Справа №346/5927/24
Номер провадження №2/351/307/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

за участі секретаря - Григоращук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом адвокада Найди Катерини Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Найда К.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», в якому просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 230200 грн. страхового відшкодування як грошову компенсацію за шкоду, спричинену втратою годувальника, та 50 000грн. судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка загинула ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок тілесних ушкоджень, отриманих у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 25.06.2024 р. у Івано-Франківській обл., Коломийському p-ні, с. Устя на автодорозі Н-10 "Стрий-Чернівці-Мамалига" 193 км., в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючи автомобілем марки "Renault Master, р.н. НОМЕР_1 здійснив перекидання автомобіля. Внаслідок даної ДТП пішоходи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 загинули на місці.

Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії, який діяв на момент настання ДТП станом на 25.06.2024 15:08:00 року.

25.06.2024 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування.

Згідно вимог закону обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

В ході проведення розслідування страхового випадку відповідачем не здобуто, і відповідно не надано позивачу жодних доказів, які б підтверджували той факт, що позивачу спричинена шкода внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого. Також підтвердженням того, що шкода не заподіяна внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого є той факт, що кримінальне провадження розслідується за статтею 286 КК України, як дорожньо-транспортна пригода, і жодних підстав для перекваліфікації немає.

Викладене вище свідчить, що позивач має всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену йому шкоду. Оскільки відповідальність водія за спричинену шкоду третім особам є застрахована, позивач вирішив відновити своє порушене право шляхом одержання грошової компенсації за спричинену шкоду у вигляді страхового відшкодування саме від відповідача. І таке право вибору, як відновити своє порушене право, це виключне право позивача, і ніхто не може йому вказувати, як його відновлювати, оскільки таке гарантоване законом.

Оскільки відповідач не відшкодував позивачу шкоду, заподіяну внаслідок втрати годувальника , тому останній змушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», адвокат Баран В.В. подав відзив на позовну заяву про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . При цьому зазначив, що представником позивача адвокатом Мелехом Д.О. до ПАТ «НАСК «Оранта» було подано повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування, пов`язану зі смертю ОСОБА_2 внаслідок ДТП, що сталася ІНФОРМАЦІЯ_5 . У відповідності до п. «е» ч. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника до заяви додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника. Однак такі документи надані страховику не були та не долучені до позову. ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило представнику позивача, ОСОБА_5 страхове відшкодування у розмірі 38400 грн. (моральна шкода заподіяна смертю доньки позивача, ОСОБА_2 , що підтверджується платіжною інструкцією №52185 від 25.09.2024р.. Також страхове відшкодування в сумі 57600 грн. виплачено ОСОБА_5 , як представнику чоловіка потерпілої (загиблої) ОСОБА_2 , ОСОБА_6 . Представник позивача, адвокат Найда О.В. в позові стверджує, що ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило позивачу 57800 грн., як страхове відшкодування пов`язане із втратою годувальника, однак ПАТ «НАСК «Оранта» виплату позивачу взагалі не здійснювало, оскільки відсутні підстави для такої виплати. В даній справі позивач стверджує, що перебував на утриманні своєї загиблої доньки, однак не наводить жодних достовірних доказів на підтвердження того, що загибла надавала йому допомогу та не надав доказів про розмір цієї допомоги. Також до позову не надано доказів того, що допомога з боку ОСОБА_2 була основним і постійним джерелом засобів до існування позивача. За таких обставин заявлений позов є безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Представнки позивача адвокат Найда К.В. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача адвокат Баран В.В. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі.

Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ч. 35.1 ст. 35 вказаного Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до ч. 27.2 ст. 27 цього ж Закону, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Пунктом «є» ч. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено перелік обов`язкових документів, які додаються до заяви про страхове відшкодування, якщо потерпілий заявляє вимогу про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника, а саме: документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника.

Згідно ч. 1ст. 1200 Цивільного кодексу України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були і його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

За положеннями ч. 2, 3ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Така ж норма міститься і в ст. 38 Закону «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України в постанові від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи. Для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць.

В постанові від 18.04.2018 року у справі № 165/325/17 Верховний Суд вказав, що якщо предметом позову є відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, доказуванню підлягає не лише факт родинних відносин, а й факт перебування на утриманні померлого та потреба у матеріальній допомозі.

В п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення`визначено, що встановлення факту перебування на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування, одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування заявника була допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Отже, непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування.

Відповідно до ч.ч. 1,6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 25.06.2024 р. у Івано-Франківській обл., Коломийському p-ні, с. Устя на автодорозі Н-10 "Стрий-Чернівці-Мамалига" 193 км. відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючи автомобілем марки "Renault Master, р.н. НОМЕР_1 здійснив перекидання автомобіля. Внаслідок даної ДТП пішоходи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від отриманих тілесних ушкоджень загинули, про що свідчить висновок експерта №33 та довідка про причину смерті ОСОБА_2 .

За фактом ДТП відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, 25.06.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу марки «Renault Master», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок дії якого загинула ОСОБА_2 , була застрахована в ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» згідно полісу № АТ/3282746 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.07.2023 року, строк дії договору до 09.07.2024 року.

19 липня 2024 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_5 повідомив ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про дорожньо-транспортну пригоду та звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування .

Відповідно до копії Страхового акту №)ЦВЗ-24-33-14082/1, страхове відшкодування сплачується на користь ОСОБА_1 . Сума страхового відшкодування - 38400 грн.

Відповідно до копії Страхового акту №)ЦВЗ-24-33-14082/2, страхове відшкодування сплачується на користь ОСОБА_7 . Сума страхового відшкодування - 57600 грн.

Згідно довідки про доходи №701702, виданої пенсіонеру ОСОБА_8 , остання перебуває на обліку в Коломийському об`єднаному управлінні ПФУ в Івано-Франківській області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.01.2024р. по 30.06.2024р. складає 21 628,20 грн.

Згідно довідки про доходи №361440, виданої пенсіонеру ОСОБА_1 , слідує , що останній перебуває на обліку в Коломийському об`єднаному управлінні ПФУ в Івано-Франківській області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.01.2024р. по 30.06.2024р. складає 23 336,59 грн.

Відповідно до довідки №40 від 12.07.2024р., виданої ВСП "СФК" ЗВО "ПДУ", ОСОБА_2 працювала на посаді провідного спеціаліста у ВСП "СФК ЗВО "ПДУ". СУма заробітної плати за січень-червень 2024р. складає 106301,43 грн.

За таких обставин, враховуючи, що під час розгляду справи в порушення вимог ст. 81 ЦПК України позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що він перебував на утриманні своєї доньки, яка загинула в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 25.06.2024 року, надання останньою матеріальної допомоги, яка була основним і постійним джерелом існування позивача та мала постійний характер, суд прийшов до висновку, що заявлений позов є безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, ст. 202 Сімейного кодексу України, ст. 1200 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22,27,35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 38 Закону «Про пенсійне забезпечення», керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 273ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову адвоката Найди Катерини Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ