11 листопада 2025 року
Справа № 642/1865/25
Провадження № 2/642/951/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова в складі

головуючого судді Проценко Л.Г.,

за участю секретаря судового засідання Гойко Т.Є.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Розтоцького Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 , який діє на підставі довіреності від 30.04.2024 № 636, ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із даним позовом до ОСОБА_4 , третя особа Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 37438,86 гривень, в тому числі: заборгованість по аліментах на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за серпень та липень 2024 року у розмірі 18 719,43 грн.; неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 18 719,43 грн.

На обґрунтування позовної заяви зазначено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.03.2013 з відповідача ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 04.07.2013 до досягнення дитиною повноліття. Рішення знаходилось на виконанні у Холодногірсько-Новобаварському ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ Харківської області та було відкрито виконавче провадження №40961959. Відповідач регулярно приховував свої доходи та ухилявся від своєчасного виконування обов`язків зі сплати аліментів. Станом на 25.11.2024 заборгованість по аліментах за період з грудня 2018 року по серпень 2024 року склала 411914,83 грн., яку 29.11.2024 відповідач сплатив. 27.02.2025 державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ Харківської області винесена постанова про закінчення ВП №40961959. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 06.02.2025 у справі № 642/8184/24 з відповідача частково стягнуто пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 200000,00 грн. Згідно з даними про нараховану заробітну плату за 2024 рік: заробітна плата (грошове утримання) відповідача за липень 2024 року складає 66267,00 грн., за серпень 2024 року - 60852,25 грн. Отже, розмір аліментів мав становити за липень 2024 року - 16499,39 грн., а за серпень 2024 року - 15385,27 грн. З огляду на фактичний розмір доходів відповідача при визначенні заборгованості по аліментах за липень та серпень 2024 року була не врахована частка його доходів, що призвело до недоплати аліментів у розмірі 18719,43 грн. (8340,27 грн. за липень та 10379,16 грн. за серпень), яка виникла з вини відповідача. Також просили стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 18 719,43 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова 10 квітня 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Законом України від 26 лютого 2025 року № 4273-IX внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, який набрав законної сили 25 квітня 2025 року, зокрема, змінено найменування Ленінського районного суду міста Харкова на Холодногірський районний суд міста Харкова.

25.04.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого, представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Лукомська В.В. заперечувала проти задоволення позовної заяви та просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що аліменти на утримання дитини, починаючи з 2013 по 2018 роки стягувались із заробітної плати відповідача у повному розмірі та своєчасно. З 2018 року стягнення аліментів здійснювалось із пенсії відповідача. Виконавче провадження № 40961959 закрито у зв`язку із повним виконанням рішення суду від 06.02.2025 у справі 642/8284/24 про стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 200000,00 грн. Відповідач жодним чином не приховував свої доходи, а сплачував аліменти у відповідності до їх нарахування до остаточного виконання рішення суду. Крім того, відповідач сплачує аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, починаючи з 01.09.2024 і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х років на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.10.2024 у справі №639/4149/24. Щодо твердження позивача про те, що у липні 2024 року грошове забезпечення відповідача становило 66267,00 грн., а розмір аліментів за цей місяць мав скласти 16499,39 грн. зазначила, що відповідно до виписки з банківської карти АТ «ПриватБанк» 08.09.2024 на карту відповідача було зараховано грошове забезпечення за липень 2024 року, як військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у сумі 32636,50 грн., з яких було сплачено аліменти на утримання сина. 20.07.2024 відповідачу зараховано кошти від військової частини НОМЕР_1 з призначенням «грошова допомога на оздоровлення» у сумі 32636,50 грн. В інші місяці така допомога не нараховувалась та не виплачувалась, тому дана допомога носить одноразовий характер і не є постійною. Отже, грошова допомога на оздоровлення не належить до видів доходів, з яких проводиться стягнення аліментів на підставі положень Переліку №146 та Переліку за наказом МОУ №316. Твердження позивача, про те що грошове забезпечення відповідача в серпні 2024 року становило 60852,25 грн. не відповідають дійсності та є помилкою. Відповідно до довідки про доходи від 24.04.2025 за серпень 2024 року ОСОБА_4 було нараховано 33133,50 грн. Інших сум, окрім грошового забезпечення, яке було нараховано у серпні 2024 року не надходило. Вважає, що аліменти на утримання сина у серпні 2024 року були нараховані державним виконавцем правильно і з огляду на отриману суму доходів.

05.05.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача ОСОБА_3 . ОСОБА_1 зазначив, що наданий відповідачем доказ, а саме копія банківської виписки ОСОБА_4 про рух коштів АТ «Приватбанк» викликає сумніви, оскільки містить лише одну сторінку, що не дозволяє його розглядати як повноцінну копію документу. Твердження відповідача про неотримання ним у серпні 2024 року доходу у розмірі 40615,26 грн. з ВЧ НОМЕР_1 не відповідають дійсності.

06.05.2025 від представника відповідача адвоката Лукомської В.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, згідно яких, позовні вимоги ОСОБА_3 стосуються стягнення заборгованість по аліментах на утримання сина ОСОБА_5 за липень та серпень 2024 року. Тому відповідачем було надано до суду копію банківської виписки про рух коштів в АТ КБ «ПриватБанк» за періоди щодо яких виникли спірні правовідносини. Оскільки інші періоди сплати аліментів позивачем не оспорювалися та не стосуються предмету даного спору, тому не були додані ОСОБА_4 до відзиву. Наданий до суду доказ руху коштів відповідача був отриманий ним із мобільного застосунку АТ КБ «ПриватБанк» в електронній формі та оформлення наданого документа визначається виключно політикою документообігу банку. Обов`язок нарахування аліментів покладено на державного виконавця, який щомісяця здійснює їх стягнення із всіх доходів ОСОБА_4 та якому відомі всі наявні у відповідача доходи, а тому і твердження позивача про те, що у ОСОБА_4 можуть бути наявні інші джерела доходу не відповідає дійсності. У разі наявності останніх державним виконавцем були б вжиті заходи щодо стягнення аліментів з таких коштів. Зазначила, що помилка в документі була виявлена та спростовується наданою відповідачем до суду довідкою про доходи ОСОБА_4 від 24 квітня 2025 року про те, що за серпень 2024 року відповідачу було нараховано 33133,50 грн. Також дана інформація підтверджується копією витягу з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору відповідь на запит в електронному вигляді від 06.05.2025, де зазначено суму виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_4 за серпень 2024 року в сумі 33133,50 грн. Таким чином дані твердження позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо міркувань позивача про те, що відповідач перераховував мізерні суми (більше 2000 грн. на місяць) на утримання сина. Відповідно до ч. 1 п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» № 146 від 26 лютого 1993 року утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з одержуваної пенсії. Тобто сплата аліментів вираховувалася відповідно до співвідношення отриманого особою доходу, а саме з пенсії на той момент. Після того, як відповідач був призваний проходити військову службу у складі Збройних Сил України по мобілізації його дохід збільшився, а тому зросла і сума перерахованих ОСОБА_4 аліментів. Враховуючи вищевикладене, просила в задоволені позову відмовити та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в справі на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень 00 копійок.

07.05.2025 представник позивача ОСОБА_1 подав до суду заяву про зменшення позовних вимог. При цьому зазначив, що частина доходів отриманих відповідачем у вказаний період (липень-серпень 2024) з загальної суми заявлених позивачем у позовній заяві, була грошовою допомогою на оздоровлення. Враховуючи викладене, позивач вважає за доцільне виключити цю суму з розміру обчислювального ним доходу позивача (з урахуванням утриманих податків), і відповідно розмір аліментів потребує зменшення на 8159,13 грн. (32636,50 : 4 = 8159,13), із внесенням відповідних доповнень до розрахунку заборгованості.

Таким чином, розмір позовних вимог відповідача заборгованості по аліментах на утримання сина становить 10 560,30 грн. (18 719,43 8 159,13 = 10 560,30), а вимоги щодо сплати неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів складають 10 560,30 грн.

У зв`язку із чим, просив зменшити розмір позовних вимог і вважати їх наступними: «Стягнути з відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь позивача, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 21 120,60 гривень, в тому числі: заборгованість по аліментах на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за серпень та липень 2024 року у розмірі 10 560,30 грн.; неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, у розмірі 10 560,30 грн.».

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

19.05.2025 від представника відповідача адвоката Лукомської В.В. надійшов відзив на заяву про зменшення розміру позовних вимог, в яких вона просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_3 стосуються стягнення заборгованості по аліментах на утримання сина за липень та серпень 2024 року. У зв`язку з тим, що інші періоди у даному провадженню не оспорюються, тому відсутні підстави для подання документів, які засвідчують рух коштів ОСОБА_4 в інші періоди. Наголосила, що дії позивача та його представника щодо отримання повного документу про рух коштів ОСОБА_4 у вигляді виписки з АТ КБ «Приватбанк» в електронному вигляді є неправомірними та не можуть слугувати так званим доказом в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, оскільки не стосується предмету позову та здобуті незаконним шляхом. Зазначила, що про нараховану та отриману 20.07.2024 на карту відповідача грошову допомогу для оздоровлення в сумі 32636,50 грн. державному виконавцю було відомо, а тому нарахування аліментів на цю суму не здійснювалось. За серпень відповідачу було нараховано 33133,50 грн, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу. Зі змісту поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог не можливо встановити з яких саме сум позивач просить стягнути заборгованість по аліментах, оскільки хоча і погоджується з тим фактом, що грошова допомога на оздоровлення не належить до видів доходів, з яких проводиться стягнення аліментів, але обраховує її у сумі 8159,13 грн.

Також 19.05.2025 представник відповідача адвокат Лукомська В.В. подала клопотання, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування клопотання зазначила, що 16.04.2025 між нею, яка діє від імені Адвокатського бюро «Олександр Носков і Партнери» та ОСОБА_4 укладено договір про надання правничої допомоги в даній справі. Також, 16.04.2025 між ними укладено додаткову угоду до договору і ОСОБА_4 здійснив оплату за правничу допомогу в справі, що підтверджується квитанцією. 16.05.2025 між адвокатом та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду №2 про внесення змін до додаткової угоди щодо вартості послуг -7000,00 грн. 17.05.2025 ОСОБА_4 здійснив оплату за правничу допомогу в даній справі у розмірі 2000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією.

27.05.2025 представник позивача Соловйов Є.А. подав відповідь на відзив щодо заяви позивача про зменшення позовних вимог, в якому просив позов задовольнити. Зазначив, що позивач у своїх позовних вимогах спирається на дані Пенсійного фонду України та Податкової служби, згідно з якими відповідач у відповідний період (липень та серпень 2024 року) отримав, окрім пенсії (11642,22 грн за кожний з цих двох місяців) доходи (без врахування податків): 66287,00 грн - грошове забезпечення за липень 2024 року; 60852,25 грн - грошове забезпечення за серпень 2024 року, що разом склало -104254,19 грн. Отже доход ОСОБА_4 за липень-серпень 2024 року, з якого мали бути стягнені аліменти складався з грошового забезпечення за винятком допомоги на оздоровлення, у сумі 71617,69 грн та пенсії 23284,44 грн, а всього 94902,13 грн. Відповідно розмір аліментів мав скласти 23725,53 грн, однак відповідачем погашено 13165,23 грн. Саме різниця між реальним розміром аліментів та фактично сплаченою сумою (23725,53 13165,23= 10560,30) є предметом позову.

04.06.2025 від представника позивача ОСОБА_3 , Соловйова Є.А. надійшли заперечення щодо клопотання відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу.

18.08.2025 від представника позивача Бачерікової Т.О., Соловйова Є.А. надійшло клопотання з приводу допустимості доказу наданого відповідачем. Просив при дослідженні доказів врахувати той факт, що довідка про доходи ОСОБА_4 №455 від 24.04.2025 є юридично нікчемним документом, на якому відсутні підписи осіб, від імені яких вона складена.

17.09.2025 від представника відповідача ОСОБА_4 , адвоката Лукомської В.В. надійшли додаткові пояснення у справі. На обґрунтування яких вказано, що відповідачем в серпні 2024 року було отримано лише грошове забезпечення за липень від військової частини НОМЕР_1 в розмірі лише 33133,50 грн.Військовою частиною НОМЕР_2 було нараховано ОСОБА_4 грошове забезпечення за серпень 2024 року в сумі 20 024,45 грн., яка була виплачена йому в вересні, але подана у звітність за серпень 2024 року у розмірі 20 236,99 грн., як за минулий звітний (податковий період).

18.09.2025 від представника позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_1 також надійшли додаткові пояснення по справі. Згідно яких, відповідач не надав жодного альтернативного розрахунку, згідно з яким, він повністю розрахувався з відповідачкою по сплаті аліментів за липень та серпень 2024 року.Згідно з вищезазначеними документами, ОСОБА_4 , після утримання податків та інших сум що підлягали утриманню до сплати аліментів, отримав наступне грошове забезпечення: - у липні 2024 року - 65 273,00 грн. у ВЧ НОМЕР_1 , з яких (як вже було встановлено раніше) 32 636,50 грн. є допомогою на оздоровлення, з якої аліменти не утримуються; - у серпні 2024 року - 32 636,50 грн. у ВЧ НОМЕР_1 та 20024,45 грн. у ВЧ НОМЕР_2 , всього 52 660,95 грн.Окрім цього, відповідач ОСОБА_4 , згідно Довідки Пенсійного фонду України №7831 0683 2286 2821 від 12.02.2025 (Додаток 3, копія надавалася раніше відповідачем), у липні та серпні 2024 отримував пенсію у розмірі 8731,66 грн. (за кожний із вказаних місяців). Це також є доходом, з якого мали утримуватися аліменти. Просив долучити ці пояснення до справи та врахувати при її вирішенні, а позов (в редакції заяви про зменшення позовних вимог) задовольнити в повному обсязі.

13.10.2025 до суду надійшло клопотання (пояснення по справі) державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Розтоцького Д., згідно яких у відділі на виконанні знаходився виконавчий лист № 639/5587/13-ц від 07.08.2013 виданий Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 04 липня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. (ВП № 40961959). 27.02.2025 державним виконавцем відділу керуючись вимогами п.9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до розрахунку заборгованості від 25.11.2025 станом на 31.08.2024 (тобто до досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття) борг складав 411914,83 грн.

У зв`язку з тим що станом на 25.11.2025 в матеріалах виконавчого провадження були відсутні відповіді з ПФУ та Податкової служби за липень та серпень 2024 року, розрахунок за ці два місяця був здійснений з інформації яку надав ОСОБА_4 , а саме довідки з АТ КБ «ПриватБанк». Згідно цих довідок дохід становив: за липень 2024 - 32636,48 грн., за серпень 2024 - 20024,44 грн.

У судовому засіданні представник позивачаОСОБА_1 уточнений позов підтримав та показав, що під час знаходження справи у суді виявилась невідповідність між доходами, які обліковувались у виконавчій службі та реальним розміром доходів відповідача. За довідкою Пенсійного фонду України відповідач окрім пенсії отримав доходи (без врахування податків) у розмірі грошового забезпечення: за липень 2024 р. - 66287,00 грн за серпень 2024р. - 60852,25 грн, а всього 104254,19 грн. Недоплата склала 18719,43 грн. Відповідач надав докази, що допомога для оздоровлення в сумі 32636,50 грн. є разовою виплатою, тому було зроблено перерахунок та зменшено обсяг позовних вимог щодо несплаченої суми аліментів до 10560,30 грн. А у зв`язку з тим, що з дня несплати пройшло більше 100 днів тому відповідач повинен сплатити неустойку в сумі 10560,30 грн. Дані про отримання доходу відповідача базуються на інформації ПФУ та з довідки органів податкової служби. До позову надано розрахунок несплачених аліментів та пені. Постанова державного виконавця про закриття виконавчого провадження не оскаржувалась, оскільки довідка про реальні доходи відповідача була отримана після спливу строку на оскарження. З заявою про поновлення строку чи перерахунку заборгованості не звертались, тому що на момент закриття провадження претензій не було, а нові дані з`явились лише через місяць. Позивач надає довідку про доходи лише з ВЧ НОМЕР_1 , але в довідці Пенсійного фонду України мається інформація про отримання ним доходу з ВЧ НОМЕР_2 . ОСОБА_4 не оспорював інформацію щодо його доходу, що міститься у довідках державних органів, тому посилання представника відповідача, що ці відомості є помилковими та не підтверджені належними доказами. Щодо незаконного отримання інформації з банку зазначив, що позивачем було надано один аркуш з його банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» без зазначення посадової особи підписанта, що не відповідало правилам документообігу. Однак ОСОБА_4 самостійно відкрив відомості щодо свого рахунку, оскільки скориставшись QR-кодом вони отримали такі відомості.

Позивач звернулася до державного виконавця з інформацією щодо виплат за липень-серпень 2024 року, яку було отримано лише в березні 2025 року і в іншому провадженні. Відновлення виконавчого провадження можливо лише при порушенні законодавства, чого не було в постанові про закриття виконавчого провадження, тому вони звернулися до суду.

Представник відповідача проти задоволення уточненого позову заперечувала та показала, що 27.02.2025 виконавче провадження було закінчено з підстав виконання і нарахування аліментів здійснювалось зі всіх видів доходів відповідача. Державному виконавцю було відомо про всі доходи, в т.ч. і за серпень 2024р., банківські рахунки відповідача та одноразову допомогу на оздоровлення і інформації того, що ОСОБА_4 сплачував аліменти в недостатньому розмірі не надходило, оскільки аліменти перераховувались бухгалтерією військової частини відповідно до рішення суду. Відповідач не приховував свої доходи, не ухилявся і сплачував аліменти вчасно. Виписка з пенсійного фонду про отримання ОСОБА_4 доходу в загальному розмірі 66267 грн. співпадає з довідкою про доходи від 24.05.2025. Також ця сума включає в себе грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 32636,50 грн. З суми 66267 грн. за липень 2024р. відповідач сплачував аліменти по виконавчому провадженню, яке було закінчено. Твердження відповідача про те, що в серпні 2024р. грошове забезпечення відповідача складало 60852,25 грн. не відповідає дійсності. Згідно витягу з пенсійного фонду від 12.02.2025 дохід відповідача в серпні 2024р. складав 60852,25 грн., однак це є помилковим, оскільки відповідно довідці про доходи виданої в/ч НОМЕР_1 за №455 від 24.04.2025р. ОСОБА_4 в серпні 2024р. було нараховано 33133,25 грн., що співпадає з витягом з Державного реєстру фізичних осіб платників податків від 06.05.2025 р. за вказаний місяць, а також з витягом з АТ КБ «ПриватБанк». Державний виконавець бачив всі рахунки, в т.ч. і за серпень 2024, тому аліменти були нараховані правильно із огляду на отриману суму. ОСОБА_4 усно звертався до Пенсійного фонду України, де йому було повідомлено, що інформація яка міститься в довідці - надана ВЧ НОМЕР_1 і вони не несуть відповідальності за таку інформацію. На усний запит позивача до в/ч НОМЕР_1 було зазначено, що є невідповідності у бухгалтерії в/ч, а також видано письмову довідку від 24.04.2025. З 18.03.2025 відповідач проходить службу в в/ч НОМЕР_3 . Військовослужбовець може проходити службу в одній частині, а фінансування проводиться іншою частиною. Дії позивача та його представника щодо отримання повного витягу з банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4 є неправомірними, а також неналежним та недопустимим доказом в розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК Україні, оскільки були отримані без згоди відповідача. Крім того, в зазначеному витязі є періоди, які не стосуються предмету позову.

В судовому засіданні представник третьої особи державний виконавець Розтоцький Д.П. пояснив, що ним раніше складався розрахунок заборгованості по аліментам, були проведені відповідні дії щодо арешту майна боржника і заборгованість, яка виникала до 31.08.2024 року, тобто до повноліття дитини, сплачена відповідачем в повному розмірі. У зв`язку із чим було закрито виконавче провадження, після того виникали питання щодо виплат у липні-серпні 2024 року. Однак у нього не було ні відповіді з органів пенсійного фонду, ні з органів податкової служби, оскільки вони приходять з великим запізненням. Боржником були надані виписки з банківської картки, а також лікарняні, які не обліковуються, і на підставі документів наданих боржником ОСОБА_4 була вирахована сума аліментів в розмірі 1/4 доходів відповідача. Будь-які нові відомості не включалися. До нього ОСОБА_3 з заявою про оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження чи поновлення строку для цього не зверталася. Виконавче провадження може відновити керівництво. ОСОБА_3 зверталася щодо неузгодженості нарахування аліментів за липень-серпень 2024 року, на що він надав відповідь, що провадження закрито і скасувати постанову можливо, в разі наявності порушень. Відповідачем ОСОБА_4 були надані тільки довідки з АТ КБ «ПриватБанк», згідно яких було нараховано розмір аліментів. Розрахунок заборгованості здійснюється при зверненні щомісячно. Запити здійснює державний виконавець до Пенсійного фонду України та Державної податкової служби, однак відомості з податкової надходять з запізненням більше кварталу. В разі закриття провадження, неможливо проводити будь-які розрахунки, це можливо лише після скасування постанови керівником виконавчої служби при порушенні законодавства, однак такого не було.

Суд вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст. 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.07.2013 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючі з 04 липня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. 07.08.2013 видано виконавчий лист та 26.11.2013 відкрито виконавче провадження. (а.с. 5-7)

З розрахунку заборгованості по аліментам від 25.11.2024 виданого Холодногірсько-Новобаварського відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що за виконавчим листом № 639/5587/13-ц від 07.08.2013 станом на 31.08.2024 заборгованість становила 411914,83 грн. (а.с. 8-9)

Заборгованість з аліментів сплачена відповідачем в повному обсязі 29.11.2024 у розмірі 4119144,83 грн., про що свідчить інформацієя про рух коштів ОСОБА_3 в АТ «ПУМБ». (а.с. 22 зворот)

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 06.02.2025 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто пеню (неустойку) за прострочку сплати аліментів в розмірі 200000,00 грн. (а.с. 14-15)

27.02.2025 постановою державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у м.Харкові СМУ МЮ Харківської області винесена постанова про закінчення ВП №40961959 за виконавчим листом №639/5587/13-ц, виданий 07.08.2013 про стягнення з ОСОБА_4 користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючі з 04 липня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду зі сплати аліментів виконано в повному обсязі. (а.с. 13)

З виписки Пенсійного фонду України від 12.02.2025 вбачається, що ОСОБА_4 була нараховано заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) в липні 2024 року 66267,00 грн., в серпні 60853,25 грн. (а.с. 23 зворот)

Згідно довідки Пенсійного фонду України від 12.02.2025 про доходи № 7831 0683 2286 2821 відповідач ОСОБА_4 є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, за період липень-серпень 2024 року отримав 8731,66 грн щомісячно, тобто загалом 17463,32 грн. (а.с. 24 зворот)

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору відповідь на запит в електронному вигляді від 06.05.2025, ОСОБА_4 отримав в липні 2024 року з ВЧ НОМЕР_4 дохід в розмірі 66267,00 грн, за серпень 2024 року - дохід в розмірі 33133,50 грн.

20.07.2024 відповідачу зараховано кошти від військової частини НОМЕР_1 з призначенням «грошова допомога на оздоровлення» у сумі 32636,50 грн.

Позивач зазначає, що ці виплати в повному розмірі не були враховані державним виконавцем при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно п.3 ч.2 ст. 73 «Про виконавче провадження» стягнення не здійснюється також із сум вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 №146 «про перелік видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» передбачено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Переліком додаткових видів грошового забезпечення та інших виплат, здійснених у грошовій формі, що не підлягають облікові при відрахуванні аліментів з військовослужбовців Збройних Сил України встановлена, зокрема, грошова допомога для оздоровлення.

Наказом Міністерства оборони України №26 від 07.06.2018 затверджено порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, відповідно до якого до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать, зокрема, допомога.

Згідно п. 4 розділу 1 Порядку грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби.

Таким чином, виплати на оздоровлення відносяться до одноразових грошових виплат, та не мають бути враховані при розрахунку розміру аліментів, тому позивачем в подальшому були зменшені позовні вимоги.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вищезазначеними документами, ОСОБА_4 після утримання податків та інших сум, що підлягають утриманню до сплати аліментів, отримав наступне грошове забезпечення:

- у липні 2024 року 65 273,00 грн. з ВЧ НОМЕР_1 , з яких 32 636,50 грн. є допомогою на оздоровлення, з якої аліменти не утримуються;

- у серпні 2024 року - 32 636,50 грн. з ВЧ НОМЕР_1 (а.с. 198) та 20 024,45 грн. з ВЧ НОМЕР_2 (а.с. 199), а всього 52 660,95 грн.

Окрім цього, відповідач ОСОБА_4 , згідно Довідки Пенсійного фонду України №7831 0683 2286 2821 від 12.02.2025, у липні та серпні 2024 отримав пенсію у розмірі 8 731,66 грн. у кожний із вказаних місяців.

Таким чином розмір доходу відповідача ОСОБА_4 , з якого мали утримуватися аліменти, склав:

- у липні 2024 року: 32 636,50 + 8 731,66 = 41 368,16 грн.;

- у серпні 2024 року: 32 636,50 + 20 024,45 + 8 731,66 = 61 392,61 грн.

Всього за липень-серпень 2024: 41 368,16 + 61 392,61 = 102 760,77 грн.

З огляду на це, сума аліментів, яка підлягала сплаті, становить за липень 2024 року: 41 368,16 : 4 = 10 342,04 грн.; за серпень 2024 року: 61 392,61 : 4 = 15 348,15 грн.

Всього за липень-серпень 2024 року: 10 342,04 + 15 348,15 = 25 690,19 грн.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження № 40961959, згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 25.11.2024, з відповідача ОСОБА_4 було стягнуто аліменти в наступних розмірах:

-за липень 2024 року 8 159,12 грн., тобто недоплата складає 10 342,04 - 8 159,12 = 2 182,92 грн;

-за серпень 2024 року 5 006,11 грн., тобто недоплата складає 15 348,15 - 5 006,11 = 10 342,04 грн.

Всього за липень-серпень 2024 стягнуто 13 165,23 грн. аліментів, недоплата за цей період склала 25 690,19-13 165,23 = 12 524,96 грн.

Однак, суд розглядає справу лише в межах уточнених позовних вимог.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем власного контррозрахунку не надано.

Суд відхиляє доводи представника відповідача, які викладені нею в поясненнях по справі від 18.09.2025, стосовно того, що державному виконавцю було відомо про все нараховане грошове забезпечення відповідача, оскільки під час розгляду справи встановлено, що державним виконавцем за період липень серпень 2024 року не було здійснено запитів до відповідних служб стосовно доходів відповідача.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 28 березня 2019 року у справі № 653/3230/14-ц державний виконавець, при здійсненні виконавчого провадження щодо стягнення аліментів за рішенням суду, не наділений повноваженнями щодо своєчасності та правильності нарахування підприємством заробітної плати з якої проводиться відрахування аліментів на користь стягувача, а лише контролює правильність відрахувань із нарахованої заробітної плати боржника та своєчасність і повноту перерахувань коштів у рахунок аліментів на користь стягувача.

Судом встановлено, що відповідач дійсно має заборгованість по сплаті аліментів за період липень-серпень 2024 року, яка не була врахована державним виконавцем при закритті виконавчого провадження ВП №40961959 від 27.02.2025, в розмірі 10560 грн 30 коп., тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо заяви представника позивача ОСОБА_1 стосовно визнання недопустимим наданого доказу, а саме довідки про доходи ОСОБА_4 № 455 від 24.04.2025, яка видана ВЧ НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.

Представником відповідача 19.08.2025 року було через систему «Електронний суд» подано клопотання про приєднання письмових доказів, а саме: копію витягу з картки особового рахунку військовослужбовця за липень-вересень 2024 року Військової частини НОМЕР_1 та копію довідки про всі види нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за серпень-вересень 2024 року за період проходження служби у Військовій частині НОМЕР_5 ( НОМЕР_2 ); копію витягу із наказу Військової частини НОМЕР_5 МОУ від 10.08.2024 р., що підтверджує суму дійсно виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_4 в серпні 2024 року в розмірі 33 133,50 грн. Вищевказані письмові докази подані через систему «Електронний суд», тобто представник відповідача належним чином засвідчив їх дійсність.

Стосовно позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, суд зазначає наступне.

Зі змісту ст. ст. 9, 534 ЦК України, 8, 181, 195 СК України вбачається, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, першочергово, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Так, положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Згідно вимог ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів, як виснував Верховний Суд у своїй постанові від 10.01.2024 у справі № 359/240/21.

В ході судового розгляду будь-якої вини ОСОБА_4 в ухиленні несплати аліментів не встановлено, а посилання позивача на ухилення щодо несплати ґрунтуються лише на припущеннях, та не підтверджено належними та допустимими доказами.

Суд зазначає, що посилання позивача щодо умисного приховування відповідачем доходів, і як наслідок неврахування цієї суми до розрахунку розміру аліментів, під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась не з вини відповідача ОСОБА_4 , а тому підстави для застосування до нього відповідальності у вигляді стягнення неустойки (пені), відсутні, оскільки відрахування аліментів здійснюється примусово, відповідач є діючим військовослужбовцем, його доходи є відкритими та прозорими для органів виконавчої служби, а вказана заборгованість виникла внаслідок відсутності запитів державного виконавця за період липень-серпень 2024 року.

Також суд зауважує, що з наданих скриншотів з месенджеру вбачається, що відповідач знаходиться в гарних стосунках з сином, спілкування є приємним та ввічливим. Також відповідач добровільно фінансово допомагає сину, що не входить до складу аліментів в розумінні закону, і не оспорюється сторонами. (а.с. 40-56)

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення пені не доведені під час судового розгляду, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та інші витрати.

Статтею 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Тобто, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 , адвоката Лукомської В.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Оскільки сторони звільнені від сплати судового збору, то судовий збір в розмірі 1211,20 грн слід віднести за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 180, 196 СК України, ст.ст. 12, 13, 247, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , заборгованість по сплаті аліментів за період липень-серпень 2024 року, яка не була врахована державним виконавцем при закритті виконавчого провадження № 40961959, в розмірі 10560 (десять тисяч п`ятсот шістдесят) грн 30 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11.11.2025 року.

Суддя Л.Г. Проценко