Справа № 683/1744/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

з участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника

адвоката Якимчук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/1744/25, 2/683/1083/2025 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту та визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, ОСОБА_1 вказує, що 06 листопада 2020 року вона придбала житловий будинок з присадибною земельною ділянкою, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Кошти за будинок в сумі 2000 доларів США та за земельну ділянку в сумі 2500 грн. вона передала ОСОБА_4 , яка вирішувала усі питання щодо відчуження вказаного будинковолодіння в інтересах свого сина ОСОБА_2 та його дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У подальшому вказані грошові кошти ОСОБА_4 передала своєму сину та його дітям, які на той час проживали у росії, а їй віддала усі документи на будинок та земельну ділянку. На підтвердження факту продажу житлового будинку та земельної ділянки, а також отримання грошових коштів за це нерухоме майно ОСОБА_4 написала відповідні розписки. Також було домовлено, що власники будинковолодіння приїдуть в Україну для належного оформлення договору купівлі-продажу, у чому вони неодноразово її запевняли при спілкуванні у телефонному режимі.

Однак, через пандемію «Covid 19», хворобу ОСОБА_2 , повномасштабне вторгнення російської федерації та територію України, а у подальшому через смерть ОСОБА_2 нотаріальне укладення договору купівлі-продажу так і не відбулось.

Разом з тим, позивачка вказує, що з часу придбання вказаного будинковолодіння, яке перебувало у аварійному стані та потребувало ремонту, нею та її сім`єю було проведено капітальний ремонт, на що витрачено понад 401673 грн., у вказаному будинку вона з сім`єю постійно проживає, сплачує усі податки за землю та за комунальні послуги, однак право власності на вказане будинковолодіння у встановленому законом порядку оформити не може.

Оскільки через непереборні обставини, як то «Covid 19», війна, хвороба, а у подальшому смерть ОСОБА_2 та відсутність відомостей про місцезнаходження інших двох співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , власники нерухомого майна, переданого їй по розписці, не можуть прибути в Україну для оформлення договору купівлі-продажу, тому просить встановити факт неможливості нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомості, здійсненого 11 листопада 2020 року в с. Малий Чернятин Хмельницького району Хмельницької області.

Крім того, враховуючи, що вона повністю сплатила попереднім власникам обумовлені ними кошти за житловий будинок та земельну ділянку, наявність у неї усіх належних попереднім власникам правовстановлюючих документів на цю нерухомість, а також здійснення нею значних затрат на ремонт житлового будинку та фактичне користування ним, просить також визнати за нею право власності на придбане у попередніх власників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 майно, а саме, житловий будинок з господарською будівлею хлівом та присадибну земельну ділянку площею 0,2237 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 червня 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 липня 2025 року залучено до участі у даній справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Якимчук Н.П. підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просять позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, участь свого представника у судовому засіданні не забезпечила, про причини неявки представника не повідомила, у визначений судом строк відзив не подавала.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, до суду не з`явились, причини неявки суду не повідомили, у визначений судом строк відзив не подавали.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 грудня 2004 року ОСОБА_5 , від імені якої на підставі довіреності діяла ОСОБА_4 , на підставі договору дарування, посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Голуб О.Є., зареєстрованого в реєстрі за №3798, подарувала ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14-15).

Право власності на вказане домоволодіння ОСОБА_2 зареєстрував 12 січня 2005 року у Старокостянтинівському бюро технічної інвентаризації у книзі №1, номер запису 151, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6188650 від 12 січня 2005 року (а.с.15а).

У подальшому на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Вакарєвою О.В., зареєстрованого в реєстрі за №4369, ОСОБА_2 подарував 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.11-12).

Право власності ОСОБА_2 на 1/4 частину вищевказаного домоволодіння та право власності ОСОБА_3 на 1/4 частину домоволодіння зареєстроване у Старокостянтинівському

бюро технічної інвентаризації у книзі №1, номер запису 151, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8927174 від 13 листопада 2005 року (а.с.13).

На підставі рішення десятої сесії VII скликання Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №3 від 19 жовтня 2016 року вул.

Петровського у с. Малий Чернятин перейменовано на вул. Григорія Сковороди, а згідно рішення Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №45/15/VII від 25 листопада 2022 року АДРЕСА_1 (а.с.29).

Отже, житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 (1/2 частка), ОСОБА_3 (1/4 частка) та ОСОБА_2 (1/4 частка).

На момент набуття права власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на вказане домоволодіння, воно складалось: з житлового будинку позначеного в плані літерою «А-1» житловою площею 39,6 кв.м, загальною площею 69,0 кв.м, кам`яного хліва «Б1» та штахетної огорожі «№1», що підтверджується технічним паспортом на вказаний житловий будинок від 01 листопада 2005 року (а.с.16-17).

Житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 0,2237 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:001:0082.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 від 02 березня 2020 року, інформація про зареєстроване право власності на вищезазначену земельну ділянку в Державному земельному кадастрі станом на 20 березня 2020 року відсутня (а.с.19).

Будь-яких доказів про набуття у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,2237 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:001:0082, матеріали справи не містять.

Згідно розписки від 06 листопада 2020 року, оригінал якої досліджено у судовому засіданні, ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_1 гроші 2000 доларів і 2500 грн. за проданий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.23).

Крім того 06 листопада 2020 року ОСОБА_4 надала ОСОБА_1 ще одну розписку, якою підтвердила, що отримані від ОСОБА_1 гроші за продану хату, хлів і земельну ділянку в АДРЕСА_1 , а саме, 2000 доларів США та 2500 грн. вона повністю віддала для сина та його синів, а для ОСОБА_1 віддала всі документи по хаті і землі, як новому власнику цього майна (а.с.24).

З 2020 року ОСОБА_1 з сім`єю проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1 , користується земельною ділянкою біля цього будинку, сплачує земельний податок та комунальні послуги, провела капітальний ремонт у будинку, що підтверджується відповідними актами обстеження житлово-побутових умов, складеними комісією Великочернятинського старостинського округу №155/16-05 від 01.07.2024, №8/16-05 від 13.02.2025, №31/16-05 від 11.06.2025 (а.с.26-28).

Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради» №2055 від 10.07.2024 домоволодіння по АДРЕСА_1 станом на 10 липня 2024 року складається із житлового будинку «А-1», прибудови «а», прибудови «а1» загальною площею 79,0 кв.м, житловою площею 33,4 кв.м, господарських будівель хліва «Б-1» та штахетної огорожі «№1», тобто загальна площа будинку збільшилась на 10 кв.м, а житлова площа зменшилась на 6,2 кв.м (а.с.29).

У встановленому законом порядку договір купівлі-продажу спірного житлового будинку між ОСОБА_1 та співвласниками житлового будинку не укладався.

ІНФОРМАЦІЯ_1 один із співвласників спірного житлового будинку ОСОБА_6 помер на території російської федерації (а.с.33).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №82100101 від 05 серпня 2025 року спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилась.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1605991 від 25 липня 2025 року інформація про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 на території України відсутня (а.с.59).

Щодо інших співвласників спірного домоволодіння ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , то за даними Єдиного державного демографічного реєстру вказані особи з 11 лютого 2005 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.57-58).

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (стаття 318 ЦК України).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Лише власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до положень статті 41 Конституції України, пункту 2 частини 1 статті 3 ЦК України та частин 1 та 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України в редакції на час написання розписок).

Відповідно до частини першої статті 209 ЦК України, в редакції на час написання розписок, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

За вимогами частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першої статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з частиною першою статті 655 ЦК України, у редакції, чинній на час написання розписок, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 657 ЦК України, у цій же редакції, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частинами 3 та 4 статті 334 ЦК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному

посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Тобто законом встановлено умови щодо форми укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, будинку або іншого нерухомого майна, внаслідок якого відбудеться правомірний перехід права власності на таке майно.

Відповідно до статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Істотними умовами договору є предмет, ціна та строк дії. Також істотними умовами вважаються такі умови, на яких наполягає хоча б одна зі сторін договору (стаття 638 ЦК України). Тобто сторони можуть самостійно визначати умови договору, які не повинні суперечити законодавству.

Закон акцентує увагу на тому, що всі наведені обставини у сукупності, а саме: домовленість щодо усіх істотних умов договору, повне або часткове виконання договору, ухилення від його нотаріального посвідчення, мають бути доведені належними та допустимими письмовими доказами.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила встановити факт неможливості нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1 , а також визнати за нею право власності на це нерухоме майно.

Факт набуття нею права власності на спірне майно обґрунтовувала розписками від 06 листопада 2020 року, які їй надала ОСОБА_4 про отримання від неї грошових коштів за житловий будинок і земельну ділянку, що розташовані по АДРЕСА_1 , а також наявністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, які їй передала ОСОБА_4 .

Разом з тим, із досліджених судом письмових доказів вбачається, що станом на 06 листопада 2020 року ОСОБА_4 не була власником спірного нерухомого майна.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Щодо земельної ділянки площею 0,2237 га, яка розташована за тією ж адресою, то право власності на неї за жодною особою не зареєстровано.

Також матеріали справи не містять жодних документів, зокрема, нотаріально посвідченої довіреності, які б уповноважували Городіцьку Г.І. розпоряджатись від імені ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належним їм на праві спільної часткової власності житловим будинком, зокрема, отримувати грошові кошти за будинок, передавати належні їм правовстановлюючі документи на цей будинок іншим особам.

Крім того, станом на 06 листопада 2020 року один зі співвласників спірного житлового будинку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був неповнолітнім, а тому в силу ч.3 ст.177 СК України, в редакції, чинній на час написання розписок, для вчинення неповнолітньою дитиною будь-яких правочинів, які підлягали нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, необхідний був дозвіл органу опіки та піклування.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_4 показала, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на території росії, є її сином, а ОСОБА_3 і ОСОБА_7 її онуки, які на даний час проживають у росії. Свідок показала, що житловий будинок по АДРЕСА_1 був куплений нею і деякий час вона у ньому проживала. У цьому будинку вона зареєструвала місце проживання своїх онуків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які у подальшому разом із її сином ОСОБА_8 переїхали до росії. Ще до початку війни вона запропонувала своїм сусідам купити у неї цей будинок і вони погодились. Також вона повідомила сина ОСОБА_9 , що хоче продати будинок, на що він сказав, щоб вона розпоряджалась будинком на власний розсуд. Усі питання щодо купівлі-продажу будинку вона узгоджувала із батьками позивачки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , отримала від них 2000 доларів США за будинок і 2500 грн. за земельну ділянку, а їм передала ключі від будинку та документи на будинок. Також свідок показала, що про продаж будинку вона повідомляла лише сина ОСОБА_9 , йому ж переслала отримані за будинок грошові кошти, оскільки хотіла допомогти сину матеріально. Також свідок заперечила той факт, що син та онуки мали приїхати в Україну для оформлення договору купівлі-продажу. Стверджувала, що будинок належав їй, а онуків у цьому будинку вона лише зареєструвала.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили факт проживання з 2020 року у спірному житловому будинку ОСОБА_1 та її сім`ї, а також проведення ними капітального ремонту у будинку, в тому числі здійснення добудови.

Оцінюючи надані позивачкою розписки від 06 листопада 2020 року про отримання ОСОБА_4 грошових коштів за житловий будинок і земельну ділянку та передачу нею ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на цей будинок, не свідчить про домовленість між сторонами щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу відповідно до вимог статей 638, 655 ЦК України, а тому відсутні підстави вважати вказану розписку договором купівлі-продажу.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 станом на 06 листопада 2020 року не була власником спірного житлового будинку та не мала повноважень розпоряджатись цим будинком від імені його співвласників, двоє з яких були повнолітніми, а один неповнолітнім, не була вона також і власником земельної ділянки, яка у встановленому законом порядку не передавалась у власність ні їй, а ні співвласникам житлового будинку, а тому надані нею розписки про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів не породжують для сторін прав і обов`язків щодо купівлі-продажу нерухомого майна.

З урахуванням усіх встановлених судом обставин справи та наданих суду доказів, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не може бути визнана судом власником спірного житлового будинку та земельної ділянки, оскільки договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна між його дійсними власниками та ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не укладався, а тому права власності на вказане нерухоме майно вона не набула.

Керуючись ст..12, 13, 81, 82, 89, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту неможливості нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомості, визнання права власності на житловий будинок з господарською спорудою та земельну ділянку площею 0,2237 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної

скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. Острозького,41, м. Старокостянтинів, Хмельницька область, 31100, .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 03 листопада 2025 року.

Суддя: