Справа №760/4644/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила суд:

- розірвати шлюб між громадянкою України ОСОБА_1 та громадянином України ОСОБА_2 , зареєстрований 21.07.2007 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управляння юстиції міста Києва за актовим записом №907.

В обґрунтування позову зазначається, що 21.07.2007 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управляння юстиції міста Києва між ОСОБА_3 (після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис №907.

Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей:

05.12.2011 - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ;

13.02.2014 - ОСОБА_5 що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Спільне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та відсутністю взаєморозуміння, втратили відчуття поваги та кохання один до одного.

Протягом тривалого часу вони не проживають разом як сім`я (більше двох років), не ведуть спільного побуту та бюджету.

Подружжя неодноразово намагалося знайти порозуміння та зберегти родину, однак це не дало жодного результату, наразі родина існує лише формально, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені.

На думку позивача, примирення неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Ухвала від 26.02.2025 направлялася за зареєстрованим місцем проживання відповідача, однак конверт повернувся до суду з відміткою АТ «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.07.2007 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №907.

Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей:

05.12.2011 - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ;

13.02.2014 - ОСОБА_5 що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб між ними є формальним, сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, а подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим і суперечить їхнім інтересам.

Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

В контексті ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, дитини-інваліда, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення.

Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, оскільки це суперечить інтересам сторін.

Таким чином, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливе і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн, слід зазначити наступне.

Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу надано до суду:

- договір №13/02/25-1 від 13.02.2025 про надання правничої допомоги;

- додаткову угоду №17/02/25-1д від 17.02.2025 до договору №13/02/25-1 про надання правничої допомоги;

- акт передачі-приймання послуг з надання правничої допомоги від 17.03.2025;

- рахунок №17/02/25-1 від 17.02.2025 (на оплату гонорару за надану професійну правничу допомогу згідно договору №13/02/25-1 від 13.02.2025 про правничу допомогу та додаткової угоди №17/02/25-1 від 17.02.2025) у розмірі 6 000,00 грн;

- платіжна інструкція №2.95519257.1 від 17.02.2025 у розмірі 6 000,00 грн, призначення платежу: сплата за правничу допомогу у справі про розірвання шлюбу.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи ; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, сторона позивача надала копію акта приймання-передачі послуг та платіжну інструкцію, згідно з якими позивач сплатив грошові кошти в загальній сумі 6000,00 грн за надання правової допомоги.

Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи зміст послуг в інтересах позивача, вказаних в акті, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу у сумі 2000,00 грн є реальними та підтвердженими матеріалами справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 24, 105, 110, 112, 113 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 142, 200, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між громадянкою України ОСОБА_1 та громадянином України ОСОБА_2 , зареєстрований 21.07.2007 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управляння юстиції міста Києва за актовим записом №907.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , судові витрати з оплати судового збору в сумі 968 грн 96 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн, а всього разом 2968,96 грн. (шість тисяч дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.О. Козленко