 копії позовної заяви разом із доданими до неї документами за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_1 (а.с.45-51).

15 серпня 2025 року Шаргородським районним судом Вінницької області ухвалено рішення.

При цьому судом встановлено факт особистого отримання ОСОБА_1 поштової кореспонденції, яка надсилалась йому судом. Суд вважав, що ним вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 було відомо про розгляд справи судом першої інстанції, що не заперечується ним в апеляційній скарзі.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

У п. 1 ч. 1 ст. 191 ЦПК України зазначено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Зі змісту статті 178 ЦПК України слідує, що у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив повинен, в тому числі, містити: обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, надану позивачем, з якою відповідач погоджується; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Тобто, суд ухвалює рішення в межах вимог позову та з урахуванням заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог.

Заяву про сплив позовної давності може бути викладено як у відзиві на позов, так і у вигляді окремого клопотання - письмового чи усного, що відповідає вимогам процесуального законодавства.

Однак, ОСОБА_1 заяви про застосування позовної давності не подавав та про пропуск позивачем строку звернення до суду до моменту ухвалення рішення не заявляв, тому доводи апеляційної скарги з приводу пропуску позивачем строку позовної давності не заслуговують на увагу і їм не надається правова оцінка.

Враховуючи викладене, підстави для вирішення питання щодо застосування строку позовної давності у суду апеляційної інстанції відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 15 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

Ю.Б. Войтко