Справа № 645/5426/25
Провадження № 2-о/645/128/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

05 листопада 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судових засідань Пастушенко К.Р.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Прокопенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові клопотання начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Баєвої Г. про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні, -

в с т а н о в и в:

До Немишлянського районного суду м.Харкова звернулася ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Прокопенко Ю.О., з заявою в порядку окремого провадження, у якій просила встановити факт спільного проживання з ОСОБА_2 на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити факт, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 станом на час його смерті.

Ухвалою судді Немишлянського районного суду м.Харкова від 29 серпня 2025 року відкрито провадження, в порядку окремого провадження та призначено справу до розгляду в судове засідання.

18.09.2025 до суду надійшли заперечення начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Баєвої Г., в яких містяться клопотання про розгляд справи без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та клопотання про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що вказана справа пов`язана з призначенням пенсії по втраті годувальника, що є спором про право.

03.11.2025 представником заявника ОСОБА_1 адвокатом Прокопенко Ю.О. через систему «Електронний суд» до суду подано заперечення на клопотання представника заінтересованої особи про залишення заяви без розгляду, в яких остання зазначила, що право ОСОБА_1 на отримання пенсії по втраті годувальника не може бути встановлено рішенням суду в порядку позовного провадження. Отже на підставі рішення суду про встановлення вказаного юридичного факту перебування заявниці на утриманні померлого годувальника та проживання разом із померлим станом на час його смерті заявниця має право в позасудовому безспірному порядку перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. За відсутності конкретних відомостей про те, що Пенсійний фонд або інші особи мають обґрунтовані заперечення проти такого законного права заявниці твердження представника відповідача про наявність спору про право є передчасними. В разі відмови заявниці в переході на пенсію у зв`язку із втратою годувальника з боку Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області вказані дії оскаржуються в порядку адміністративного судочинства шляхом звернення з адміністративним позовом про визнання дії або бездіяльності протиправними.

У судовому засіданні заявник та її представник проти задоволення клопотання заінтересованої особи заперечували, адвокат Прокопенко Ю.О. наголошувала на відсутності процесуальних підстав для залишення заяви без розгляду.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши клопотання, матеріали справи в межах заявленого клопотання, приходить до наступного.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами третьою, четвертою, шостої статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Суд зважає на те, що норми процесуального права походять від норм матеріального права, оскільки вони мають процедурне значення для реалізації та захисту відповідного матеріального права, а тому саме матеріальне право визначає критерії для визначення як наявності спору про право, так і визначає остаточний розгляд спору по суті.

У безспірному порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб, які прямо передбачені законом, та для набуття такого права вже не потребують подальшого звернення до суду; встановлення факту не пов`язується із наступним судовим вирішенням спору про право.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19.

Вимогами ч. 4 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме:

- тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки;

- якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту.

Залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути, наприклад, управління Пенсійного фонду України - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці - у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ - у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування - у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення») та інше.

Факт спільного проживання встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Сама по собі незгода заінтересованої особи з визнанням юридичного факту у цьому випадку не є достатньою підставою для виникнення спору про право.

Існування спору про право має бути реальним, а не гіпотетичним, ґрунтуватись на юридичних фактах, а не на припущеннях.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що між сторонами відсутній спір про право, отже підстав, передбачених ч. 4 ст. 315 ЦПК України для залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 257, 260, 261, 293, 294, 315 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Баєвої Г. про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 10.11.2025 р.

Суддя Г. С. Шевченко