УХВАЛА

2 травня 2025 року

м. Київ

справа № 127/7357/24

провадження № 61-4686ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - посольство Російської Федерації, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2025 року ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У касаційній скарзі заявник просить поновити йому строк на касаційне оскарження судових рішень. Вказує, що ухвалами Верховного Суду від 14 березня 2025 року та від 31 березня 2025 року попередньо подані ним касаційні скарги повернено у зв`язку з неналежним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень. Заявник вказує, що касаційна скарга відповідає вимогам законів та кодексів України, в тому числі пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Касаційний суд вважає за необхідне зазначити, що процесуальний строк, зокрема строк на касаційне оскарження, у разі повторного подання касаційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

- первісне звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на касаційне оскарження;

- повторне подання касаційної скарги відбулось в межах строку касаційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на касаційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з касаційною скаргою;

- доведено, що повернення попередньо поданих касаційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду касаційної інстанції та не могли бути усунені скаржником;

- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

Вказаний висновок щодо поновлення процесуальних строків викладений Верховним Судом в постанові від 24 липня 2023 року у справі № 200/3692/21

(провадження № К/990/17155/23).

5 березня 2025 року ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2025 року вказану касаційну скаргу заявника повернено на підставі пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

24 березня 2025 року ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» вдруге подав касаційну скаргу на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2025 року вказану касаційну скаргу заявника повернено на підставі пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

Пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

11 квітня 2025 року ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» втретє подав до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року, проте касаційна скарга також не містить належне обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень.

Відповідно положень ЦПК України заявник має право на повторне звернення до суду касаційної інстанції, але це не означає безумовне поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки заявник має довести обставини, що перешкоджали виконати вимоги статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги при первісному зверненні до суду касаційної інстанції, водночас при повторному поданні касаційної скарги відповідні недоліки касаційної скарги мають бути усунені.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено висновок щодо застосування норми права, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення

пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовної практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої

статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Такий висновок щодо застосування аналогічних норм Господарського процесуального кодексу України викладений у постанові Верховного Суду

від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.

Касаційний суд звертає увагу заявника, що касаційна скарга має містити посилання на одну з підстав, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України у взаємозв`язку із обґрунтуванням неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Подана касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені

підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, проте дана справа не відноситься до зазначених категорій справ.

Суд констатує, що при повторному поданні касаційної скарги заявник не дотримався зазначених вимог процесуального закону, тому заявником не доведено умов, за наявності яких строк на касаційне оскарження у разі повторного подання касаційної скарги може бути поновлено.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

За таких обставин касаційна скарга відповідно до частини третьої

статті 393 ЦПК України залишається без руху з наданням заявнику права надати протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження. Якщо заявником у встановлений судом строк не буде подано заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, це є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, в якій зазначити пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, та обґрунтування (мотивування) наявності цієї підстави (підстав), докази направлення скарги учасникам справи.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Якщо заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, не буде подано заявником у зазначений строк, це є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

У разі невиконання у встановлений судом строк іншої вимоги цієї ухвали, скарга вважатиметься неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко