ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/379/25Головуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І.
Провадження № 22-ц/817/1017/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 16 липня 2025 року, ухвалене суддею Зушман Г.І., дата складення повного тексту 21 липня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року АТ «Таскомбанк» звернувся в суд з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.11.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого відповідачці надано суму кредиту в розмірі 70570,50 грн, строком на 60 місяців з процентом при наданні кредиту 5% від суми кредиту, загальні проценти - в розмірі 0,01 від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту.

01.09.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено Договір факторингу №01/09/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило на користь АТ «ТАСКОМБАНК» своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором, укладеним з відповідачкою.

ОСОБА_1 не виконала умови кредитного договору, станом на 12.03.2025 року заборгованість за кредитом становить 74291,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту (в т. ч. прострочена) - 45516,09 грн; заборгованість за простроченими процентами 3,14 грн; заборгованість за щомісячними процентам 26772,36 грн.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 16.07.2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 25.11.2022 року станом на 12.03.2025 року в розмірі 74291,59 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 47516,09 грн; заборгованість за річними процентами (в т. ч. прострочена) 3,14 грн; заборгованість за щомісячними процентами (в т.ч. прострочена) 26772,36 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 в даній справі в розмірі 2422,40 грн. компенсовано позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановивши нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що договір про відступлення права вимоги укладено майже за два роки до укладення кредитного договору; номер кредитного договору не збігається із номером паспорту кредиту; номер рахунку, вказаний у виписці по особових рахунках кредитного договору, не збігається із номером рахунку, який зазначений у кредитному договорі; передбачені договором щомісячні проценти, які позичальник мала сплатити впродовж 5 років, є несправедливими.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом без повідомлення учасників справи.

Обставини справи.

25.11.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит в розмірі 70570, 50 грн строком на 60 місяців з процентом при наданні кредиту 5 % від суми кредиту, загальні проценти - в розмірі 0,01 від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту (п. 1.2 договору).

Відповідно до умов п.1.1 договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Пунктом 1.4 кредитного договору передбачено, що підписавши цей договір, позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів за наступними реквізитами: Отримувач ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 y AT "TACKOМБАНК», сума 67210 грн. Призначення платежу: «Переказ грошових коштів на погашення заборгованості по КД від 01.12.2021 за рахунок кред. коштів згідно КД від 25.11.2022 та заяв ОСОБА_1 без ПДВ».

У відповідності до п. 2.7 договору, позичальник згоден з тим, що кредитодавець має право відступити право вимоги за цим договором новому кредитору або залучити колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованість позичальника.

Договір позичальником ОСОБА_1 підписано власноручно.

Крім того, до позовної заяви долучено інформаційне повідомлення споживача, де міститься персональні дані ОСОБА_1 та паспорт споживчого кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень, у якому викладено умови кредитування.

Дані документи також підписано позичальником.

Відповідно до платіжної інструкції № від 25.11.2022 року ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувало кошти в сумі 67210 грн ОСОБА_1 . Призначення платежу: «Переказ грошових коштів на погашення заборгованості по КД від 01.12.2021 за рахунок кред. коштів згідно КД від 25.11.2022 року та заяв ОСОБА_1 без ПДВ».

01.09.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір відступлення права вимоги № 01/09/2021, відповідно до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «ФК «ЦФР» суму фінансування, а ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язується відступити АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги за кредитними договорами, в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

28.11.2022 року право вимоги за кредитним договором № відступлено АТ «Таскомбанк» на підставі Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 року.

Відповідно до умов цього Договору та Витягу з реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 року, позивач є новим кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором № від 25.11.2022 року.

Відповідно до п. 2.2. Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 року сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог.

Відповідно до п. 3.1.1 Договору первісний кредитор протягом кожного робочого дня передає захищеними каналами зв`язку новому кредитору дані по позичальнику, за яким згідно даного договору відбудеться відступлення прав вимоги, які були оформлені первісним кредитором того ж робочого дня.

Відповідно до п. 3.4. право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, а також по відношенню до поручителів стосовно їх зобов`язань за договорами забезпечення. Разом із правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ним права в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Тобто, на підставі Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 року відбувається щоденне відступлення прав вимоги за кредитними договорами, що укладаються із позичальниками.

На підставі реєстру прав вимоги від 28.11.2022 року ТОВ «ФК «ЦФР» передав, а АТ «ТАСКОМБАНК» прийняв, в тому числі, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № від 25.11.2022 року у розмірі 70702,35 грн, з яких: сума основного боргу становить 70570,50 грн; сума нарахованих процентів 0,06 грн; сума нарахованого щомісячного проценту (плати за кредитом) 131,79 грн. Окрім того зазначено, що ціна договору за реєстром становить 981285,85 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № від 28.11.2022 АТ «Таскомбанк» перерахувало ТОВ «ФК «ЦФР» кошти в сумі 981285,85 грн за відступлення права вимоги згідно договору № 01/09/2021 від 01.09.2021.

АТ «ТАСКОМБАНК» рекомендованим листом із описом вкладення надіслало 29.01.2025 ОСОБА_1 повідомлення - вимогу від 28.01.2025 року №185758/70.2 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором.

З розрахунку заборгованості по Кредитному договору № від 25.11.2022 року видно, що відповідачка має заборгованість за договором станом 12.03.2025 у сумі 74291,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) становить 45516,09 грн; заборгованість по прострочених процентах (в т. ч. прострочена) 03,14 грн; заборгованість по щомісячних процентах (в т.ч. прострочена) 26772,36 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1ст. 509 ЦК України).

Згідно зі ст.526, 530 ЦК Українизобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Натомість за змістом ст. 599 ЦК України, виконання зобов`язання, проведеного належним чином, припиняє його.

Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями ст. 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України).

Задовольняючи позов, суд виходив з неналежного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № від 25.11.2022 року, право вимоги за яким було передано від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «ТАСКОМБАНК», тому дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача в користь позивача заявленої заборгованості у розмірі 74291,00 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, відступлення у встановленому законом порядку права вимоги за кредитним договором на користь позивача, тому апеляційний суд приходить до висновку про наявність у нового кредитора (позивача) права вимоги за кредитним договором № від 25.11.2022 року.

Колегія суддів вважає, що заявлена АТ «ТАСКОМБАНК» сума заборгованості за кредитним договором № від 25.11.2022 року, де боржником є ОСОБА_1 , у розмірі 74291,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 45516,09 грн; заборгованість по прострочених процентах 3,14 грн; заборгованість по щомісячних процентах 26772,36 грн, у повній мірі ґрунтується на умовах договору та відповідає вимогам закону.

При цьому, слід врахувати, що будь якого контррозрахунку щодо заявленої позивачем суми боргу за кредитним договором відповідачем не подано.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що договір про відступлення права вимоги укладено майже за два роки до укладення кредитного договору, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 3.4. договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 року, право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх заборгованостей по кредитних договорах, а також по відношенню до поручителів стосовно їх зобов`язань за договорами забезпечення. Разом із правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ним права в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Право вимоги по спірному кредитному договору № від 25.11.2022 року, укладеному з ОСОБА_1 , від первісного кредитора до АТ «Таскомбанк» перейшло в день підписання реєстру - 28.11.2022 року.

Тобто, відступлення права вимоги за кредитом фактично відбулося після укладення кредитного договору № від 25.11.2022 року та настання строку виконання зобов`язання за ним, що відповідає вимогам ст. 1078 ЦК України.

Отже, у справі наявні належні та допустимі докази переходу права вимоги від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «ТАСКОМБАНК» по боргових зобов`язаннях ОСОБА_1 за кредитним договором № від 25.11.2022 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що номер кредитного договору не збігається із номером паспорту кредиту є безпідставними та не впливають на дійсність кредитного зобов`язання.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що як паспорт споживчого кредиту, так і сам кредитний договір, підписані ОСОБА_1 , містять її персональні дані, ідентичну суму кредиту, строк, процентну ставку та інші істотні умови, що підтверджує те, що мова йде про один і той самий кредит.

Таким чином, розбіжність у номерах документів не свідчить про укладення різних договорів або про відсутність волевиявлення сторін, а отже не є підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором № від 25.11.2022 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що номер рахунку, вказаний у виписці по особових рахунках кредитного договору, не сходиться із номером рахунку, який зазначений у кредитному договорі, також не впливають на дійсність кредитних правовідносин та не спростовують заявлену до стягнення позивачем суму боргу за кредитом.

Так, у матеріалах справи наявні належні докази фактичного виконання сторонами умов кредитного договору, зокрема платіжна інструкція № від 25.11.2022 року, з якої вбачається, що кошти у сумі 67210 грн були перераховані ОСОБА_1 на рахунок, зазначений у договорі, для погашення попереднього кредиту, а також виписки з рахунків, які підтверджують як зарахування кредитних коштів, так і подальше їх часткове погашення позичальником.

Умови щодо сплати щомісячних процентів є законними, погодженими сторонами, економічно обґрунтованими та не порушують прав позичальниці, а тому доводи апеляційної скарги щодо їх «несправедливості» є безпідставними та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Більше того, сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов, а укладений договір є обов`язковим для виконання.

Слід врахувати, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є законними і обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 16 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 3 листопада 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Храпак Н.М.