ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м.Суми

Справа №577/6114/24

Номер провадження 22-ц/816/1017/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2024 року у складі судді Гетьмана В.В., ухваленого в м. Конотоп Сумської області,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Конотопський відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно виконавчого листа Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 червня 2021 року №577/1671/21 стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 08 квітня 2021 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 .

21 липня 2021 року було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого документа.

У зв`язку з несплатою аліментів, станом на 31 жовтня 2024 року утворилась заборгованість в сумі 73814,59 грн.

05 листопада 2024 року у зв`язку з наявною заборгованістю винесено постанову про накладення на відповідача штрафу в розмірі 30% суми заборгованості, що складає 22144,38 грн.

Посилаючись на вищевказані обставини, просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочки за період з 08 квітня 2021 року по 28 травня 2023 року в сумі 51670,21 грн.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на її утримання, в сумі 15000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп. на рахунок отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA 0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

У доводах апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції не дослідивши та не з`ясувавши матеріальне та сімейне становище відповідача, дійшов передчасного висновку про зменшення розміру пені до 15000 грн.

Звертає увагу суду на те, що відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, проти позовних вимог не заперечував, будь-яких клопотань чи заяв щодо зменшення розміру аліментів не заявляв, інформації про свій майновий та сімейний стан суду не надавав.

У визначений апеляційним судом строк відзиву на апеляційну скаргу відповідачем подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Враховуючи, що предметом спору у даній справі є стягнення пені по аліментам, ціна позову є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається суд першої інстанції встановив, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 серпня 2021 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.5).

Сторони мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

09 липня 2021 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області видано виконавчий лист № 2/577/730/21 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на її утримання в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 08 квітня 2021 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Постановою старшого державного виконавця Конотопського ВДВС у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Шешенею К.С. від 21 липня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП №66147456 з примусового виконання виконавчого листа № 2/577/730/21, виданого 09 липня 2021 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області (а.с.7).

Постановою старшого державного виконавця Конотопського ВДВС у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Дубровським С.Є. від 05 листопада 2024 року у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір яких перевищує суму відповідних платежів за 2 роки, накладено на боржника штраф на користь стягувача у розмірі 30% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 22144, 38 грн (а.с.9).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Дубровським С.Є. станом на 31 жовтня 2024 року розмір заборгованості по аліментах складає 73814,59 грн (а.с.10-11).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з доведеності вини ОСОБА_2 у виникненні заборгованості по аліментах, проте вважав за можливе, враховуючи норми ч. 2 ст. 196 СК України, зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача, до 15000 грн 00 коп.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частинами 1 та 2 статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670 сво 19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції відповідно до норм ч. 2 ст. 196 СК України, зменшив розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, до 15000 грн.

Враховуючи, що рішення суду яким частково задоволені заявлені позовні вимоги оскаржується позивачем, то апеляційний суд здійснює його перегляд в частині позовних вимог, що залишені без задоволення судом першої інстанції.

Так, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначені СК України.

Права та обов`язки подружжя по утриманню унормовані в главі 9 СК України.

Згідно ч. 2 ст. 84 глави 9 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Обов`язок матері, батька утримувати дитину та виконання указаного обов`язку регламентовано у главі 15 СК України.

Глава 15 СК України містить статтю 196, якою передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Разом з тим, глава 9 СК України «Права та обов`язки подружжя по утриманню» не містить посилань на те, що визначення заборгованості за аліментами на одного із подружжя здійснюється відповідно до ст.194-197 СК України, а тому положення ст.196 цього Кодексу на спірні правовідносини щодо сплати аліментів на утримання дружини не поширюються.

Колегія суддів зауважує, що згідно статті 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Тобто, особа, яка вважає свої права порушеними, за умови доведення такого порушення, має можливість захистити свої відповідні права у спосіб, який передбачений чинним законодавством, зокрема, ЦК України, що свідчить про відсутність підстав для застосування у даній справі аналогії закону.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що позивачкою заявлені вимоги про стягнення на підставі ст.196 СК України (Глава 9 «Права та обов`язки подружжя по утриманню») пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини, то колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5).

Частина перша статті 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Диспозитивність - один з основних принципів судочинства, на підставі якого особа (зокрема, позивач чи відповідач), самостійно вирішує, чи оскаржувати рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та в яких межах (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 листопада 2023 року в справі № 465/6549/16-ц

Апеляційний суд звертає увагу на те, що принцип заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius) відомий ще з часів римського права та існував у зв`язку із іншим правилом - tantum devolutum quantum appellatum (скільки скарги, стільки і рішення). Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто, особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2023 року у справі № 179/363/21 (провадження № 61-4060св23), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2023 року в справі № 757/42885/19-ц (провадження № 61-9060св22)).

Виходячи з принципу неможливості повороту до гіршого за результатами перегляду апеляційної скарги позивача, з урахуванням позиції відповідача, який рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржує, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції на підставі п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України змінити в частині відмови у задоволенні позову, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2024 року змінити в частині відмови у задоволенні позову, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов