ПОСТАНОВА

Іменем України

22 жовтня 2025 року м. Кропивницький

справа № 389/2765/24

провадження № 22-ц/4809/1513/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, Служба у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 липня 2025 року у складі головуючого судді Савельєвої О. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову, заяви і ухвали суду першої інстанції.

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, Служба у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, в якому просив встановити графік побачень та його зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для особистого спілкування та участі в його вихованні.

Представник відповідачки адвокат Мотуз О. В. подав до суду відзив на позов, в якому заперечив щодо задоволення позовних вимог. Також зазначив, що відповідачка при розгляді судами цієї справи отримує правову допомогу в Адвокатському об`єднанні «Фаворит» згідно договору про надання правової допомоги від 03 травня 2024 року та додатку №2 до даного договору від 21 серпня 2024 року. На даний час відповідачці вже надано правову допомогу у вигляді двох консультацій з правових питань за ціною 1 000 грн кожна, ознайомлення з матеріалами справи вартістю 2 000 грн, складання відзиву на позовну заяву за ціною 5 000 грн. Зазначено, що надання правової допомоги продовжуватиметься щонайменше до завершення судами розгляді цієї справи. Орієнтовна вартість всієї правової допомоги, що вже надана і надаватиметься відповідачці у цій справі, становить приблизно 20 000 грн (а.с.67-71 том 1).

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 липня 2025 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

Усунуто перешкоди в реалізації права на виховання та спілкування з дитиною, зобов`язавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді побачень, а саме:

- кожного тижня в суботу з 10 год 00 хв до 16 год 00 хв з правом відвідування культурних та розважальних заходів за місцем проживання/перебування матері та дитини в присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

- щороку у день народження сина з 10 год 00 хв до 14 год 00 хв за місцем проживання/перебування матері та дитини в присутності матері дитини ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

08 липня 2025 року представник відповідачки адвокат Мотуз О. В. подав суду заяву, в якій просив ухвалити додаткове рішення в цій справі та стягнути з позивача на користь відповідачки понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 36000 грн. До вказаної заяви представник долучив акт приймання-передачі наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги від 03 травня 2024 року від 08 липня 2025 року (а.с.123-134 том 2).

09 липня 2025 року представник позивача адвокат Позненко Ю. В. подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якому просив у задоволенні заяви відмовити. Зазначив, що до закінчення судових дебатів у справі сторона відповідача не зробила заяви щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, зазначив, що представником відповідачки не правильно визначено розмір задоволених позовних вимог, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співрозмірним та суперечить вимогам ст.137 ЦПК України (а.с.137-139 том 2).

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 липня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката Мотуза Олександра Володимировича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №2/389/649/24 (ЄУН 389/2765/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області та служба у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради (як органи опіки та піклування), про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції керувався тим, що на виконання вимог ч.1 ст.134 ЦПК України представник відповідачки у першій заяві по суті спору (відзив на позов), зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідачка понесла та очікує понести на правничу допомогу адвоката, в орієнтовному розмірі становлять 20 000 грн. При цьому, така заява у відзиві не містить висловів про необхідність стягнення з позивача таких витрат, а також про те, що наразі докази про судові витрати не можуть бути подані та будуть подані або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. В свою чергу, до закінчення судових дебатів у цій справі сторона відповідача не зробила ні усної, ні письмової заяви щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу. Заява про стягнення таких судових витрат з відповідними доказами подана до суду лише 08 липня 2025 року, тобто після ухвалення рішення суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, подала до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 липня 2025 року та ухвалення нового рішення, про задоволення вимог заяви про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу від 08 липня 2025 року у справі № 389/2765/24.

Представник вказав, що відповідачкою були здійснені всі заходи, щодо повідомлення суду та позивача про понесення витрат на правничу допомогу та заявлено відповідні вимоги у заяві по суті, оскільки відповідна заява про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу була подана до суду в строки, передбачені ЦПК України.

Сам по собі факт, що відповідачка вказала у відзиві орієнтовний розмір понесених нею витрат щодо отримання правничої допомоги, вказує на подальше стягнення цих витрат з позивача, у випадку часткового задоволення позовних вимог або відмови у задоволенні позовних вимог.

Зазначив, що відмовляючи у задоволенні заяви, суд вказав, що відповідачем не було зазначено ні письмову ні усно про те, що з позивача на користь відповідача буде стягуватися витрати на правничу допомогу, однак дане твердження спростовується наявними в справі матеріалами, а подання окремої заяви про повідомлення суду, що в подальшому ця правова допомога буде стягуватися з іншої сторони, є надмірним формалізмом та жодним чином не сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не подано, що згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Участь учасників справи в суді апеляційної інстанції.

Позивач та треті особи в судове засідання, призначене у цій справі на 22 жовтня 2025 року не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (а.с.194-197 том 2).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника відповідачки адвоката Мотуза О. В., вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У ЦПК України визначено види судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1, 2 статті 133 ЦПК України).

Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України в разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу чи розподіл витрат судом.

Подібні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22) стосовно застосування норм Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Цивільним та господарським процесуальними кодексами, Кодексом адміністративного судочинства України передбачено однакові процесуальні гарантії для сторони щодо відшкодування витрат за правничу допомогу, тому наведена постанова застосовна до спірних правовідносин.

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 26 липня 2023 року в справі № 160/16902/20 зазначено, що за загальним правилом, питання про стягнення витрат на правову допомогу має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви «про це» до закінчення судових дебатів. Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в справі № 340/2823/21 зауважила, що вказівка на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року в справі № 600/752/22-а зазначено, що ініціювати питання про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суду про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим - з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) -пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Важливою складовою принципу верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейська Комісія «За демократію через право» (Венеційська Комісія) в Доповіді про правовладдя, ухваленій на її 86-му пленарному засіданні, що відбулося 25-26 березня 2011 року, зазначила, що правова визначеність у державі, яка керується верховенством права, зокрема, передбачає, що текст закону має бути легкодоступним; закони мають бути застосовані у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю; юридичні норми мають бути чіткі і точні; держава повинна дотримуватись взятих на себе певних зобов`язань, виконувати покладені на неї певні функції чи виголошені нею перед людьми певні обіцянки (поняття «законних очікувань»).

Призначення цього принципу в сфері відносин між людиною і публічною владою - забезпечити юридичну безпеку особи, підтримати стабільність правовідносин між людиною й державою, гарантувати певність її юридичного становища, передбачуваність правових наслідків своєї поведінки, охорону та захист правомірних очікувань і, зрештою, її довіру до держави.

Отже, з урахуванням принципу правової визначеності представник позивачки правильно керувався тим, що заявою про розподіл витрат на правову допомогу в розумінні частини восьмої статті 141 та частини першої статті 246 ЦПК України є усне чи письмове клопотання сторони до закінчення судових дебатів у справі про розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу з доказами на їх підтвердження або із заявою про намір подати докази на підтвердження цих витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Протилежне тлумачення розумінні частини восьмої статті 141 та частини першої статті 246 ЦПК України суперечить принципу правової визначеності та посягає на гарантоване державою верховенство права.

У відзиві на позовну заяву представник зазначив, що відповідачка при розгляді судами цієї справи отримує правову допомогу в Адвокатському об`єднанні «Фаворит» згідно договору про надання правової допомоги від 03 травня 2024 року та додатку №2 до даного договору від 21 серпня 2024 року. На даний час відповідачці вже надано правову допомогу у вигляді двох консультацій з правових питань за ціною 1 000 грн кожна, ознайомлення з матеріалами справи вартістю 2 000 грн, складання відзиву на позовну заяву за ціною 5 000 грн. Зазначено, що надання правової допомоги продовжуватиметься щонайменше до завершення судами розгляді цієї справи. Орієнтовна вартість всієї правової допомоги, що вже надана і надаватиметься відповідачці у цій справі, становить приблизно 20 000 грн (а.с.67-71 том 1).

17 вересня 2024 року представник відповідачки направив до суду копію договору про надання правової допомоги від 03 травня 2024 року, укладеного між АО «Фаворит» в особі старшого партнера Мотуз О. В. та Вовк Олени Олександрівни та додаток №2 до договору про надання правової допомоги від 21 серпня 2024 року (а.с.160-162 том 1).

Пунктом 1.1. договору передбачено, що Об`єднання бере на себе зобов`язання щодо надання клієнту всіх видів правової допомоги, що визначені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншим чинним законодавством України, а клієнт зобов`язується оплачувати таку правову допомогу.

Пунктом 3 визначено ціну договору та порядок розрахунків.

Так, згідно п.3.1. договору за надання правової допомоги клієнт сплачує Об`єднанню винагороду в розмірі визначеному додатками до цього договору.

Додатком №2 до договору про надання правової допомоги від 21 серпня 2024 року визначено, що клієнт здійснює оплату на користь Об`єднання за виконання ним передбачених у цьому додатку доручень в такому розмірі:

-надання консультацій правового характеру від 1 000 грн;

-складання позову, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень, апеляційної чи касаційної скарги 5 000 грн;

-складання інших документів правового характеру від 3 000 грн;

-складання адвокатського запиту від 1 000 грн;

-участь у судовому засіданні від 2 000 грн;

-інші види правничої допомоги оплачуються за домовленістю сторін.

Пунктом 3 визначено, що правова допомога оплачується у строки, погоджені сторонами.

08 липня 2025 року представник відповідачки адвокат Мотуз О. В. подав суду заяву, в якій просив ухвалити додаткове рішення в цій справі та стягнути з позивача на користь відповідачки понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 36 000 грн. До вказаної заяви представник долучив акт приймання-передачі наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги від 03 травня 2024 року від 08 липня 2025 року (а.с.123-134 том 2).

Відповідно до акту приймання передачі від 08 липня 2025 року, відповідачці були надані такі послуги:

1. Надання ОСОБА_2 консультації правничого характеру щодо практики судового розгляду справ про встановлення графіку зустрічей із сином 1 000,00 грн;

2. Надання консультації правничого характеру щодо порядку розгляду справи про встановлення графіку зустрічей із сином у порядку спрощеного/загального позовного провадження з викликом та без виклику сторін 1 000,00 грн;

3. Складання відзиву на позовну заяву від 29 серпня 2024 року у справі № 389/2765/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: служба у справах дітей Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області та служба у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради 5 000,00 грн;

4. Складання клопотання про залучення служби у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, в якості третьої особи від 29 серпня 2024 року у справі № 389/2765/24 3 000,00 грн;

5. Складання заяви про виклик та допит ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в якості свідків від 29 серпня 2024 року у справі № 389/2765/24 3 000,00 грн;

6. Складання адвокатського запиту до Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 30 серпня 2024 року, щодо отримання відомостей, які стосуються ОСОБА_1 1 000,00 грн;

7. Складання клопотання про долучення до матеріалів справи доказів від 09 вересня 2024 року у справі № 389/2765/24 3 000,00 грн;

8. Складання клопотання про долучення до матеріалів справи доказів від 18 вересня 2024 року у справі № 389/2765/24 3 000,00 грн;

9. Складання заяви про виклик та допит ОСОБА_7 , в якості свідка від 14 жовтня 2024 року у справі № 389/2765/24 3 000,00 грн;

10. Складання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду від 21 жовтня 2024 року у справі № 389/2765/24 3 000,00 грн;

11. Участь в судових засіданнях у справі № 389/2765/24: 18 вересня 2024 року, 20 листопада 2024 року, 13 січня 2025 року, 19 лютого 2025 року, 23 червня 2025 року, 26 червня 2025 року, 07 липня 2025 року 14 000,00 грн.

Всього надано правничої допомоги на суму 40 000,00 грн (а.с.132-133 том 2).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції посилався на те, що на виконання вимог ч.1 ст.134 ЦПК України представник відповідачки у першій заяві по суті спору (відзив на позов), зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідачка понесла та очікує понести на правничу допомогу адвоката, в орієнтовному розмірі становлять 20 000 грн. При цьому, така заява у відзиві не містить висловів про необхідність стягнення з позивача таких витрат, а також про те, що наразі докази про судові витрати не можуть бути подані та будуть подані або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. В свою чергу, до закінчення судових дебатів у цій справі сторона відповідача не зробила ні усної, ні письмової заяви щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу. Заява про стягнення таких судових витрат з відповідними доказами подана до суду лише 08 липня 2025 року, тобто після ухвалення рішення суду.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції та вважає їх передчасними, оскільки представник ОСОБА_2 адвокат Мотуз О. В. в строк, встановлений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, у відзиві на позовну заяву заявив про орієнтовний розмір понесених у суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційний суд зауважує, що акт приймання-передачі наданих послуг датований 08 липня 2025 року, відтак представник не міг подати вказані докази до ухвалення рішення по суті у цій справі, з огляду на необхідність додаткового часу на письмове виготовлення цих доказів (а.с.132 том 2).

Ці обставини підлягають оцінці при вирішенні питання щодо наявності поважних причин неподання доказів, які підтверджують розмір понесених витрат на правову допомогу, до закінчення судових дебатів у справі, що не було враховано судом першої інстанції.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).

Суд також з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-шостою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У пункті 135 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Представник позивача звертався до місцевого суду із клопотанням про зменшення розміру витрат відповідачки на правничу допомогу, зазначав про їх неспіврмірність (а. с. 137-139 том 2).

Суд першої інстанції передчасно вважав, що стороною відповідача не дотримано вимог щодо строків подачі заяви про ухвалення додаткового рішення, фактично не розглянув по суті надану представником відповідачки - адвокатом Мотузом О. В. заявупро розподіл витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, не дослідив обґрунтованість заявленої суми, її розумність та співмірність з огляду на заявлене стороною позивача клопотання про зменшення розміру витрат відповідачки на правничу допомогу.

Щодо вимог апеляційної скарги представника відповідачки про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, колегія суддів зазначає, що наслідком скасування оскаржуваної ухвали суду є направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, зокрема і для вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу.

У зв`язку з викладеним колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, з урахуванням висновків цієї постанови.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскаржена ухвала Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 липня 2025 року про відмову у прийнятті додаткового рішення суду постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, задовольнити частково.

Ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 липня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 04.11.2025.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник