Провадження № 2-з/175/129/25
УХВАЛА

"03" листопада 2025 р. с-ще Слобожанське

Суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області Журавель Т.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої пожежею. Разом з позовною заявою була подана заява про забезпечення позову.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що 20.12.2021 року позивач уклав з ОСОБА_4 (надалі відповідачка) договір найму (оренди) нерухомого майна, за яким тимчасово передав у найм (оренду) на відплатній основі належний йому на праві власності житловий будинок загальною площею 162 кв.м, жилою 74 кв.м та земельну ділянку площею 8 соток, розташовані в АДРЕСА_1 , з усіма невід`ємними технічними пристроями та предметами домашньої обстановки згідно додатку №1 до договору. Одночасно з вказаним договором підписано акт прийому-передачі жилого приміщення з обладнанням. 13.12.2024 року за адресою АДРЕСА_1 сталася пожежа, внаслідок чого було пошкоджено будинок за вищевказаною адресою, доказом чого є акт про пожежу Дніпровського районного управління ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області, складений 14.12.2024 року за участі відповідачки. Осередок пожежі був встановлений у приміщенні котельні у настінній електророзподільній шафі, причина пожежі (ймовірна) коротке замикання електромережі. Позивач вважає, що відповідач самостійно створила умову виникнення пожежі, оскільки використовувала бензиновий генератор з порушенням порядку Правил пожежної безпеки, чим допустила виникнення короткого замикання в електророзподільній шафі приміщення котельні. З урахуванням того, що відповідачі схильні до уникнення приписів законодавства, позивач просить застосувати захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали заяви, суд доходить висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи, може вжити, передбачені ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суддя зауважує на тому, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

При цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони здійснювати певні дії.

Таким чином цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Суддею встановлено, що позивач просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, що належать ОСОБА_5 в межах суми позову 4 630 848, 80 грн., при цьому позивачем в обґрунтування заяви зазначено, що для уникнення виконання своїх цивільних зобов`язань, існує ризик, що відповідач може здійснити перереєстрацію права власності на своє майно, зіпсувати або іншим чином змінити ринкову вартість, передати у користування іншим особам, або перешкоджати іншим чином, що може бути забезпечено арештом.

Проте, матеріали заяви не містять жодних доказів на підтвердження того, що існує загроза, що невжиття заходів забезпечення позову призведе в подальшому до ускладнення виконання відповідачами цивільних зобов`язань.

На підставі викладеного, враховуючи те, що позивачем не наведено відповідного обґрунтування та не підтверджено жодними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову призведе в подальшому до ускладнення виконання відповідачами цивільних зобов`язань по даній справі, а також докази на підтвердження того, що такі види забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами, суддя доходить висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258-261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т. С. Журавель