РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/3834/25

Провадження № 22-ц/4815/1311/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В. Гордійчук С. О.,

секретар судового засідання Маринич В. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 липня 2025 року, ухвалене в м. Рівне у складі судді Левчука О. В., повний текст рішення складено 09.07.2025р.

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась у суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області) про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , на нараховану за життя останньої за рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 у справі 460/12660/22 доплату до пенсії за період з 04.10.2021 по 28.02.2023 в сумі 166 136,94 грн. Обгрунтовуючи вимоги, вказує, що судовим рішенням у справі 460/12660/22 задоволено позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Рівненській області щодо ненарахування і невиплати їй з 09 жовтня 2021 року доплати до пенсії, як непрацюючій пенсіонерці, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 (далі Закон №796-ХІІ від 28.02.1991), зобов`язано ГУ ПФУ у Рівненській області нараховувати та виплачувати ОСОБА_2 доплату до пенсії у розмірі визначеному статтею 39 Закону №796-ХІІ від 28.02.1991, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам. Рішення у справі №460/12660/22 перебувало на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Єдиним спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 є її онука позивачка у справі. Відповідачем не надано для нотаріуса запитувану інформацію про розмір нарахованої, але не отриманої померлою ОСОБА_2 доплати до пенсії, тому нотаріус відмовила у видачі позивачці свідоцтва на спадщину за заповітом на пенсійні кошти, нараховані спадкодавцю. Листом ГУПФУ в Рівненській області від 07.01.2025 за №183-14216/Я-02/8-17000/25 відмовлено у позасудовому порядку здійснити виплату суми недоплаченої пенсії та безпідставно зменшено суму нарахованої, але невиплаченої ОСОБА_2 пенсії з 166 136,94 грн., до 49 330,49 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 липня 2025 року позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Рівненській області про визнання права власності на спадкове майно задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на нараховану їй на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 у справі 460/12660/22, але не отриману за життя, доплату до пенсії за період з 04.10.2021 по 28.02.2023 в сумі 166 136, 94 грн., що входить до складу спадщини. Стягнуто з ГУ ПФУ в Рівненській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1 661, 37 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ГУ ПФУ в Рівненській області подало апеляційну скаргу в якій вказує, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення позову. Пенсіонеру ОСОБА_2 пенсія виплачувалась без будь-якої затримки, тож заборгованість з поточних виплат відсутня. Сума коштів, нарахованих ОСОБА_2 за життя за рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 у справі 460/12660/22 за період з 04.10.2021 по 28.02.2023 становить 49 330, 49 грн., що підтверджується протоколом розрахунку суми боргу з електронної пенсійної справи.

Визначення розміру пенсійних виплат, зокрема, на виконання рішення суду, належить до дискреційних повноважень Головного управління. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції суб`єкта владних повноважень.

Різницю у пенсії, нараховану на виконання рішень у справі 460/12660/22 після перерахунку інтегровано до підсистеми реєстру судових рішень, який використовується в роботі органами ПФУ.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 11.07.2024, залишеною в силі постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2024, у задоволенні заяви ОСОБА_1 як правонаступниці після смерті ОСОБА_2 про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні відмовлено. Довідка приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Соколовської М. В. про те, що позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , не є доказом того, що невиплачена доплата до пенсії покійної входить до спадкової маси.

ГУ ПФУ в Рівненській області не наділене повноваженнями самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто, без збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати виплату коштів. Таким чином, нарахована сума заборгованості на виконання рішень суду не входить до складу недоотриманої пенсії та буде виплачена після заміни сторони правонаступником при відповідному фінансуванні на ці цілі з Державного бюджету України.

Вищевказані обставини свідчать що рішення суду першої інстанції має бути скасоване та ухвалене нове судове рішення про відмову задоволенні позовних вимог повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити як безпідставну.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, апеляційний суд прийшов до слідуючих висновків.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, місцевий суд, керуючись ст.1227 ЦК України, прийшов до висновку, що позивачка успадкувала належні ОСОБА_2 суми доплат до пенсії, які були їй нарахована на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/12660/22 відповідно до положень ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 у сумі 166 136, 94 грн.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

Судом встановлено: рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 у справі №460/12660/22 задоволено позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, позовну заяву ОСОБА_2 задоволено повністю: визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Рівненській області щодо ненарахування і невиплати їй з 09 жовтня 2021 року доплати до пенсії, як непрацюючій пенсіонерці, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі визначеному ст.. 39 Закону №796-ХІІ від 28.02.1991, зобов`язано ГУ ПФУ у Рівненській області нараховувати та виплачувати ОСОБА_2 доплату до пенсії, як непрацюючій пенсіонерці, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі визначеному ст.. 39 Закону №796-ХІІ від 28.02.1991, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з Законом про Державний бюджет України на відповідний рік), починаючи з 04 жовтня 2021 року до зміни законодавства або правового статусу. Для примусового виконання рішення суду 20 грудня 2022 року Рівненський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №460/12660/22.

ГУ ПФУ в Рівненській області на підставі рішення суду від 17.06.2022 у справі №460/12660/22 здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_2 та нараховано їй доплату до пенсії у розмірі визначеному ст.. 39 Закону №796-ХІІ від 28.02.1991, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з Законом про Державний бюджет України на відповідний рік),починаючи з 04 жовтня 2021року.

02.03.2023 ГУ ПФУ в Рівненській області направило ОСОБА_2 лист від №1700-0304-8/17851, в якому повідомлено, що відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 у справі №460/12660/22 здійснено перерахунок пенсії та нараховано доплату за період з 04.10.2021 по 28.02.2023 в сумі 166136,94 грн., які будуть виплачені за наявності відповідного фінансування з державного бюджету України.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки №621/01-16 від 30.10.2023 приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Соколовської М. В. єдиним спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 є її онука ОСОБА_1 .

На запит приватного нотаріуса ГУ ПФУ в Рівненській області надало відповідь №1700-0503-87/108645 від 26.12.2023, в якій зазначено, що після смерті ОСОБА_2 залишилися нараховані, але не виплачені пенсійні кошти за березень 2023 року в сумі 15801,12 грн. Щодо сум, нарахованих на виконання рішень суду, ГУ ПФУ в Рівненській області зазначило, що вказані суми не входять до складу спадщини та підлягають виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів державного бюджету.

Постановою приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Соколовської М. В. від 15.04.2024 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на нараховану ОСОБА_2 та недоотриману пенсію згідно ст.. 39 Закону №796-ХІІ від 28.02.1991

Відповідно до листа ГУ ПФУ в Рівненській області від 07.01.2025 за №183-14216/Я-02/8-17000/25 позивачці відмовлено у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої пенсії спадкодавцю ОСОБА_2 .

У цій відповіді відповідач зазначив, що сума нарахованої, але невиплаченої пенсії ОСОБА_2 на виконання рішення суду від 17.06.2022 у справі № 460/12660/22 за період з 04.10.2021 по 28.02.2023 складає 49 330,49 грн..

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково.

Невизнання це дії носіїв пасивного цивільного обов?язку, які полягають у запереченні цивільного права уповноваженої особи, внаслідок чого остання повністю або частково позбавляється можливості реалізувати своє право. Несприятливий наслідок може бути як при абсолютному, так і при відносному цивільному правовідношенні.

Оспорювання це такий стан цивільного правовідношення, при якому між його учасниками існує спір із приводу наявності чи відсутності у них суб?єктивного права, а також щодо належності такого права певній особі.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

У цій справі правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із спадкуванням нарахованої спадкодавцю та не виплаченої доплати до пенсії.

Згідно положень статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов?язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов?язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

Аналогічні положення закріплено у ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де зазначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до ч.1ст.91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 як єдиний спадкоємець майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , правомірно звернулась до суду з позовом про визнання за нею права на спадкування нарахованої відповідачем, але невиплаченої спадкодавцю ОСОБА_2 доплати до пенсії на виконання рішення суду від 17.06.2022 у справі №460/12660/22 за період з 04.10.2021 по 28.02.2023 у сумі 166 136, 94 грн.

Підставою для звернення ОСОБА_1 до суду за захистом своїх прав стала відмова відповідача у наданні інформації нотаріусу про розмір нарахованих і не виплачених спадкодавцю ОСОБА_2 пенсійних коштів.

Обгрунтування апеляційної скарги суперечать положенням статті 1218 ЦК України, статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», частині 1 статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення»

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У апеляційній скарзі не наведено жодного аргументи, який би спростовував висновки суду першої інстанції.

Апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 липня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2025 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Гордійчук С. О.