Справа № 128/4918/24
Провадження № 22-ц/801/2389/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 рокуСправа № 128/4918/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Берегового О. Ю. (судді доповідача),

суддів: Ковальчука О. В., Шемети Т. М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Кельце-1»»

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Тарнавської Вікторії Валеріївни на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 07 жовтня 2025 року, постановлену місцевим судом за головування судді Карпінської Ю. Ф., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Кельце-1»» про визнання недійсними додаткової угоди до договору щодо майнових прав на квартиру та договору про сплату пайового внеску, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, визнання права власності в порядку поділу майна подружжя,

встановив:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Кельце-1»» (далі ОК «ЖБК «Кельце-1»») про визнання недійсними додаткової угоди до договору щодо майнових прав на квартиру та договору про сплату пайового внеску, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, визнання права власності в порядку поділу майна подружжя.

16 вересня 2025 року представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Тарнавською В. В. поданий відзив на позовну заяву із клопотанням про поновлення строку для його подання.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 07 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву, відзив відповідача ОСОБА_3 на позовну заяву залишено без розгляду; відкладено підготовче засідання у цій справі та продовжено строк підготовчого провадження.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, представником ОСОБА_3 адвокатом Тарнавською В. В. подано апеляційну скаргу. Вважаючи оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи скарги, адвокат зазначає, що ухвалою суду першої інстанції від 24 грудня 2024 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання; ухвалою від 18 липня 2025 року справу прийнято до провадження іншим суддею. Вказуючи на право подання відзиву на позов, адвокат зазначає, що відповідач ОСОБА_3 проживає та працює у м. Києві, а ухвала про відкриття провадження від 24 грудня 2024 року була отримана не нею, а її дідусем, про що він її не повідомив. При цьому на момент вступу у справу ОСОБА_3 не мала представника адвоката, тоді як сама не має юридичної освіти та не зрозуміла, що має висловити свою позицію письмово у формі відзиву, надати його всім учасникам справи та суду. Договір про надання відповідачу правової допомоги із адвокатом укладено 28 серпня 2025 року, адвокату надано доступ до справи за допомогою електронного кабінету 03 вересня 2025 року, а із матеріалами справи у паперовому вигляді адвокат ознайомилася лише 15 вересня 2025 року. Відповідно оскільки лише 03 вересня 2025 року відповідач ознайомився із матеріалами позову, тому відзив поданий з порушенням строку з поважних причини. При цьому вважає безпідставним посилання суду на строки для подання відзиву, визначені за ухвалою іншого складу суду, що є порушенням норм процесуального права, визначених ст. 33 ЦПК України, яка вказує, що у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку.

22 жовтня 2025 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Верещака В. М., де просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Вважає доводи, викладені в апеляційній скарзі, такими, що не спростовують встановлені судом обставини та зроблені висновки щодо отримання відповідачем ухвали суду та копії позовної заяви та подання відзиву із значним пропуском встановленого строку. Крім того, стороною відповідача не обґрунтовано та не підтверджено доказами неможливість реалізувати право на правничу допомогу після отримання копії ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції цілком відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Із матеріалів справи убачається, що ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Також встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою та додатками до неї було направлено, зокрема, на адресу ОСОБА_3 та отримано нею 17 січня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18 липня 2025 року новим складом суду, визначеним на підставі розпорядження керівника апарату Вінницького районного суду Вінницької області щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи №104/25 від 14 липня 2025 року та згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 липня 2025 року, прийнято до провадження дану цивільну справу та призначено підготовче судове засідання.

16 вересня 2025 року представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Тарнавською В. В. поданий відзив на позовну заяву та одночасно подано клопотання про поновлення строку для його подання. Дане клопотання обґрунтоване тим, що на момент вступу у справу ОСОБА_3 не мала представника спеціаліста у галузі права, сама вона не має юридичної освіти та не розуміла, що має висловити свою позицію щодо заявленого позову письмово у формі відзиву, надати його всім учасникам справи та суду. 28 серпня 2025 року Шевчук Я. В. уклала договір про надання правничої допомоги з адвокатом Тарнавською В. В., які доступ до електронної справи був наданий лише 03 вересня 2025 року. Тому з метою повного встановлення усіх обставин справи просила суд поновити відповідачу пропущений строк для подання відзиву на позов.

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Тарнавської В. В. у поновленні процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву та залишаючи відзив без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, копію ухвали суду від 24 грудня 2024 року про відкриття провадження у справі відповідач отримала 17 січня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, тому останнім днем встановленого судом п`ятнадцятиденного строку з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву є 03 лютого 2025 року. Разом з тим, з урахуванням положень ст. 127 ЦПК України суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку для подання відзиву на позовну заяв, оскільки такий строк визначений судом, тому він може бути лише продовжений за заявою сторони, поданою до закінчення такого строку. Крім того, суд вважав, що стороною відповідача ОСОБА_3 не вказано поважних причин пропуску строку для подання відзиву, не обґрунтовано та не підтверджено доказами неможливість відповідача реалізувати своє право на правничу допомогу одразу після отримання копії ухвали про відкриття провадження.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, вони є правильними, об`єктивними, зробленими з урахуванням усіх обставин справи та дотриманням відповідних норм процесуального права.

У ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно зі ст. 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно із ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 2 вищевказаної статті визначено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Таким чином, законодавець розмежовує поняття строків на «встановлені законом» і «встановлені судом» та відрізняє види звернення з відповідними клопотаннями та терміни їх подання.

Строк на подання відзиву встановлюється судом, отже його поновлення чинним процесуальним законом не передбачено, а положеннями ч. 2 ст. 127 ЦПК України передбачено саме продовження такого строку з врахуванням терміну подання відповідного клопотання до закінчення визначеного судом строку.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків у цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2023 року у справі № 686/15112/22.

У той же час, поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних доказів.

Обґрунтовуючи відмову у задоволенні клопотання суд першої інстанції правильно вказав на те, що підстави на які посилається представник відповідача ОСОБА_3 не є поважними, не характеризують об`єктивну неможливість для відповідача своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду з відзивом на позовну заяву.

Доказів наявності непереборних обставин, що унеможливили своєчасне звернення відповідача ОСОБА_3 до суду з відзивом на позовну заяву, або своєчасного звернення за правовою допомогою для захисту своїх прав та інтересів, матеріали справи не містять. В свою чергу, юридична необізнаність відповідача не може бути окремою самостійною поважною підставою пропуску строку для вчинення відповідних процесуальних дій.

Щодо доводів скаржника про отримання судової ухвали не безпосередньо ОСОБА_3 , а з її слів дідусем, та неповідомлення її про отримання судової кореспонденції, то слід зазначити наступне.

Відповідно до п.3 ч.6 ст.272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року в справі № 454/1883/22 зазначено, що надсилання судового рішення в той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду. Відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи містяться у розписці про вручення, у повідомленні про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, а також у документах, визначених п. 4, 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України. У разі відсутності таких відомостей судове рішення вважається не врученим.

Відповідно до п.81 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (зі змінами) рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначками «Судова повістка», «Повістка ТЦК»), повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

Таким чином, на противагу доводів скарги, враховуючи направлення судової поштової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання учасника справи, вручення судового рішення члену сім`ї та близькому родичу слід вважати належним врученням судового рішення учаснику справи.

Отже, вказані твердження апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування ухвали суду з викладених вище підстав.

Не можуть бути визнані спроможними і доводи адвоката щодо помилкового обрахунку судом першої інстанції строку для подання відзиву виходячи із дати отримання судової ухвали від 24 грудня 2024 року, без урахування положень ЦПК України щодо наслідків зміни складу суду.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 12 ст. 33 ЦПК України, у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Тобто у разі зміни складу суду розгляд справ починається спочатку.

Це означає, що провадження у справі не відкривається, але розгляд справи розпочинається з початку (як з відкриття провадження у справі), шляхом прийняття новим складом суду справи до провадження.

Іншого початку розгляду справи, діючий ЦПК України не передбачає.

Стадія, з якої розпочинається розгляд справи у разі зміни складу суду, визначається саме судом, а розгляд справи спочатку передбачає виконання судом усіх тих процесуальних вимог, які передбачені як під час відкриття провадження у справі.

Прийняття новим складом суду справи до свого провадження розпочинається з початку, що передбачає постановлення ухвали про прийняття справи та встановлення сторонам процесуальних прав та обов`язків. Отже, новий склад суду має право встановити учасникам справи відповідні процесуальні права та це буде відповідати принципу розгляду справи спочатку.

Разом з тим, як визначено п.8 ч. 2 ст. 187 ЦПК України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається строк для подання відповідачем відзиву на позов.

Статтею 191 ЦПК України передбачено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Отже, строк на подання відзиву встановлюється саме ухвалою про відкриття провадження у справі. За таких умов новий строк для подання відзиву не встановлюється, як і не поновлюється той, що вже був встановлений під час вирішення судом питання про відкриття провадження у справі під час прийняття справи до провадження іншим складом суду.

Таким чином, з урахуванням зазначених положень процесуального права, суд у відсутність правових підстав не наділений повноваженнями повторного порушення цивільної справи (відкриття провадження) й відповідно, надання строку для подачі відзиву, оскільки вказане питання вже було вирішено ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2024 року, постановленою попереднім складом суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстави для її скасування відсутні.

Апеляційний суд вважає необхідним окремо звернути увагу скаржника, що за відкритими даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29 травня 2025 року прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову у даній цивільній справі в редакції від 16 квітня 2025 року та визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття заяви про зміну предмету позову для подання відзиву на позовну заяву. Тому відповідачем має бути надана перевага наданню саме відзиву на заяву позивача про зміну предмета позову.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Тарнавської Вікторії Валеріївни залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 07 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О. Ю. Береговий

Судді: О. В. Ковальчук

Т. М. Шемета