Справа № 161/9628/25 Головуючий у 1 інстанції: Смокович М. В.
Провадження № 22-ц/802/1200/25 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда - Ф" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда - Ф" на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда - Ф" (ТзОВ "ФК "Артеміда - Ф") в травні 2025 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.04.2020 ТОВ "Лінеура Україна" (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали договір № 699499 про надання коштів на умовах фінансового кредиту, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 10000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та проценти за користування ним, однак не виконав своїх зобов`язань належним чином. Право вимоги за цим кредитним договором перейшло спочатку до ТОВ «Сіроко Фінанс» (на підставі договору факторингу № 015-220221 від 22.02.2021), а потім - до ТОВ "ФК "Артеміда - Ф" (на підставі договору факторингу № 20240822/1 від 22.08.2024). Позивач ТОВ "ФК "Артеміда - Ф" просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його свою користь заборгованість за договором № 699499 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.04.2020 в розмірі 38223,92 грн з яких: 10000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 22800,00 грн проценти за користування кредитом, 5423,92 грн інфляційні втрати, а також стягнути на свою користь судові витрати по справі.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 серпня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Артеміда - Ф" заборгованість за договором № 699499 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.04.2020 в розмірі 18296,20 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Артеміда - Ф" судовий збір в розмірі 994,97 грн.

Позивач ТзОВ "ФК "Артеміда - Ф" подало апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог. Вважає рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині незаконним та необґрунтованим, винесеним у результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, та таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що за ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки договором № 699499 від 10.04.2020 про надання коштів на умовах фінансового кредиту визначено нарахування процентів по договору після прострочення виконання грошового зобов`язання, і такі становлять 1,9% в день (п.п. 9.11., 1.4. договору), відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, вони законно нараховані первісним кредитором. Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову в стягненні витрат на правову допомогу з підстав відсутності доказів сплати гонорару адвокату. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитом та інфляційних втрат нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України за договором кредиту, а також в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. Також стягнути з відповідача в користь позивача судові витрати понесені позивачем у зв`язку з подачею апеляційної скарги та розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу в цій справі не подавався.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

За змістом частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.04.2020 ТОВ «Лінеура Україна» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали договір № 699499 про надання коштів на умовах фінансового кредиту, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит в розмірі 10000 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Основні умови кредитування згідно цього кредитного договору: - сума кредиту - 10000 грн (п. 1.2); - строк кредиту - 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього договору; (п. 1.3); - акційна процентна ставка - 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору (п. 1.4.1); - стандартна процентна ставка - 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п. 1.4.2); - нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів постіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1.); - у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін та за умови, що заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн (включно) клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення додаткової угоди до договору (п. 4.1.);

- дата повернення кредиту - 10.05.2020 (графік платежів до кредитного договору).

10.04.2020 ТОВ «Лінеура Україна» надало (перерахувало) ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 10000 грн, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2643_49 від 09.10.2024.

30.04.2020 ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 уклали додатковий договір до договору № 699499 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.04.2020, відповідно до якого строк користування кредитом за договором продовжується на строк, що дорівнює строку, встановленому п. 1.3. договору (дата повернення кредиту та оплата процентів за користування кредитом 31.05.2020 (п.3.1.).

29.05.2020 ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 уклали додатковий договір до договору № 699499 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.04.2020, відповідно до якого строк користування кредитом за договором продовжується на строк, що дорівнює строку, встановленому п. 1.3. договору (дата повернення кредиту та оплата процентів за користування кредитом 29.06.2020 (п.3.1.).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до п. 6, п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ Про електронну комерцію електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

За ч. 1, ч. 12 ст. 11 ЗУ Про електронну комерцію пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Частина 1 ст. 12 ЗУ Про електронну комерцію визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

22.02.2021 ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «Сіроко Фінанс» (фактор) уклали договір факторингу № 015-220221, на підставі якого до фактора перейшло право вимоги за кредитним договором № 699499 від 10.04.2020 (платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 11 від 23.02.2021, витяг з реєстру прав вимоги від 22.02.2021).

22.08.2024 ТОВ «Сіроко Фінанс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» (фактор) уклали договір факторингу № 20240822/1, на підставі якого до фактора перейшло право вимоги за кредитним договором № 699499 від 10.04.2020 (платіжна інструкція кредитного переказу коштів № 705 від 29.08.2024, витяг з реєстру прав вимоги від 22.08.2024).

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором на 09 травня 2025 року становить 38223,92 грн, з них: 10000,00 грн - тіло кредиту, 22800,00 грн - відсотки за користування кредитом, 5423,92 грн інфляційні втрати.

Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України).

Судом встановлено, що погодженим строком кредитування є строк 30 днів (п. 1.3 кредитного договору), тобто до 10.05.2020, який в подальшому, укладеними додатковими договорами від 30.04.2020 та від 29.05.2020 пролонговано до 29.06.2020.

Стороною відповідача не спростовано факту отримання відповідачем кредитних коштів, а також не спростовано (не надано свого розрахунку) заборгованості за кредитним договором.

Позивачем до суду першої інстанції надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого, відповідачем не погашено тіло кредиту в сумі 10000,00 грн, також станом на 28.06.2020 (останній день строку кредитування, коли правомірно нараховувати відсотки за користування кредитом) заборгованість ОСОБА_1 за відсотками за користування кредитом становить 5700 грн, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме таку суму заборгованості за тілом кредиту та за відсотками необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На вимоги цієї статті посилається позивач в апеляційній скарзі обґрунтовуючи нарахування відсотків в розмірі 1,9% на суму боргу після закінчення строку кредитування погодженого сторонами та вказує, що нарахування та розмір таких процентів передбачено п. 1.4., 9.11. договору № 699499, укладеного сторонами, однак, оскільки позивач в суді першої інстанції не ставив питання про стягнення процентів саме на підставі ст. 625 ЦК України, - у суду відсутні підстави для їх стягнення.

Судом правильно визначено період за який стягнуто проценти за користування кредитом та інфляційні втрати і визначено їх розмір.

Позивач просив стягнути нараховані ним інфляційні втрати за період з 30.06.2020 по 23.02.2022 (загальний індекс інфляції за цей період становить 1,16536332), виходячи з бази нарахування в розмірі 32800,00 грн, однак, сума інфляційних втрат, сплати яких позивач вправі вимагати, становить 2596,20 грн (15700 грн (тіло кредиту + відсотки) х 1,16536332 - 15700 грн) з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги в цій частині спростовуються наведеним вище.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову в стягненні витрат на правову допомогу з підстав відсутності доказів сплати гонорару адвокату, то суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги позивача в цій частині та погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки сторона, яка заявляє вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язана надати відповідні докази, які у причинно-наслідковому зв`язку підтверджують затрачений час на правову допомогу, надану в справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та фактичну передачу виконаних адвокатом робіт, які, зокрема, можуть міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Згідно з п. 4.7 договору про надання правової допомоги № 250507-2Ш від 07.05.2025 за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної із сторін (сторонами). Позивач у встановлений процесуальний строк не надав суду першої інстанції ні доказів надання правової допомоги (фактичної передачі наданих адвокатом послуг, які, зокрема, можуть міститися у акті приймання-передачі послуг за договором), ні доказів на підтвердження витрат, понесених на надання правничої допомоги.

Рішення судом першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування в оскаржуваній частині немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда - Ф" залишити без задоволення.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 серпня 2025 року в цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2025 року.

Головуючий - суддя

Судді