Справа № 515/769/25
Провадження № 2/515/1060/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 листопада 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Луцюка В.О.,

при секретарі судового засідання Комерзан Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за порушення грошового зобов`язання,

В С Т А Н О В И В :

28 травня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (далі ТОВ «він Фінанс» через свого представника Романенка М.Е. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за порушення грошового зобов`язання, ціною позову 157 540,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно з рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 30 березня 2015 року у справі № 515/1233/14-ц з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») стягнуто заборгованість за кредитним договором № 1 від 26 серпня 2008 року у сумі 510 528,41 грн.

Рішення суду звернуто до примусового виконання, але за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року так і не виконано.

Згідно з ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 листопада 2019 року у справі № 515/1233/14-ц замінено сторону виконавчого провадження в частині стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»).

25 липня 2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», згідно з протоколом № 1706, вирішено про зміну найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс».

З огляду на порушення відповідачкою грошового зобов`язання у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст. 625 ЦК України та стягнення з неї на його користь за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь, виходячи із загальної суми заборгованості, 157 540,00 грн, з яких: 45 905,60 грн 3% річних від простроченої суми; 111 634,41 грн інфляційні збитки, а також судовий збір, сплачений при подачі позову у розмірі 2 422,40 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 травня 2025 року справу передано у провадження судді Луцюка В.О.

Ухвалою суду від 05 червня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; відповідачу надано час на подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у заяві від 06.08.2025 р. просив судове засідання провести у його відсутність, позовні вимоги пітримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про повернення поштового відправлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неявки відповідачка суд не повідомила, відзив на позов не надала.Крім того, про розгляд справи відповідачка повідомлена згідно з ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення.

У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про день, місце та час розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, з урахуванням положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: 8) відшкодування збитків та інші способи, відшкодування майнової шкоди.

Судом встановлено, що згідно з заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області 30 березня 2015 року у справі № 515/1233/14-ц з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №1 від 26 серпня 2008 року, укладеним з Акціонерним комерційним банком «Укрсиббанк» (правонаступник АТ «Укрсиббанк»), у солідарному порядку станом на 17 квітня 2014 року у сумі 510 528,41 грн, з яких: 290 354,87 грн заборгованість за тілом кредиту; 220 173,52 грн заборгованість за відсотками; вирішено питання про судові витрати (а.с. 22-23).

Рішення набрало законної сили 22 квітня 2015 року та звернуто до примусового виконання.

Згідно з постановою приватного виконавця Колечка Д.М. від 23 травня 2019 року відкрите виконавче провадження №59199788 з примусового виконання виконавчого листа №515/1232/14-ц, виданого 19.05.2015 р.

Відповідно до ухвали Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 листопада 2019 року у справі № 515/1233/14-ц замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (а.с. 20-21), на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги № 1930/К від 18 вересня 2019 року (а.с. 16-17). Ухвала набрала законної сили 21 листопада 2019 року.

Як вбачається з наказу директора ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» М. Романенка № 55-к від 25 липня 2024 року (а.с. 18), ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» 25 липня 2024 року перейменовано у ТОВ «Він Фінанс», з внесенням відповідних змін до облікових та інших документів Товариства.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори й інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст. ст. 610, 612 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Висновок про те, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України, містить правова позиція, висловлена Верховним Судом України при розгляді справи №6-37цс15, що у відповідності до ст.214 ЦПК України враховується судом при ухваленні судового рішення.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Таким чином, як встановлено в ході розгляду, відповідачка заборговану суму кредиту в розмірі 510 528,41 грн позивачу не повернула. Остання не довела належного виконання зобов`язання, розрахунок заборгованості не спростувала, відзив на позов не подала.

Згідно з наданим у позові позивачем розрахунком, відповідачка за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року, виходячи із загальної суми заборгованості, стягнутої за рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 30 березня 2015 року у сумі 510 528,41 грн, становить 157 540,00 грн, з яких: 45 905,60 грн 3% річних від простроченої суми; 111 634,41 грн інфляційні збитки.

Тоді як за формулою (збитки від інфляції) = (сума боргу) х (індекс інфляції)/100 - (сума боргу), інфляційні витрати становлять = 98 781,59 грн за період з 24 червня 2019 року (наступний місяць з дня відкриття виконавчого провадження 23 травня 2019 року) до 23 лютого 2022 року (в межах заявлених вимог): 510 528,41 грн х (99,40:100) х (99,70:100) х (100,70:100) х (100,70:100) х (100,10:100) х (99,80:100) х (100,20:100) х (99,70:100) х (100,80:100) х (100,80:100) х (100,30:100) х (100,20:100) х (99,40:100) х (99,80:100) х (100,50:100) х (101,00:100) х (101,30:100) х (100,90:100) х (101,30:100) х (101,00:100) х (101,70:100) х (100,70:100) х (101,30:100) х (100,60:100) х (101,30:100) х (101,60:100) - 510 528,41 грн = 98 781,59 грн.

За формулою (сума санкції) = (сума заборгованості) х 3% х (кількість днів прострочення) / 365 (366) / 100%, три відсотки річних від простроченої суми становлять 40 912,21 грн за період з 24 червня 2019 року (наступний місяць з дня відкриття виконавчого провадження 23 травня 2019 року): з 24 червня 2019 року по 31 грудня 2019 року (510 528,41 грн х 3% х 191 / 365 /100% = 8,014,60 грн); з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року (510 528,41 грн х 3% х 366 /366 /100% = 15 315,85 грн; з 01 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року (510 528,41 грн х 3% х 419 /365 /100% = 17 581,76 грн), що підлягають стягненню на підставі вказаних норм права.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку з зменшенням суми інфляційних збільшень до 98 781,59 грн та 3% річних до 40 912,21 грн, що підлягають стягненню.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 76-78, 81, 141, 247, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за порушення грошового зобов`язання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», , адреса місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, за період з 24 червня 2019 року по 23 лютого 2022 року 139 693,80 грн (сто тридцять дев`ять тисяч шістсот дев`яносто три грн 80к.), з яких: 98 781,59 грн інфляційні збитки та 40 912,21 грн - 3% річних, а також судовий збір у розмірі 2 147,94 грн (дві тисячі сто сорок сім грн 94к.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду, який відраховується з дати складання повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 10.11.2025 р.

Суддя В.О. Луцюк