Справа № 459/3781/25
Провадження № 4-с/459/13/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року Шептицький міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Жураковського А.І.

з участю секретаря судового засідання Ганас К.В.

представника приватного виконавця Чорної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сокіл В.І.,

В С Т А Н О В И В :

27.10.2025 скаржниця звернулася до суду з даною скаргою в якій просить: 1) визнати бездіяльність приватного виконавця Сокіл Віталії Іванівни у ВП №76575416 неправомірною, в частині невиконання вимог пункту 22 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5, а саме - у не зазначенні в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 20.10.2025 року залишку нестягнутої суми та відомостей про фактичні результати виконання судового рішення; 2) зобов?язати приватного виконавця Сокіл Віталію Іванівну внести зміни до постанови від 20.10.2025 року у виконавчому провадженні № 76575416, зазначивши в ній залишок нестягнутої суми, суму стягнутого виконавчого збору або основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також інші відомості, передбачені пунктом 22 розділу ІІІ Інструкції № 512/5; 3) зобов?язати приватного виконавця Сокіл Віталію Іванівну надати скаржнику копію виконавчого документа (виконавчого листа), з відміткою про повернення стягувачу з посиланням на підставу повернення, залишок нестягнутої суми, суму виконавчого збору (основної винагороди), або, якщо така відмітка не проставлялася, надати письмову довідку (акт) про її відсутність із зазначенням причин.

В обґрунтування скарги зазначила, що вона є боржником у виконавчому провадженні № 76575416, відкритому приватним виконавцем Сокіл Віталією Іванівною на підставі виконавчого листа № 459/325/20 від 05.04.2022, виданого Червоноградським міським судом Львівської області. У межах виконання рішення за виконавчим листом № 459/325/20 було відкрито виконавчі провадження, зокрема № 69259014 (державного виконавця) та № 76575416 (приватного виконавця). Зазначає, що 20.10.2025 приватним виконавцем Сокіл В. І. у ВП № 76575416 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Вказує, що у вказаній постанові не зазначено залишок нестягнутої суми та інші обов?язкові відомості щодо результатів виконання. Відповідно до п. 22 розд. ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень (наказ Мін?юсту № 512/5 від 02.04.2012 р. у чинній редакції), у постанові про повернення виконавчого документа обов`язково зазначаються: підстава повернення з посиланням на Закон, результати виконання, залишок нестягнутої суми, сума виконавчого збору або основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, наслідки, передбачені ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець залишає у матеріалах копію виконавчого документа, а на оригіналі проставляє відмітку із зазначенням вказаних реквізитів, що засвідчується підписом і печаткою. Після ознайомлення Скаржником направлено Вимогу до приватного виконавця про усунення недоліків і внесення відсутніх реквізитів (зокрема залишку). Відповідь не надана, недоліки не усунуті. Вважає, що така неповнота не дає їй можливості встановити, чи правильно відображено результат виконання, та створює ризик помилкового або повторного пред`явлення виконавчого листа. За результатами перевірки матеріалів виконавчого провадження відсутня копія виконавчого листа, який було повернуто стягувачу. Зазначає, що скарга подається саме на бездіяльність приватного виконавця, оскільки оскаржується не сам факт винесення постанови, а невиконання обов`язкових дій, передбачених пунктом 22 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень №512/5. За таких обставин вона змушена звернутись в суд.

06.11.2025 представник приватного виконавця адвокат Репак В.В. подав заперечення на скаргу, в яких просив у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі. Зазначив, що скарга є безпідставною, а обставини наведені у ній не відповідають дійсності. 20.10.2025 року приватним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. 20.10.2025 року на адресу приватного виконавця надійшла вимога боржниці ОСОБА_1 про усунення недоліків постанови приватного виконавця. Відповідно до вказаної вимоги, боржниця вимагала усунути недоліки постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме оформити дану постанову у відповідності до вимог п. 22 розд. ІІІ Інструкції № 512/5 із зазначенням залишку нестягнутої суми, або надати офіційне письмове роз?яснення причин не відображення цього реквізиту. 31.10.2025 року приватним виконавцем надано відповідь на вимогу боржниці ОСОБА_1 щодо відсутності в діях приватного виконавця порушення вимог «Інструкції» щодо не зазначення залишку нестягнутої суми. Вважає, що приватним виконавцем не було порушено права боржниці, а доводи скаржника про незаконність дій виконавця зводяться до довільного тлумачення положень закону. Щодо доводів скаржниці про те, що у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу не зазначено залишок нестягнутої суми та інші обов?язкові відомості щодо результатів виконання, зазначені висновки про бездіяльність приватного виконавця спростовуються наступним. У частині першій статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус організація діяльності встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. За правилами частини п?ятої вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. У зв?язку із тим, що 20.10.2025 року на адресу приватного виконавця надійшла заява стягувача ТОВ «Львівгаз збут» про повернення виконавчого документа стягувачу, приватним виконавцем в цей же день винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій. Зазначає, що оскільки у рамках виконавчого провадження №76575416 будь які стягнення коштів із рахунків боржника ОСОБА_1 не відбувались, а тому у приватного виконавця не було обов`язку щодо зазначення у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу «залишку не стягнутої суми боргу». Тому, просить відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 . Крім того, просить стягнути із ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

06.11.2025 представник приватного виконавця у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги і з підстав наведених у запереченнях.

Скаржниця подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку.

Встановлено, що 15.11.2024 року на адресу приватного виконавця надійшла заява про відкриття виконавчого провадження та оригінал виконавчого листа №459/325/20 виданого 05.04.2022 року Червоноградським міським судом Львівської області про: стягнення солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» 8240 (вісім тисяч двісті сорок) гривень 44 копійок, основного боргу 2342 (дві тисячі триста сорок дві) гривень 58 копійок інфляційних втрат та 719 (сімсот дев?ятнадцять) гривень 29 копійок - 3% річних.

15.11.2024 року на підставі вищевказаної заяви та виконавчого документа приватним виконавцем Сокіл В.I. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 76575416, яку скеровано боржнику для виконання, стягувачу до відома.

15.11.2024 року приватним виконавцем Сокіл В.I. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, згідно якої визначено стягнути з боржника 382,50 грн.

15.11.2024 року приватним виконавцем Сокіл В.I. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 1 130,23 грн.

15.11.2024 року приватним виконавцем Сокіл В.I. винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, згідно якої визначено стягнути з боржника загальну суму додаткових витрат в розмірі - 607,10 грн.

18.11.2024 року приватним виконавцем Сокіл В.I. винесено постанову про арешт коштів боржника.

08.09.2025 року на адресу приватного виконавця від боржниці ОСОБА_1 надійшла заява про закінчення виконавчого провадження, до якої було долучено копію постанови про закінчення виконавчого провадження №69259014 від 05.02.2025 року виданої Шептицьким відділом державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно заяви, боржницею висунуто вимогу про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №459/325/20 виданого 05.04.2022 року Червоноградським міським судом Львівської області у зв?язку із наступним: «Фактично вся сума боргу за цим виконавчим листом вже була повністю стягнута у межах виконавчого провадження №69259014, відкритого державним виконавцем щодо боржника ОСОБА_3 ».

08.09.2025 року на адресу стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» приватним виконавцем скеровано запит про стан заборгованості по виконавчому листу №?459/325/20, виданого 05.04.2022 року.

Згідно довідки від 08.09.2025 року наданої на запит приватного виконавця, стягувач повідомив, що станом на 08.09.2025 заборгованість за виконавчим листом №459/325/20 виданого 05.04.2022 року не оплачено.

Залишок основної суми боргу становить - 1 373,34 грн. 23.09.2025 року приватним виконавцем надано відповідь на заяву боржниці від 07.09.2025 року, у якій приватний виконавець повідомила боржницю про відсутність підстав для закриття виконавчого провадження у зв?язку із тим, що рішення суду боржником у повному обсязі не виконано. До вказаної відповіді приватним виконавцем долучено копію довідки стягувача ТОВ «Львівгаз збут», наданої на запит приватного виконавця від 08.09.2025 року.

09.09.2025 року на адресу приватного виконавця від боржниці ОСОБА_1 надійшла вимога про закінчення виконавчого провадження, до якої було долучено копію постанови про закінчення виконавчого провадження №69259014 від 05.02.2025 року виданої Шептицьким відділом державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

23.09.2025 року приватним виконавцем надано відповідь на вимогу боржниці від 09.09.2025 року, у якій приватний виконавець повідомила боржницю про відсутність підстав для закриття виконавчого провадження у зв?язку із тим, що рішення суду боржником у повному обсязі не виконано. До вказаної відповіді приватним виконавцем долучено копію довідки стягувача ТОВ «Львівгаз збут», наданої на запит приватного виконавця від 08.09.2025 року.

Крім того, приватним виконавцем повідомлено боржника про можливість надати належно оформлені докази щодо повної чи часткової оплати боргу, такі як: платіжні інструкції, довідку про відсутність боргу від стягувача.

20.10.2025 року на адресу приватного виконавця надійшла заява стягувача ТОВ «Львівгаз збут» про повернення виконавчого документа стягувачу.

20.10.2025 року приватним виконавцем винесено постанову про повернення, виконавчого документа стягувачу.

20.10.2025 року на адресу приватного виконавця надійшла вимога боржниці ОСОБА_1 про усунення недоліків постанови приватного виконавця.

31.10.2025 року приватним виконавцем надано відповідь на вимогу боржниці ОСОБА_1 щодо відсутності в діях приватного виконавця порушення вимог Інструкції щодо не зазначення залишку нестягнутої суми.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В силу ч. 1 ст. 448 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

У частині першій статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус організація діяльності встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами частини п?ятої вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій. Натомість детально дії виконавців під вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), розробленою відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» і Закону України "Про виконавче провадження", яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог пункту 22 Розділу ІІІ Інструкції у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стянутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

При закінченні виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, або повернення такого виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження паперову копію такого виконавчого документа.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору лише в тому випадку, якщо за виконавчим документом у цьому виконавчому провадженні проводилося стягнення.

Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов?язково роз?яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У зв?язку із винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу № 76575416, приватним виконавцем залишено у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа з відповідною відміткою, у якій зазначено підставу повернення виконавчого документа стягувачу із посиланням на відповідну норму Закону України «Про виконавче провадження» та встановлено відсутність стягнення приватним виконавцем Сокіл В.І.. Відмітка на виконавчому документі засвідчена підписом приватного виконавця та скріплена печаткою.

Як видно із матеріалів виконавчого провадження №76575416, приватним виконавцем Сокіл В.І. не проводились стягнення. Відтак, у приватного виконавця не було обов`язку зазначати у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу - залишку нестягнутої суми, суму стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу.

Таким чином, будь-які стягнення коштів із рахунків боржника ОСОБА_1 у рамках виконавчого провадження №76575416 не відбувались, а тому у приватного виконавця не було обов`язку зазначати у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу «залишку не стягнутої суми боргу».

Ознаки бездіяльності приватного виконавця, про які стверджує скаржниця, відсутні.

За викладених фактів і міркувань суд вважає скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати.

Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України.

Щодо оплати професійної правничої допомоги то суд приходить до наступного висновку.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником відповідача - адвокатом Репаком В. на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір про надання правової допомоги від 22.05.2025, ордер про надання правничої допомоги від 05.11.2025, рахунок №4 за правничі послуги від 31.10.2025, платіжну інструкцію №47260 від 31.10.2025.

З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу у цій справі, що включає в себе аналіз, складання заперечень на скаргу та їх подачу до суду через систему "Електронний суд" в сумі 5 000 грн є завищеним, враховуючи, що розмір витрат на правничу допомогу становить майже половину самої заборгованості за виконавчим листом, що свідчить про явну неспівмірність витрат на правничу допомогу із предметом спору та складністю справи.

А відтак, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню в розмірі 2 000 грн.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сокіл Віталії Іванівни витрат на правничу допомогу у сумі 2 000 грн.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.11.2025

Суддя: А. І. Жураковський