ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 712/2208/24
Провадження № 22-ц/821/1799/25
Категорія: 308020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.

за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи:

позивач: Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради,

представник позивача: Соколовський Михайло Юрійович,

відповідач: ОСОБА_1 ,

представник відповідача: адвокат Шарапа Вікторія Юріївна,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шарапи Вікторії Юріївни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 квітня 2025 року (ухваленого під головуванням судді Пироженка С.А. в приміщенніСоснівського районного суду м. Черкаси, повний текст рішення суду виготовлено 28 квітня 2025 року) у цивільній справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

21 лютого 2024 року КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на позивача покладено виконання важливої державної соціальної програми забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання.

Надання послуг з централізованого опалення в будинку АДРЕСА_1 здійснюється КПТМ «Черкаситеплокомуненерго».

Вважає, що станом на сьогодні, між виконавцем та споживачами багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , в тому числі і відповідачем укладені Типові договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, в запропонованій підприємством редакції та в наявності правові відносини щодо надання послуги з постачання теплової енергії.

Боржник, фактично споживши вищезазначені послуги, не надсилав жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачу житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі.

Судовим наказом Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.08.2021 №2н/712/282/21 з відповідача стягнуто заборгованість в сумі 29 281,38 грн.

Відповідач не виконує своїх зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати за використані житлово-комунальні послуги, що призводить до втрати можливості підприємства проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобов`язання перед бюджетом і впливають на якість наданих послуг.

Згідно розрахунку, заборгованість за теплову енергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_1 , обчислюється за мінусом стягнутої суми згідно вищезазначеного наказу і станом на 31.10.2023 борг відповідача перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за житлово-комунальні послуги складає 36 930,67 грн.

За наведених підстав, позивач просив суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість станом на 31.10.2023 року в сумі 36 930 грн 67 коп. та витрати по сплаті судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 квітня 2025 року позов - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 36 930,67 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн, а всього 39 958,67 грн.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що відповідач є споживачем комунальних послуг (послуг з теплопостачання), які надаються позивачем, тому між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005.

Відповідач не виконує своїх зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати за використані житлово-комунальні послуги та згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 31.10.2023 борг відповідача перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за житлово-комунальні послуги складає 36 930,67 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 27 серпня 2025 року через систему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 адвокат Шарапа В.Ю., вважаючи, що рішення суду першої інстанції є необгрунтованим, постановленим при неповній відповідності висновків суду обставинам справи, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просила рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд вибірково та критично віднісся до пояснень відповідача з приводу виникнення заборгованості зі сплати за спожиту теплову енергію та не прийняв до уваги намагання ОСОБА_1 щодо погашення частини боргу.

Суд не врахував, що відповідач є малозабезпеченою особою, пенсіонером за віком і розмір пенсії є мізерним та складає 3 038,00 грн, попри це, відповідач, з урахуванням тяжкого матеріального становища все ж намагався в міру можливостей частково погашати наявну заборгованість.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про задоволення позову.

Також суд першої інстанції не взяв до уваги позицію відповідача щодо неправильності наданого позивачем розрахунку, оскільки він не відображає фактичну спожиту теплову енергію та містить некоректні розрахунки нарахування плати.

Крім того, скаржник посилається, що судом не було враховано аспекти застосування до вказаних правовідносин строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду 18 вересня 2025 року, представник КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» - Соколовський М.Ю., вважаючи, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в даній скарзі щодо скасування рішення є безпідставними та необгрунтованими, натомість рішення суду ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства, враховуючи всі фактичні обставини справи, правильно застосовано судом як норми процесуального і матеріального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, просив апеляційну скаргу сторони відповідача на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 квітня 2025 року залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що КПТМ «Черкаситеплокомуненрго» здійснює постачання теплової енергії до будинку по АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що особовий рахунок за вищевказаною адресою № НОМЕР_1 відкрито на відповідача ОСОБА_1 .

Також встановлено, що судовим наказом Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.08.2021 року № 2н/712/282/21 з відповідача стягнуто заборгованість в сумі 29 281 грн 38 коп.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 31.10.2023 борг відповідача перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за надані житлово-комунальні послуги складає 36 930 грн 67 коп.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд згідно нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до вимог п. 6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно зі пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, від 16 вересня 2020 року у справі № 755/10683/17, від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц).

Одночасно, згідно ч. 3 ст. 13 Конституції України та ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України, яка регламентує тягар утримання майна, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положення ст. 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема й на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Частиною 1 ст. 19 «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Статтями 20, 21 «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Крім того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води передбачені статтями 21 та 22 цього Закону.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтями 67, 68 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» здійснює нарахування за постачання теплової енергії відповідачу за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Постановою НКРЕКП№ 1174 від 25.06.2019 року затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, яким визначено механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання для суб`єктів природних монополій і суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання, які є ліцензіатами НКРЕКП.

В подальшому, постановою НКРЕКП № 94 від 14.01.2020 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради», із змінами, внесеними постановою НКРЕКП № 628 від 17.03.2020 року « Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 94 від 14.01.2020», КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» встановлено тариф на послугу з постачання теплової енергії. Зазначена постанова набрала чинності 17.01.2020.

На офіційному веб-сайті КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» міститься інформація про затвердження тарифів на відповідний рік.

Так, Наказом КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» № 42 від 18.03.2020 «Про введення в дію тарифів на послугу з постачання теплової енергії», відповідно до постанови НКРЕКП № 628 від 17.03.2020 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 94 від 14.01.2020», з 18.03.2020 року введено в дію тарифи на послугу з постачання теплової енергії для потреб населення.

Наказом КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» № 120 від 04.10.2021 «Про введення в дію тарифів на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води», відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1073 від 04.10.2021 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води, які надаються КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», з 04.10.2021 введено в дію тарифи на послугу з постачання теплової енергії для потреб населення.

Наказом КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» № 134 від 28.10.2021 «Про введення в дію тарифів на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води», відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1199 від 28.10.2021 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 04.10.2021 № 1073 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води, які надаються КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», з 13.10.2021 введено в дію тарифи на послугу з постачання теплової енергії для потреб населення.

Наказом КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» № 172 від 27.10.2022 «Про введення в дію тарифів на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води», відповідно до рішень виконавчого комітету Черкаської міської ради від 30.09.2022 № 802 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії, послугу з постачання гарячої води для KПTM «Черкаситеплокомуненерго» на період воєнного стану в Україні» та від 27.10.2022 № 948 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 30.09.2022 № 802 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії, послугу з постачання гарячої води для КПГМ «Черкаситеплокомуненерго» на період воєнного стану в Україні».

Із наведеного слідує, що встановлення тарифів і затвердження планів розвитку для підприємств теплопостачання здійснюють органи місцевого самоврядування, і нарахування плати за отримані послуги за постачання теплової енергії здійснювалось на підставі затверджених тарифів, які в судовому порядку не оскаржені та діяли на час здійснення нарахувань.

Як вірно встановлено судом, КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради є виконавцем житлово-комунальних послуг населенню у м. Черкаси, та здійснює постачання теплової енергії, зокрема, до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якій розміщена квартира відповідача.

Відповідно до реєстру зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Із наведеного слідує, що відповідач отримує послуги з постачання теплової енергії, яку надає позивач. Однак, ОСОБА_1 своєчасно та в повному обсязі не вносив плату за надані йому послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Згідно з листа-розрахунку по особовому рахунку № НОМЕР_2 розмір заборгованості відповідача за послуги з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води за період з січня 2021 року по грудень 2023 року складає 66 212,05 грн.

Враховуючи, що судовим наказом Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.08.2021 № 2н/712/282/21 з відповідача стягнуто заборгованість в сумі 29 281,38 грн, тому на листопад 2023 року заборгованість становить 36 930,67 грн, яку просить стягнути позивач.

Також відповідач не заперечує наявність заборгованості, проте не погоджується із розміром заборгованості та посилається в апеляційній скарзі на те, що він є малозабезпеченою особою, пенсіонером за віком і розмір пенсії є мізерним та складає 3 038,00 грн, однак такі посилання відхиляються колегією суддів, оскільки соціальний статус відповідача не звільняє його від обов`язку оплачувати спожиті послуги, хоча може впливати на можливість врегулювання боргу шляхом розстрочки або реструктуризації відповідно Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію».

Крім того, відповідач, особа, яка має статус малозабезпеченої особи не позбавлений права на отримання субсидії на житлово-комунальні послуги згідно постанови КМУ від 21.10.1995 №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», зокрема на оплату послуг з постачання теплової енергії, у даному випадку, при наявності договору про реструктуризацію боргу.

Колегія суддів завертає увагу, що крім розрахунку заборгованості, позивачем було надано динаміку тарифів, яка фактично ілюструє динаміку тарифів на послуги із теплопостачання ( а.с. 12-13) та виписку ( вибрані дані) по о/р НОМЕР_1 за період з січня 2020 року по листопад 2023 року, в якому відображено тарифи, розмір абонентської плати, абонентське обслуговування, внески комерційного обліку та загальний розмір ( а.с. 78).

Водночас, розмір заборгованості, визначений позивачем, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не спростований, лише зазначено, що наданий позивачем розрахунок є невірним, оскільки не відображає фактичну спожиту теплову енергію та містить некоректні розрахунки нарахування плати, проте, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, так як у розрахунку заборгованості міститься лише загальний розмір заборгованості, проте разом із динамікою тарифів та випискою по о/р НОМЕР_1 , вбачається, що загальний розмір заборгованості включає не лише кошти, як плата за спожиті послуги з постачання теплової енергії, а в дану суму враховано кошти за гаряче водопостачання (ГВП), плата за абонентське обслуговування, внески на вузли комерційного обліку, згідно визначених тарифів.

За наведених обставин, є вірними висновки суду першої інстанції про те, що з відповідача слід стягнути заборгованість за спожиту теплову енергію, за період з січня 2021 року 31 жовтня 2024 року, у розмірі 36 930,67 грн.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано аспекти застосування до вказаних правовідносин строку позовної давності, відхиляються колегією суддів по наступних підставах.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за спожиту теплову енергію, яку позивач просить стягнути з відповідача, виникла за період із січня 2021 року по 31 жовтня 2024 року, із даним позовом до суду позивач звернувся 21.02.2025, тобто в межах строку позовної давності.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог.

Інші доводи, наведені стороною відповідача в апеляційній скарзі, були предметом апеляційного перегляду, проте суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 258, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шарапи Вікторії Юріївни залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

О.М. Новіков