ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.

секретар: Дороженко Р.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави від 29 січня 2025 року по справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 06 березня 2014 року у справі за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06.03.2014 позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі. Стягнуто заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних за період з 01.10.2002 по 01.01.2014 в сумі 1048 грн. 66 коп.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 22.04.2014, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06.03.2014 змінено в частині розміру заборгованості з 1048 грн. 66 коп. до 1031 грн. 10 коп., яку стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в рівних частках, по 343 грн. 70 коп.

17.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06.03.2014 року. Заява мотивована тим, що Октябрським районним судом м. Полтави 06.03.2014 року винесено ухвалу, якою задоволено заяву ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про стягнення заборгованості., суд порушив порядок розгляду справ визначений законодавством, не встановив дійсних обставин справи. Права відповідача ОСОБА_1 на захист однозначно не враховано. Вимоги позивача протизаконні відповідно до законодавства за обставин по справі. Суд не звернув увагу і всупереч вимог ЦПК України на свій розсуд підтвердив дії по тлумаченню законів позивачем та без встановлення дійсних істотних умов у відносинах сторін. Посилався на фальсифікацію доказів в справі.

Затягування позивачем термінів розгляду з 2014 року по справі направлено на збільшення сум по стягненню процентів та інфляційних втрат, що являється фактом порушення права та явної омани споживача.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 22.04.2014, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06.03.2014 змінено в частині розміру заборгованості з 1048 грн. 66 коп. до 1031 грн. 10 коп, тому у заявника постало питання чому наявна різниця у боргу. Вказав, що на його думку маніпуляція сумою боргу зі сторони позивача підтверджує факт, що заборгованість у відповідача є надуманою.

Вказав, що про викладені обставини він дізнався лише 23.11.2021 року. Обставини, що відбувалися з квітня 2014 по 23.11.2021 року вважає нововиявленими.

Ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави від 29 січня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами про стягнення заборгованості - відмовлено.

В апеляційному порядку вказану ухвалу оскаржив відповідач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права , без належного дослідження доказів по справі.

Судом першої інстанції не було враховано сум оплат які існували у 4 кварталі 2002 року та оплати 2002 2006 років , окрім того судом не враховано , наданих відповідачем доказів які у своїй сукупності свідчать про відсутність заборгованості , та невідповідність даних наведених в таблиці позивача.

Окрім того , апелянт вказує, що є єдиним споживачем комунальних послуг особового рахунку №14-939-16-0 ЖЕО №2 м.Полтава з 1994 року . Проте , позивач самовільно без згоди споживача переписав у 1998 році рахунок споживача , не направивши договір стороні, відтак законні правові відносини між сторонами відсутні.

Зважаючи на викладене , скаржник просить скасувати ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави від 29 січня 2025 року та задовольнити заяву про перегляд заочного рішення , скасувавши рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 06 березня 2014 року.

Від ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу , в якому позивач вказуючи на необґрунтованість скарги просить залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 06 березня 2014 року по справі №554/13845/13-ц, 2/554/648/2014 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 жовтня 2002 по 01 січня 2014 року у сумі 1048,66 грн. з урахуванням індексу інфляції та 3% річних та в рівних частках судові витрати у вигляді судового збору в сумі 229,40 грн., по 76,46 грн. з кожного.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 22 квітня 2014 року по справі № 554/13845/13-ц було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 06 березня 2014 року - змінено в частині розміру заборгованості та способу стягнення, зменшено суму заборгованості з 1048,66 грн. до 1031,10 грн., яку стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в рівних частках, а саме, з кожного по 343,70 грн.

25 березня 2019 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернулося до Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області з метою примусового стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 залишку боргу згідно виконавчого документа № 554/13845/13-ц, 2/554/648/2014 по 177,36 грн. з кожного (що складає: по 143,38 грн. - індекса інфляції та по 33,98 грн. - 3% річних), а також з кожного по 76,46 грн. судового збору. Згідно виконавчого документа № 554/13845/13-ц, 2/554/648/2014 залишок боргу складає 177, 36 грн. з кожного (що складає: по 143, 38 грн. - індекса інфляції та по 33, 98 грн. - 3% річних), а також з кожного по 76, 46 грн. судового збору.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Частиною 1 ст. 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Разом з тим, згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України, з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

При цьому, положеннями ч. 3 ст. 424 ЦПК України передбачено, що строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 22 квітня 2014 року по справі № 554/13845/13-ц було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 06 березня 2014 року, яким стягнуто заборгованість за період з 01 жовтня 2002 по 01 січня 2014 року у сумі 1048,66 грн. з урахуванням індексу інфляції та 3% річних - змінено в частині розміру заборгованості та способу стягнення, зменшено суму заборгованості з 1048,66 грн. до 1031,10 грн., яку стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в рівних частках, а саме, з кожного по 343,70 грн

Рішення набрало законної сили 22 квітня 2014 року.

Відповідно до положень п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4, визначений абзацом 1 ч. 1 ст. 362 ЦПК України (у чинній редакції п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України) місячний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, є процесуальним і може бути поновлений за загальними правилами, встановленими ст. 73 ЦПК України (у чинній редакції ст. 127 ЦПК України). Встановлений абзацом 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України трирічний строк (в чинній редакції п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України) для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України (в чинній редакції п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України), є присічним і поновленню не підлягає. Недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

Тобто, зі змісту наведених вище положень чинного законодавства вбачається, що трирічний строк, визначений п. l ч. 2 ст. 424 ЦПК України, не є строком на подачу стороною заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а являє собою строк реалізації стороною взагалі права на можливість втручання в остаточне судове рішення з метою виправлення допущеної помилки, а тому за своєю правовою природою встановлений даною нормою строк (3 роки) є преклюзивним (присічним) і не може бути поновлений, незалежно від причин його пропуску.

Здійснюючи процедуру перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справисудом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішеннясуд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинутина вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставинута, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язкуз нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок,а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, провадження № 12-158гс19, пункти 7.4-7.5).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені (частина третя статті 424 ЦПК України).

Таким чином, встановлений пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України трирічний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про перегляд цього судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 06 грудня 2021 року у справі № 2-2109/11 (провадження № 61-15456св21); від 07 вересня2022 року у справі № 298/1791/18 (провадження № 61-3670св22); від 31 січня2023 року у справі № 2-3991/11 (провадження № 61-11141св22); від 07 грудня2023 року у справі № 554/1494/16 (провадження № 61-10997св23); від 19 листопада 2024 року у справі № 344/16968/16 (провадження № 61-14583св23).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк, передбачений пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили), який не підлягає поновленню.

Таким чином, встановивши, що ОСОБА_1 подав заяву про перегляд рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 06 березня 2014 року в грудні 2021 року із пропуском строку, встановленого пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вказаної заяви.

Оскільки , встановивши факт помилкового відкриття провадження у справі, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в задовленні заяви.

Доводи апеляційної скарги зводяться до суперечливого тлумачення норм процесуального права і незгоди з висновками суду першої інстанції.

Процесуальних порушень, які були б обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції чи призвели б до неправильного вирішення справи апеляційним судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»). Аналогічний висновок міститься в рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України».

Із заявою про перегляд судового рішення на підставі пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України ОСОБА_1 звернувся лише в грудні 2021 року, тобто після спливу трирічного строку, який є присічним і поновленню не підлягає.

Враховуючи норми процесуального права, практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 06 березня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами з огляду на те, що з моменту набрання рішенням законної сили, про перегляд якого ставить питання заявник, та до моменту звернення ОСОБА_1 до суду з цією заявою пройшло більше трьох років, що порушує принцип правової визначеності.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави від 29 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов