Справа № 136/1746/25
Провадження № 22-ц/801/2299/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Присяжний О. І.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 рокуСправа № 136/1746/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Голоти Л. О. Копаничук С. Г.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Вінницька філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газороподільні мережі України»,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 17 вересня 2025 року, постановлену у складі судді Присяжного О. І.,

встановив:

Короткий зміст вимог

11 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до Вінницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про припинення здійснення нарахувань та виплат з розподілу газу, у якому просила припинити здійснення нарахувань і виплат з розподілу газу до з`ясування належного укладення типового договору та супровідних на те документів, що мають розбіжності.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 17 вересня 2025 року позовну заяву було повернуто ОСОБА_1 .

Мотивуючи таке рішення, суд першої інстанції зазначив, що 14 серпня 2025 ОСОБА_1 подала до Липовецького районного суду Вінницької області аналогічний позов з тим самим предметом та з однакових підстав до відповідача Вінницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про припинення здійснення нарахувань та виплат з розподілу газу до з`ясування належного укладення типового договору та супровідних на те документів, що мають розбіжності, яка розподілена для розгляду судді Шпортун С. В. (справа №136/1556/25). Ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду не постановлена, тому у відповідності до п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, позовну заяву ОСОБА_1 слід повернути.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити на розгляду до суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 29 вересня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Голота Л. О., Копаничук С. Г.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року апеляційна скарга залишена без руху.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що 14 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом, який було передано на розгляд судді Шпортун С., справа № 136/1556/25 року. Вказану позовну заяву було залишено без руху. ОСОБА_1 недоліки позовної заяви усунула, надіславши відповідну заяву до суду, однак 01 вересня 2025 року суд продовжив строк на усунення недоліків позовної заяви, у зв`язку із чим ОСОБА_1 знову подає до суду позовну заяву у новій редакції, яку було розподілено судді Присяжному О., який у свою чергу позовну заяву повернув без її вивчення та дослідження, зіславшись тільки на непостановлену ухвалу про відкриття або відмову у відкриті провадження у справі, повернення позову або залишення його без розгляду суддею Шпортун С.

На переконання ОСОБА_1 , судом першої інстанції здійснено їй перешкоди у доступі до правосуддя.

Відзив на апеляційну скаргу від іншого учасника справи не надходив.

Позиція суду апеляційної інстанції

Справа розглядається в порядку частини другої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає у повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набула чинності для України з 11 вересня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами ст. 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд включає, насамперед, принцип доступу до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно із ч. 1 ст. 184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Як встановлено із матеріалів справи, 11 вересня 2025 року до Липовецького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Вінницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про припинення здійснення нарахувань та виплат з розподілу газу, у якому просила припинити здійснення нарахувань і виплат з розподілу газу до з`ясування належного укладення типового договору та супровідних на те документів, що мають розбіжності (а. с. 1-18).

За змістом п. 1, 4 Розділу ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації 20 серпня 2019 року № 814, визначення судді для розгляду конкретної справи здійснюється відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду. Позовні заяви, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, реєструються в день їх надходження в порядку, установленому розділом II Інструкції.

Згідно із ч. 1 ст. 33 ЦПК України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Як видно із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 вересня 2025 року цивільній справі за позовом ОСОБА_1 було присвоєно єдиний унікальний номер справи 136/1746/25, головуючим суддею (суддею-доповідачем) визначено суддю Присяжного О. І. (а. с. 19).

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суддею Присяжним О. І. 17 вересня 2025 року було встановлено, що 14 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Липовецького районного суду Вінницької області із аналогічним позовом до того ж відповідача, з тих самих підстав (справа № 136/1556/25).

Так, із Єдиного державного реєстру судових рішень апеляційним судом встановлено, що ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 18 серпня 2025 року у складі судді Шпортун С. В. у справі № 136/1556/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Вінницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про припинення здійснення нарахувань та виплат з розподілу газу до з`ясування належного укладення типового договору та супровідних на те документів, що мають розбіжності, було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (номер рішення 129577725).

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що із позовною заявою ОСОБА_1 звернулася 14 серпня 2025 року, а пред`явлені до відповідача вимоги є ідентичними вимогам, які заявлені ОСОБА_1 у позовній заяві, поданій до суду 11 вересня 2025 року.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 01 вересня 2025 року у складі судді Шпортун С. В. у справі № 136/1556/25 позивачці було продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання позовної заяви в новій редакції з усунутими недоліками відповідно до кількості учасників, із додаванням усіх доказів, засвідчених в установленому законом порядку, а не заяви про усунення недоліків, яка тезисно має доповнювати первісно подану позовну заяву (номер рішення 129880666).

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 25 вересня 2025 року у складі судді Шпортун С. В. у справі № 136/1556/25 позовну заяву було повернуто ОСОБА_1 у зв`язку із неусуненням її недоліків, вказаних в ухвалах суду від 18 серпня 2025 року та 01 вересня 2025 року (номер рішення 130496292).

Викладене дає підстави для висновку, що на момент подання ОСОБА_1 позовної заяви 11 вересня 2025 року без зазначення позивачкою, що її подання було здійснено на виконання вимог ухвали суду у справі № 136/1556/25, вона у встановленому законом порядку була зареєстрована судом як окремий процесуальний документ, їй було присвоєно відповідний єдиний унікальний номер справи та розподілено відповідному складу суду на підстав положень ст. 33 ЦПК України.

Таким чином, при дослідженні позовної заяви ОСОБА_1 суд у справі № 136/1746/25 дійшов послідовного висновку, що на розгляді Липовецького районного суду Вінницької області уже перебуває аналогічний позов з тим самим предметом та з однакових підстав до того ж самого відповідача, який станом на 17 вересня 2025 року перебував на стадії вирішення питання про відкриття провадження, у провадженні відповідного судді.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, коли позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Для ухвалення судом процесуального рішення про повернення позовної заяви визначальним є наявність 2-х факторів:

- подання до цього самого суду іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з однакових підстав;

- щодо такого позову на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

З огляду на встановлені обставини справи, на переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення поданої 11 вересня 2025 року позовної заяви ОСОБА_1 з підстав положень, передбачених п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, що не порушує права позивачки на доступ до правосуддя.

Водночас апеляційний суд роз`яснює ОСОБА_1 , що вона не позбавлена права повторно звернутися до місцевого суду із відповідним позовом для захисту своїх прав, врахувавши норми цивільного процесуального закону та діючи у відповідності до них.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання при поверненні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin And Others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 17 вересня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді Л. О. Голота

С. Г. Копаничук