Справа №333/4389/25
Пр. № 2/333/3196/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом, який обґрунтовує наступним.

З відповідачкою по справі він перебував в шлюбі з 04.11.2005 року. Від цього шлюбу вони мають двох спільних дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2020 року (справа №2/333/2418/2020).

Після розлучення сторони продовжували проживати за одною адресою, але з жовтня 2022 р. відповідач стала проживати окремо, у неї склалися фактичні шлюбні відношення з іншим чоловіком, вона народила від нього дитину. З початку обидві доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали за місцем своєї реєстрації, але молодша проводила деякий час з Відповідачем, проти чого він не заперечував. Так, з жовтня 2022 р. старша донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилася проживати з батьком за місцем реєстрації та знаходилася на його повному фінансовому забезпеченні. Молодша донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з жовтня 2022 р. по грудень 2024 р. проживала фактично на два дома, перебувала як з батьком, так і з матір`ю. Кожний з батьків під час перебування дитини з ним самостійно здійснював утримання дитини, забезпечував її навчання та виховання. З 01 січня 2025 р. молодша донька, ОСОБА_4 , постійно проживає з батьком, знаходиться за повному його утриманні, їй створені всі умови для проживання, навчання, відпочинку та розвитку. Кожна з доньок мають окремі кімнати, які обладнані у відповідності до віку та бажання кожної дитини, кожна має особисті речі, у тому числі оргтехніку..

Молодша донька не бажає проживати з Відповідачем, оскільки відношення з цивільним чоловіком у дитини не склалися, вона не бажає підкорятися правилам, які склалися у нової родини, вона прагне до відношень, які мали місце у її родини, до числа якої вона відносить свою сестру та батько. Бажання молодшої доньки проживати з батьком є її самостійний та зважений вибір. Позивач має свій заробіток, фізично здоровий, не перебуває на обліку у нарколога, психолога, не має шкідливих звичок, має можливість утримувати своїх дітей, має можливість надати їм всі необхідні умови для проживання, навчання, відпочинку, гармонійного розвитку.

На даний час між сторонами склалися погані відношення, досягти рішення щодо визначення місця проживання молодшої дитини, матеріального забезпечення не представляється можливим, оскільки Відповідач уникає будь-якого діалогу.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд:

- визначити місце проживання доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки і жителя м. Запоріжжя, з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

- стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини, доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4500,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду до настання повноліття дитини.

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2025 року відкрито провадження у справі, призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті спору.

Відповідачкою наданий відзив на позов, в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Позивач звертається до суду із позовною вимогою про визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 з ним, тобто з батьком. Водночас, у позовній заяві взагалі не наведено обставин, які підтверджували б наявність порушення його права та/або законного інтересу як батька на проживання з дитиною. Крім того, позивач не довів яким чином вона, як мати дитини, перешкоджає дитині у проживанні з батьком. Позовні вимоги не містять будь-яких підтверджень того, що між ними як батьками взагалі наявний спір щодо визначення місця проживання дитини, оскільки вона не заперечувала та не заперечує проти проживання дитини з батьком. Відповідачка зазначає, що вона має зареєстроване місце проживання у будинку, де зареєстровані їх спільні з позивачем діти, батько не ініціював процедуру виселення відповідачки з квартири, і навпаки стверджує, що вона маю можливість проживати у будинку та додатково подає позов до суду про стягнення оплати вартості комунальних послуг з неї. З викладеного слідує, що позивачем не доведено того, що вона не проживає, станом на дату розгляду зазначеної справи, разом з дитиною, не бере участі в її вихованні та розвитку, не надає матеріальної допомоги тощо, вона не має на праві власності ані нерухомого, ані рухомого майна. Крім того, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 вона народила сина -. ОСОБА_5 , якому станом на дату подання позову не виповнилось навіть двох років. Наразі вона не працює, здійснює догляд за дитиною, отримує виключно 860.00 грн. виплат від держави по догляду за дитиною. Натомість позивач є працездатним, в останнього на праві власності наявне нерухоме майно, інших неповнолітніх дітей на його утриманні немає. Крім того, заявлена позивачем сума взагалі не підтверджується жодними доказами того, що позивач самостійно витрачає на дитину 4500 грн. в місяць та що дитина потребує витрат батьків в розмірі 8000 грн. на місяць.

Позивачем надана відповідь на відзив, в якому він наполягав на існуванні спору між сторонами щодо визначення місця проживання дитини, оскільки позивачка постійно намагається повернути проживати їх молодшу доньку, щоб вона мешкала з нею, але донька відмовляється.У питанні визначення розміру аліментів на утримання доньки Позивач керувався інформацією щодо середнього розміру заробітної плати по м. Запоріжжя. Згідно інформації з інтернет-видань середня заробітна плата по місту Запоріжжя станом на час складання та подання позовної заяви до суду складала 18000,00 - 21000,00 грн. Сума в 4500,00 грн. складає 25% від нижчої границі. Слід зазначити, що і вказана сума не покриває всіх витрат, які відповідають споживчому кошику на дитину такого ж віку як їх молодша донька.

Відповідачкою надані заперечення щодо поданої відповіді на відзив, в яких, вона зазначила, що позивачем пропущений строк на подання відповіді на відзив, також зауважила, що їх молодшій доньці виповнилося 14 років, тому вона має самостійно визначати своє місце проживання, станом на дату розгляду зазначеної справи та в подальшому неможливо визначити з ким ОСОБА_4 вирішить проживати, тому позовні вимоги про стягнення аліментів не підлягають задоволенню. Відповідачка у добровільному порядку надає донці матеріальну допомогу, що не спростовано позивачем, батьківські обов`язки виконує. Особа, якій виповнилось 14 років, може сама звернутись до суду із заявою, зокрема про стягнення аліментів. ОСОБА_4 не зверталась ані до відповідачки безпосередньо, ані до суду із вимогами про надання фінансової допомоги, стягнення аліментів. Пред`явлення позивачем позову про стягнення 4500 грн. щомісячно аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка й самостійно вправі вимагати аліменти на своє утримання, може містити ознаки зловживання процесуальними правами позивачем та приховані наміри незаконного збагачення, шляхом заволодіння грошовими коштами, які передбачаються на утримання дитини.Заявлена позивачем сума взагалі не підтверджується жодними доказами.

Протокольною ухвалою суду від 03.09.2025 р. закрито підготовче провадження у справі та призначений її розгляд по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Андрюшина М.В підтримали позовну заяву та наполягали на її задоволенні з підстав, зазначених в позові.

Відповідачка та її представник адвокат Шершакова М.С. в судовому засіданні заперечували відносно задоволення позовних вимог, просили відмовити в їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Представник третьої особи Савенко А.О. заперечувала в судовому засіданні відносно позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини, вважає їх безпідставними, оскільки дитина сторін вже досягла 14-річного віку та має право сама обирати своє місце проживання.

Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка була залучена до участі у справі ухвалою суду від 03.09.2025 р., в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений.

Неповнолітня ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона мешкає за місцем своєї реєстрації з батьком та бажає мешкати і надалі з ним. З матір`ю спілкується, приїздить до неї у гості, остання не заперечує відносно проживання її у батька. Мама її також утримує: іноді купує їй необхідні речі, дає кошти.

Суд, вислухав пояснення, позивача, його представника, відповідачки та її представниці, представника органу опіки та піклування, думку неповнолітньої дитини, інтересів якої стосується даний позов, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З 04.11.2005 р. сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2020 р. по справі № 333/4679/20 розірваний, що підтверджується копією даного рішення суду.

Сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 та НОМЕР_5 .

Відповідно до будинкової книги, сторони по справі та їх доньки зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому фактично ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкають окремо з жовтня 2022 р., що підтверджується: Актами оцінки потреб сім`ї/ особи, складеного 26.08.2025 р. , Актами обстеження умов проживання, складених Відділом Комунарського району служби у справах дітей Запорізької міської ради від 04.09.2025 р., Відділом Шевченківського району служби у справах дітей Запорізької міської ради від 12.09.2025 р., заявами відповідачки у справі №333/10342/24 та копією рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2025 р. у вказаній справі. З яких вбачається, що позивач мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачка зі своїм цивільним чоловіком та малолітньою дитиною ОСОБА_6 , 2023 р.н., мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повнолітня донька сторін ОСОБА_3 , наразі навчається в м. Львові, де постійно мешкає, що підтверджується довідкою з місця навчання, вищевказаними Актами обстеження умов проживання сторін у справі.

З січня 2025 р. неповнолітня донька сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 мешкає з батьком. Дана обставина також підтверджується вищевказаними Актами обстеження умов проживання сторін у справі та дитини, складені спеціалістами служби у справах дітей, поясненнями неповнолітньої ОСОБА_4 , якій ІНФОРМАЦІЯ_8 виповнилося 14 років і вона в судовому засіданні зазначила, що бажає мешкати з батьком за місцем своєї реєстрації.

Відповідачка наразі не працює, оскільки здійснює догляд за малолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , отримує лише соціальну допомогу на утримання дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, декларацією про доходи відповідачки.

Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району, з урахуванням положень ст. 19 Сімейного кодексу, 08.09.2025 р. надано висновок щодо розв`язання спору, в якому зазначено, що у зв`язку з досягненням дитиною ОСОБА_7 , вона має самостійно визначати своє місце проживання, тому не доцільно визначити рішенням суду її місце проживання разом з батьком.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини з огляду на вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 в серпні 2025 р. досягла 14-річного віку, з її пояснень, наданих в судовому засіданні вбачається, що вона визначила своє місце проживання за місцем проживання свого батька позивача по справі, з яким фактично і мешкає.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі №351/611/21 (провадження № 61-990св23) вказано, що «у разі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, то закон не передбачає можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями частини другої статті 29 ЦК України.

Отже, в силу вищенаведених норм чинного законодавства дитина у віці 14-ти років може вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків.

Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц (провадження № 61-1229св18), від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15 (провадження № 61-10851св20), від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21 (провадження № 61-6611св22)».

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини безпідставні, в зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України,за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З аналізу вищевказаних статтей вбачається, що саме один з батьків з ким мешкає дитини має право на отримання аліментів на утримання дитини з іншого з батьків.

Судом встановлено, що з січня 2025 р. неповнолітня ОСОБА_4 мешкає з батьком, з яким і надалі бажає мешкати.

Таким чином, наразі у позивача існує право на отримання аліментів з відповідачки на утримання їх доньки ОСОБА_8 . В досудовому порядку сторони не досягли згоди щодо порядку та розміру аліментів на утримання дитини. Враховуючи відсутність домовленості між батьками щодо порядку та розміру аліментів, позивач скористався своїм правом на вирішення даного спору в судовому порядку.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 р.» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень.

Згідно зі ст.191СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідачка наразі не працює, має на утриманні ще одну малолітню дитину та дитину, яка продовжує навчання. Позивачем не надано відомостей щодо його доходів та місця роботи, останній також має обов`язок по утриманню доньки, яка продовжує навчання. З урахуванням інтересів дитини, майнового та сімейного стану сторін, наявності у них інших утриманців, обов`язку обох батьків утримувати свою неповнолітню доньку, встановлений державою прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів є завищеним, тому дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_8 у розмірі по 1 598 грн., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21.05.2025 року.

Враховуючи, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини, за які позивачем був сплачений судовий збір, не підлягаю задоволенню, понесені ним витрати на сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн. не підлягають стягненню з відповідачки.

За пред`явленні позовні вимоги про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вимоги про стягнення аліментів задоволені судом частково. З урахуванням положень ст. 176 ЦПК України, відповідно до якої ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, ціна позовних вимог про стягнення аліментів у цій справі 27000,00 грн. (4500,00 * 6 місяців). Позовні вимоги задоволені частково, з урахуванням положень ст. 176 ЦПК України щодо ціни позову на суму 9588,00 грн., тобто позовні вимоги задоволені на 35,51%. Таким чином, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 430,10 грн., визначений пропорційно задоволеним позовним вимогам про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визначення місце проживання дитини з батьком, та стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 1 598 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.05.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судовий збір в дохід держави в розмірі 430,10 грн.

В іншій частині, заявлені вимоги, - залишити без задоволення.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 03.11.2025 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя: І.Й.Наумова