Справа № 357/8049/25
Провадження № 2/357/3953/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Кардаш О. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 м. Біла Церква за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 , в якому просила стягнути на свою користь з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 17 555,56 грн. недоплаченого страхового відшкодування та 6 200,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення судової експертизи з визначення матеріального збитку, а з відповідача ОСОБА_2 52 466,64 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в результаті ДТП.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 08.03.2024 на а/д Р-04, 115 км сталась дорожньо-транспортна пригода за участі належного їй транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , та транспортного засобу TOYOTA PRIUS, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.04.2024 у справі № 357/4303/24, яка набрала законної сили 24.10.2024, водія ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2024 у справі № 357/4306/24, яка набрала законної сили 05.11.2024, водія ОСОБА_2 також визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 станом на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно полісу ОСЦПВВНТЗ №217769405. Відповідно до висновку експерта № 201 від 26.11.2024 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER, реєстраційний № НОМЕР_1 , складеного на замовлення позивача судовим експертом Петрушанко Вадимом Федоровичем, вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , з урахуванням фізичного зносу складових, необхідних під час ремонту, без урахування ПДВ складових, складає 174 888,83 грн. В цей же час, відповідач ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» визначив суму страхового відшкодування на підставі Звіту №46268 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 19.02.2025, виконаного оцінювачем ОСОБА_4 та 10.03.2025 виплатило на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 69 888,86 грн. Позивач зазначає, що з відповідача ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», з урахуванням обопільної вини учасників ДТП, у межах страхового ліміту, слід стягнути на її користь суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 17 555,56 грн., з розрахунку 174 888, 83 грн/2 (кількість відповідальних осіб за заподіяну неподільну шкоду) 69 888,86 грн. (сума вже виплаченого страховиком страхового відшкодування). Також позивач просить стягнути з відповідача ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 6200,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення судової експертизи з визначення матеріального збитку, на підставі п. п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач зазначає, що непокриту страховою компанією частину майнової шкоди у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу необхідно стягнути з винуватця ДТП відповідача ОСОБА_2 , з урахуванням ступеню її вини 80%, у розмірі 52 466,64 грн., з розрахунку: 174 888,83 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням фізичного зносу складових необхідних для ремонту, без урахування ПДВ складових)*80% (ступінь вини ОСОБА_2 ) - 69 888,86 грн. (сплачена страховиком сума страхового відшкодування) - 17 555,56 грн. (сума недоплаченого страхового відшкодування, що заявлена до стягнення зі страховика).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2025 року головуючим по справі визначено суддю Кошель Б.І. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою судді від 09 липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує повністю, та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ЦПК України.

Відповідач ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подав суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову в частині заявлених до нього позовних вимог та в разі неявки у судове засідання його представника розгляд справи проводити без участі останнього. Свої заперечення проти позову представник відповідача ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» обґрунтовує тим, що після виплати страхового відшкодування у страховика відсутні будь-які зобов`язання перед позивачем. Відповідач зазначає, що виготовлений на замовлення позивача висновок судового експерта не є для нього обов`язковим і не має переваги над звітом оцінювача, на підставі якого було здійснено страхове відшкодування.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином у відповідності до вимог ЦПК України. Через свого представника адвоката Губського Володимира Євгеновича подала суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи свої заперечення наявністю преюдиційних рішень у справах про адміністративні правопорушення щодо встановлення вини водіїв-учасників у настанні ДТП, яка мала місце 08.03.2024 та неможливістю встановлення у зв`язку з цим ступеню їх вини.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.04.2024 у справі № 357/4303/24, яка набрала законної сили 24.10.2024, водія ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно даної постанови суду 08 березня 2024року о 18 годині 10 хвилин, ОСОБА_3 на автодорозі Р-04, 115 км., керуючи транспортним засобом «Toyota Land Cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та перед початком виконання маневру обгону, не переконався, що смуга зустрічного руху на яку він буде виїжджати вільна від транспортних засобів на достатній для цього відстані, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota Prias», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку та виконував маневр повороту ліворуч, що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3 б, 14.2 в Правил дорожнього руху.

Судом також встановлено, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2024 у справі № 357/4306/24, яка набрала законної сили 05.11.2024, водія ОСОБА_2 також визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно даної постанови суду 08 березня 2024 року о 18 год 10 хв в Білоцерківському районі, а/д Р-04 115 км, водій ОСОБА_2 час керування транспортним засобом Toyota Prius, н.з. НОМЕР_2 , була не уважна, не стежила за дорожньою обстановкою та відповідно не реагувала на її зміну та під час виконання маневру, а саме повроту ліворуч, не переконавшись у безпеці маневру скоїла зіткнення з транспортним засобом Toyota Land Cruiser, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався позаду в попутному напрямку та здійснював маневр обгону, в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушила вимоги п.2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не потребує доведенню.

Судом досліджено надані позивачем висновок експерта №5719/24-52 від 21.08.2024, за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, а також висновок судового експерта №015-24 від 02.04.2024 за результатами проведення автотехнічного дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобілів TOYOTA LAND CRUISER, д/н НОМЕР_1 та TOYOTA PRIUS, д/н НОМЕР_2 .

Під час розгляду справи жодна із сторін не звертались до суду з клопотанням про призначення судової експертизи для визначення ступеня вини кожного з учасників дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 08.03.2024.

Для визначення ступеня вини кожного з учасників ДТП суд бере до уваги постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.04.2024 у справі №357/4303/24, в якій встановлено, що небезпеку для руху створила саме ОСОБА_2 , тоді як водій ОСОБА_3 в подальшому не відреагував на неї належним чином та не вжив заходів, направлених на уникнення ДТП.

Крім того, постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2024 у справі № 357/4306/24, на підставі висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №5719/24-52 від 21.08.2024, встановлено, що відсутність факторів технічного характеру, які могли б перешкоджати водію ОСОБА_6 уникнути зіткнення, свідчать про невідповідність дій водія автомобіля TOYOTA PRIUS, д/н НОМЕР_2 вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, які знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Судом також враховані висновки судової автотехнічної експертизи №5719/24-52 від 21.08.2024, призначеної судом при розгляді справи №357/4306/24 про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача ОСОБА_2 , відповідно до якої з технічної точки зору, в діях водія TOYOTA LAND CRUISER, д/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 невідповідностей вимогам п.12.3 ПДР, які б перебували в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, не вбачається.

Висновки вищевказаної судової авто технічної експертизи враховані як Білоцерківським міськрайонним судом Київської області при вирішенні питання про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП у справі № 357/4306/24, так і Київським апеляційним судом при перегляді постанови суду першої інстанції у вказаній справі.

Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи обставини, встановлені постановами Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.04.2024 у справі № 357/4303/24 та від 23.09.2024 у справі № 357/4306/24, а також те, що у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.03.2024, було визнано вину як ОСОБА_3 , так і відповідача ОСОБА_2 , при цьому з технічної точки зору саме дії ОСОБА_2 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із виникненням ДТП, суд дійшов обґрунтованого висновку, що ступінь вини у настанні даної ДТП ОСОБА_2 становить 80 %, а ОСОБА_3 -20%.

31.12.2024 власник пошкодженого транспортного засобу звернулась до відповідача ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування.

До вказаної заяви про виплату страхового відшкодування додавався виконаний на замовлення позивача судовим експертом Петрушанко Вадимом Федоровичем висновок по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER, реєстраційний № НОМЕР_1 № 201 від 26.11.2024.

Відповідно до висновку судового експерта, вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням фізичного зносу складових, необхідних під час ремонту, без урахування ПДВ складових, складає 174 888,83 грн.

Вказаний висновок судового експерта не був врахований відповідачем ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» при визначені розміру страхового відшкодування.

10.03.2025 відповідач ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», з урахуванням обопільної вини водіїв, виплатив на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 69 888,86 грн.

Розмір страхового відшкодування визначено відповідачем ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі Звіту №46268 від 19 лютого 2025 року, що був складений ФОП ОСОБА_4 , відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 160 133,27 грн з урахуванням ПДВ, 139 777,72 грн без урахування ПДВ.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (відповідний правовий висновок сформовано у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20)).

В цей же час, відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Таким чином, враховуючи обопільну вину водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у настанні ДТП, що мала місце 08.03.2024, в результаті якої транспортному засобу TOYOTA LAND CRUISER д.н.з. НОМЕР_1 було заподіяно шкоду, відповідач ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» поділило розмір страхового відшкодування на кількість учасників ДТП, а саме, на два.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що Відповідач ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» визначив розмір заподіяної їй шкоди на підставі неналежного доказу, не погодив з позивачем суму страхового відшкодування і не провів експертизу для визначення розміру заподіяної шкоди та, відповідно, розміру страхового відшкодування.

Так, відповідач ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» визначив розмір страхового відшкодування на підставі звіту №46268 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 19.02.2025, який не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092.

Зокрема, вартість збитку визначена оцінювачем на дату ДТП, тобто, 08.03.2024.

Відповідно до п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 в редакції, чинній на дату ДТП, вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.

Крім того, відповідно до абз. 2 ст.1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, Звіт №46268 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 19.02.2025 містить дані про вартість складових, які підлягають заміні, та матеріалів, необхідних для ремонту належного позивачу транспортного засобу за курсом на 08.03.2024, що не відповідає реальним грошовим витратам, необхідним для відновлення пошкодженого транспортного засобу в 2025 році, коли фактично і було здійснено страхове відшкодування.

Також оцінювачем у Звіті №46268 визначено не всі складові, що підлягають заміні під час проведення ремонту належного позивачу транспортного засобу та суттєво занижено вартість робіт по їх заміні.

Враховуючи вищевикладене, суд бере до уваги складений на замовлення позивача судовим експертом Петрушанко В.Ф, висновок експерта № 201 від 26.11.2024 як такий, що відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та іншим законодавчим актам у сфері оцінки майна. Також у висновку судового експерта зазначено, що він складений для подання до суду, і згідно із ч.7 ст. 102 ЦПК України експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Висновок експерта є належним та допустимим доказом, якщо у ньому зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду (правова позиція викладена у постанові Великої Палати від 18 грудня 2019 року № 522/1029/18).

Отже вказаний висновок експерта безпідставно не був врахований відповідачем ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» при визначені розміру страхового відшкодування.

Крім того, позивач вимагала проведення експертизи для визначення розміру страхового відшкодування, тоді як страховик в односторонньому порядку прийняв рішення про проведення оцінки пошкодженого майна оцінювачем, не погодивши з позивачем розмір страхового відшкодування, що є порушенням п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги до відповідача ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в частині стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 17 555,56грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Враховуючи відхилення судом як доказу Звіту №46268 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 19.02.2025 та непроведення страховиком огляду транспортного засобу позивача у встановлений строк, підлягають задоволенню також і вимоги про стягнення з відповідача ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача 6 200,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення судової експертизи з визначення розміру матеріального збитку, оскільки відповідно до п. п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Щодо позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплата (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72 вказаної постанови).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (у порядку часткової відповідальності). У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина двох осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеня вини.

За наявності вини всіх володільців автомобілів розмір відшкодування суд визначає у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення, зокрема залежно від ступеня вини кожного володільця (п.51 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц (провадження № 14-80 цс 19).

Отже, суд наділений необхідними повноваженнями для встановлення ступеня вини учасників ДТП та визначення розміру відшкодування, що підлягає стягненню з кожного з них.

При цьому суд відкидає доводи представника відповідача ОСОБА_2 , викладені у відзиві на позовну заяву, щодо порушення «принципу преюдиційності» та відсутності у суду повноважень встановлювати ступінь вини учасників ДТП при вирішенні питання про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті цієї ДТП.

Доводи відповідача ОСОБА_2 спростовуються правовими висновками, викладеними в постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2020 року у справі № 328/2750/18, відповідно до якої при вирішенні питання про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки необхідним є встановлення ступеня вини осіб, діяльністю яких було завдано шкоди.

Крім того, пунктом 4 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на ОСОБА_2 відповідно до ст.1194 Цивільного кодексу України повинен бути покладний обов`язок відшкодувати завдану нею шкоду у розмірі різниці між 80% розміру шкоди, заподіяної майну позивача, та виплаченим страховим відшкодування.

Як встановлено судом на підставі висновку судового експерта, вартість матеріального збитку після аварійного пошкодження автомобіля позивача становить 174 888,83 грн.

Суд установив, що відповідач ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснив страхову виплату позивачу в межах страхового відшкодування розмірі 69 888,86 грн, зі страховика також підлягає стягнено 17 555,56 грн. недоплаченого страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика (який станом на дату ДТП складав 160 000,00грн.)

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню 52 466,64 грн. в рахунок відшкодування шкоди, відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, з розрахунку: 174 888,83 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля)*80% (ступінь вини ОСОБА_2 ) - 69 888,86 грн. (сплачена страховиком сума страхового відшкодування) - 17 555,56 грн. (сума недоплаченого страхового відшкодування).

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, за рахунок відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений позивачем при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 1211,20 грн та витрати на проведення судової експертизи з визначення розміру матеріального збитку в розмірі 6200,00 грн, пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог, зокрема, з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,40 грн. та витрати на проведення судової експертизи з визначення розміру матеріального збитку в розмірі 4650,00 грн (75% від ціни позову), а з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» судовий збір у розмірі 302,80 грн та витрати на проведення судової експертизи з визначення розміру матеріального збитку в розмірі 1550,00 грн (25% від ціни позову).

Керуючись ст. 22,1166,1188,1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 4, 12, 13,76-82, 141, 258-259, 265, 268, 274-279, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 17555,56 грн. недоплаченого страхового відшкодування, 1550,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення судової експертизи з визначення розміру матеріального збитку та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 302,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 52466,64 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в результаті ДТП, 4650,00 грн в рахунок відшкодування витрат на проведення судової експертизи з визначення розміру матеріального збитку та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,40 грн .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»; адреса: вул. Глибочицька, буд. 44, м. Київ, 04052; .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_5 .

Суддя Б. І. Кошель