У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

11 листопада 2025 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого- судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судових засідань Гудзюк Ю.Б.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання незаконним утримання дітей, зобов`язання повернути дітей до місця постійного проживання,

ВСТАНОВИВ:

10.11.2025 до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання незаконим утримання дітей, зобов`язання повернути дітей до місця постійного проживання, шляхом заборони виїзду за межі України малолітнім дітям ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди матері в супроводі батька або без рішення суду, до набрання законної сили рішенням у справі №522/17367/25-Е.

Заявник мотивує вимог тим, що наразі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з матір`ю, ОСОБА_1 у м.Одеса. З огляду на предмет позову та характер спору, існує реальна загроза порушення прав та інтересів дітей, а також унеможливлення виконання майбутнього судового рішення у разі їхнього незаконного вивезення за межі України без згоди матері або рішення суду. Крім того, у матеріалах справи наявні відеозаписи, долучені відповідачкою, які підтверджують маніпулятивну поведінку позивача ОСОБА_2 стосовно дітей. Зокрема, на відео зафіксовано висловлювання позивача, адресовані малолітнім дітям, у яких він стверджує, що діти «перебувають під бомбами в Одесі», «ходять у глупу українську школу, де злі діти та вчителі», а також обіцянки найближчим часом «забрати дітей до себе». Подібна поведінка позивача може свідчити про наявність ризику вчинення ним дій, спрямованих на самовільне переміщення дітей за межі України, що фактично унеможливить подальше виконання майбутнього рішення суду та порушить принцип стабільності життя малолітніх дітей. Варто також зазначити, що з початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, батько дітей постійно проживає в Королівстві Іспанія, де має нерухоме майно. Така обставина, у поєднанні з його заявами про намір «забрати дітей до себе», створює реальну небезпеку незаконного вивезення дітей за кордон та подальшого утримання їх поза межами юрисдикції України, що прямо суперечить інтересам дітей і порушує права матері. Натомість відповідачка, ОСОБА_1 , забезпечує для дітей стабільне, безпечне та сприятливе середовище проживання. Вона постійно перебуває з дітьми, дбає про їхнє фізичне, емоційне та освітнє благополуччя, що повністю відповідає принципу найкращих інтересів дитини, закріпленому у статті 3 Конвенції ООН про права дитини, а також у статті 7 Сімейного кодексу України.

Діти мають до матері глибоку емоційну прив`язаність, що є природним результатом її постійної участі у їхньому вихованні, догляді та навчанні. Вона задовольняє їхні щоденні побутові потреби, забезпечує належний догляд і створює умови для гармонійного розвитку. Крім того, у матеріалах справи міститься довідка №6 від 18.07.2025 року, видана приватним закладом освіти «Міжнародна українсько-вірменська школа», згідно з якою ОСОБА_4 навчається у 4 класі цього закладу. Також наявна довідка №5 від 18.07.2025 року з того ж навчального закладу, відповідно до якої ОСОБА_3 зарахована до 2 класу. Ці документи підтверджують, що діти перебувають у стабільному освітньому процесі, інтегровані у соціальне середовище та отримують належну освіту. Таким чином, усі зазначені обставини свідчать про те, що позивач проживає за кордоном і виявляє намір перемістити дітей до іншої країни. З огляду на наведене, вжиття заходів забезпечення позову шляхом тимчасової заборони виїзду дітей за межі України до вирішення спору по суті є обґрунтованим, пропорційним і необхідним для захисту їхніх законних прав та інтересів. З метою запобігання таким діям та забезпечення належного захисту прав і законних інтересів малолітніх дітей виникла необхідність у зверненні до суду з заявою про забезпечення позову.

В судовому засіданні відповідачка та ії представник підтримали вимоги заяви та просили вжити заходи забезпечення позову.

Представник позивача заперечував проти вжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали заяв, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 2, 3, 10 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин, іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони виїзду за кордон малолітнїх дітей та обґрунтування обраного виду забезпечення позову представник відповідача, посилалася на те, що від позивача, який постійно проживає в Іспанії, де має там нерухоме майно поступають постійні погрози вивезти дійтей з України та подальшого утримання їх поза межами юрисдикції України, що свідчити про наявність ризику вчинення ним дій, спрямованих на самовільне переміщення дітей за межі України.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а має на меті лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

У разі вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заявник не навів мотиви з яких необхідно забезпечувати позов за заявою відповідача. Також, суду не надані належні та допустимі докази, що наявна загроза, що батько дітей, який перебуває за межами України, має намір вивезти дітей без згоди матері.

Керуючись ст. ст.149-154,157, 258, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Р. Д. Абухін