Справа № 2-5165/10
Провадження № 4-с/202/26/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Мариніна О.В.

за участі секретаря Пєшкічевої А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), стягувач Акціонерне товариство "Приватбанк",

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернулась з скаргою на бездіяльність Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту з майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 29107841, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що виконавши в повному обсязі свої боргові зобов`язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 була впевнена, що жодного арешту на нерухоме майно не існує, але в липні 2025 року їй стало відомо про наявність арешту на все її нерухоме майно.

Відповідно до наданої відповіді на адвокатський запит від Заводського ДВС згідно даних АСВП у відділі здійснювалось виконавче провадження № 24651872 з примусового виконання ухвали № 2-6165 виданої 20.12.2010 р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_1 20.06.2012 року винесено постанову про повернення виконавчого документу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», але надати більш детальну інформацію та припинити обтяження Заводський ДВС не зміг у зв`язку з тим, що виконавчі провадження передані до архіву знищуються за закінченням строків зберігання. Окремо було зазначено, що обтяження № 29107982 (ВП № 26990363) припинено. Однак, завершивши виконавче провадження державним виконавцем не прийнято рішення про скасування обтяжень на майно боржника.

Оскільки вказане провадження завершено, відсутні підстави для подальшого збереження арешту майна боржника, заявник просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо нескасування арешту майна при закритті виконавчого провадження та просить суд зобов`язати Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) вчинити необхідні дії для скасування арешту.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця, які належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду скарги не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 10.08.2006 року між ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» та громадянкою України ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № NKKLAU0022005A згідно якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 56438,00 грн. зі сплатою відсотків за користування ним.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у грудні 2010 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 40598,78 грн. Того ж дня ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно (кошти), що належать ОСОБА_1

20.12.2010 р. у справі № 2-5165/10 суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мороз В.П. винесено ухвалу про забезпечення позову про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_1

27.12.2010 р. у справі № 2-5165/10 суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мороз В.П. прийнято заочне рішення, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 40598,78 грн., судовий збір у розмірі 319,72 грн., витрати на ІТЗ у сумі 120 грн. та витрати у розмірі 1950 грн. за надання юридичних послуг.

На виконання рішення суду, 22.02.2011 р. державним виконавцем Заводського ВДВС ММУЮ Цибулькіним В.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 24651872. Також на виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2010 р. у справі № 2-5165/10, 23.02.2011 року Заводським ВДВС ММУЮ було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 , номер запису про обтяження: 29107841 (спеціальний розділ).

14.09.2011 року на підставі заяви ОСОБА_1 , суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мороз В.П. винесено ухвалу про перегляд заочного рішення від 27.12.2010 р. в справі № 2-5165/10, скасовано заочне рішення суду, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. За розглядом даної справи, 25.11.2011 р. судом винесено заочне рішення, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 40598,78 грн., судовий збір у розмірі 319,72 грн., витрати на ІТЗ у сумі 120 грн. та витрати у розмірі 1950 грн. за надання юридичних послуг.

20.06.2012 року Заводським ВДВС ММУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV), а саме за письмовою заявою стягувача.

ОСОБА_1 повністю виконала свої зобов`язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк», про що свідчить довідка від 20.03.2014 р. № 1327186 видана ОСОБА_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» де зазначено, що по угоді №NKKLAU0022005A (авто в кредит) від 10.08.2006 року заборгованість відсутня. Кредит погашений.

25.07.2025 р. представником боржника було отримано відповідь від Заводського ДВС де було зазначено, що згідно даних АСВП у відділі здійснювалось виконавче провадження № 24651872 з примусового виконання ухвали № 2-6165 виданої 20.12.2010 р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_1 . В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем внесено відомості про арешт майна боржника до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Також зазначено, що 20.06.2012 року винесено постанову про повернення виконавчого документу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», але надати більш детальну інформацію та припинити обтяження Заводський ДВС не зміг у зв`язку з тим, що виконавчі провадження передані до архіву знищуються за закінченням строків зберігання. Окремо зазначено, що обтяження № 29107982 (ВП № 26990363) припинено.

Таким чином, судом встановлено, що в провадженні Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження, в рамках якого на майно боржника ОСОБА_1 було накладено арешт, виконавчий документ повернуто стявачу за його заявою, жодне виконавче провадження стосовно ОСОБА_1 не здійснюється, заборгованість перед банком боржником повністю погашена.

Закон України «Про виконавче провадження» в редакції закону від 07.10.2008 року (ст. 38), а також в редакції закону від 11.06.2016 року (ст. 50) містив аналогічні норми, щодо яких якщо у виконавчому проваджені державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документу стягувачеві, державний виконавець зазначає про скасування арешту.

Згідно зі статтею 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17 (адміністративне провадження № К/9901/20268/18) зазначено про те, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у справі № 2- 5422/11 від 03.08.2022 року, згідно якого наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будьяких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння майном. за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Таким чином, законом був встановлений обов`язок державного виконавця у постанові про закінчення виконавчого провадження зазначити про скасування арешту майна боржника.

Враховуючи, що виконавче провадження стосовно ОСОБА_1 закінчено, проте вказаний арешт не скасований, суд приходить до висновку, що виконавчою службою було допущено бездіяльність, яка призводить до порушення прав ОСОБА_1 щодо розпорядження своїм майном.

За таких обставин суд вважає, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєв Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту з майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 24651872.

Зобов`язати Заводський відділ Державної виконавчої служби у місті Миколаєв Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з усього нерухомого майна, належного ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) накладений постановою державного виконавця цього відділу Цибулькіним В.С. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчомі провадженні № 24651872, номер запису про обтяження: №29107841, яке зареєстроване 23.02.2011 р.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 10 листопада 2025 року.

Суддя О. В. Маринін