Провадження № 4-с/752/69/25
У Х В А Л А

09.07.2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Чекулаєва С.О.,

з участю секретаря Шевченко В.В.,

присутніх учасників справи:

скаржника - ОСОБА_1

боржника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця ДЕСНЯНСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КИЄВІ ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. КИЇВ) Архіпова Дениса Миколайовича, суд

ВСТАНОВИВ:

Суть поданої скарги

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця ДЕСНЯНСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КИЄВІ ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. КИЇВ) Архіпова Дениса Миколайовича.

У поданій скарзі на дії державного виконавця, скржник просила:

-визнати бездіяльність державного виконавця Архіпова Дениса Миколайовича - незаконною;

-зобов`язати державного виконавця Архіпова Дениса Миколайовича вжити заходів щодо відкриття виконавчого провадження;

-зобов`язати державного виконавця Архіпова Дениса Миколайовича вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06.12.2024 по справі №752/21132/24 за позовом ОСОБА_1 .

На обґрунтування скарги зазначено, що 20.02.2025 ОСОБА_3 направила на адресу Відділу ДВС Деснянського районного управління юстиції виконавчий лист виданий Голосіївським районним судом м. Києва від 06.12.2024 у справі №752/21132/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань.

Заява була отриманна Відділом ДВС 24.02.2025, проте постанова про відкриття провадження у справі до заявниці не надходила.

Заявниця стверджує, що така бездіяльність державного виконавця щодо не відкриття виконавчого провадження є протиправною.

Рух справи та інші процесуальні питання

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2025 головуючим суддею по справі визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєва С.О.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.06.2025 відкрите провадження у справі, у зв`язку з надмірним навантаженням на суддю, судове засідання призначено на 09.07.2025.

09.07.2025 у судове засідання з`явилися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно частини другої статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Фактичні обставини справи, які встановив суд

Рішенням Голосіївського районного суд м. Києва від 06.12.2024 у справі №752/21132/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів позовні вимоги задоволено; стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 18.09.2024.

Дата набрання рішенням суду законної сили: 14.01.2025.

До поданої скарги на бездіяльність державного виконавця Антоненко Вікторія Миколаївна додала: копію рішення Голосіївського районного суд м. Києва від 06.12.2024 у справі №752/21132/24, копію заяви про примусове виконання рішення від 18.02.2025, копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію виконавчого листа виданого Голосіївським районним судом м. Києва виданого 06.02.2025, а також копію свого паспорта та картки платника податків.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Тлумачення цих норм дозволяє дійти висновку про те, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі за текстом також - Закон № 1404-VIII), рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом./

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом в щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно частини третьої статт 26 Закону України «Про виконавче провадження» у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок/електронний гаманець боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банках, небанківських надавачах платіжних послуг для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Частиною п`ятою вказаної статті визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Порядок надсилання документів виконавчого провадження установлено статтею 28 Закону, відповідно до якої копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно пункту 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) ця Інструкція визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (виконавчих документів), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

Згідно пункту 3 розділу ІІІ Інструкції від 02.04.2012 № 512/5 у заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості: назва і дата видачі виконавчого документа; прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача; дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача; номер телефону стягувача; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (далі - УНЗР) стягувача - фізичної особи (за наявності); спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів); реквізити рахунку, відкритого у банку або іншій фінансовій установі, небанківського надавача платіжних послуг, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності); відомості про часткове виконання рішення боржником.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (УНЗР, рахунок/електронний гаманець боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).

Згідно пункту 4 розділу ІІІ Інструкції від 02.04.2012 № 512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Згідно частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Суд встановив, що 06.02.2025 Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №752/21132/24 на примусове виконання судового рішення за яким стягувачем визначено ОСОБА_1 , боржником ОСОБА_2 .

Водночас, із доданих до скарги документів не вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до ДЕСНЯНСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КИЄВІ ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. КИЇВ) саме із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення Голосіївського районного суд м. Києва від 06.12.2024 у справі №752/21132/24.

На роздрукованому примірнику заяви про примусове виконання рішення від 18.02.2025 відсутні будь-які позначки вхідної кореспонденції органу державної виконавчої служби.

Надана до суду копія бланка рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення не свідчить, що у цьому поштовому відправленні скаржниця надсилала до Деснянського відділу ДВС саме заяву про відкриття виконавчого провадження стосовно примусового виконання рішення Голосіївського районного суд м. Києва від 06.12.2024 у справі №752/21132/24.

Водночас, в судовому засіданні 09.07.2025 боржник - ОСОБА_2 пояснив суду, що він не має заборгованості за аліментами та належним чином виконує рішення суду.

Із змісту поданої скарги, а також із пояснень самої скаржниці залишається не визначеним, чому ОСОБА_1 просить визнати протиправною бездіяльність саме державного виконавця Архіпова Дениса Миколайовича.

Жодних доказів того, що саме державний виконавець Архіпов Денис Миколайович мав обов`язок вчинити певні дії у виконавчому провадженні до суду не надано.

Як випливає із змісту ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи, що скаржник не довела належними доказами факту її звернення до ДЕСНЯНСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КИЄВІ ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. КИЇВ) із заявою про відкриття виконавчого провадження, а також із поданих доказів не вбачається, що державний виконавець відділу ДВС Архіпов Денис Миколайович є особою, яка має вчинити певні дії у виконавчому провадженні проте, безпідставно їх не вчиняє, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця.

Керуючись статтіми: 259, 263, 447-551 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця ДЕСНЯНСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КИЄВІ ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. КИЇВ) Архіпова Дениса Миколайовича - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Чекулаєв