ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/8221/23

Провадження № 22-ц/820/1289/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

позивачки-відповідачки ОСОБА_3 і її представника ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2025 року (суддя Шевцова Л. М., повне судове рішення складено 04.04.2025) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсними і скасування рішення, державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року ОСОБА_3 , звертаючись до суду із вказаним позовом та уточнивши позовні вимоги, зазначала, що за договором про поділ майна від 21.07.2018 вона є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 та згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку, виданим 18.02.2003, - власником земельної ділянці площею 530 кв. м для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. ОСОБА_1 на праві власності належить домоволодіння по АДРЕСА_1 . Їхні земельні ділянки межують. Фактично вона використовує земельну ділянку площею 0,0486 грн. Відповідачка захопила частину належної їй земельної ділянки та загородила огорожею.

Тому ОСОБА_3 просила зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та знести огорожу.

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання недійсними і скасування пункту 3 рішення дев`ятої сесії Кам`янець-Подільської міської ради ІV скликання № 36 від 30.01.2003 щодо передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки, державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 115047 від 18.02.2003 та скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :12:002:0153 площею 0,053 га.

В обґрунтування вимог зазначала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.09.2018 вона є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке знаходиться на земельній ділянці площею 0,0434 га, що межує із змеленою ділянкою, належною ОСОБА_3 . Вказана земельна ділянка на законних підставах знаходилась у користуванні ОСОБА_5 з 1978 року відповідно до рішення Кам`янець-Подільської міської ради народних депутатів № 330 від 20.07.1978, а після набуття права власності на домоволодіння знаходиться у її користуванні. Паркан по межі земельних ділянок був установлений у 1978 і спорів не було. При приватизації ОСОБА_3 земельної ділянки вона не погоджувала межі земельної ділянки. Лишки земельної ділянки, що перебувала у її користуванні, не вилучалися для передачі іншій особі. Незаконно прийняте рішення Кам`янець-Подільської міської ради № 36 від 30.01.2003 про безоплатну передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки позбавляє її можливості зареєструвати свою земельну ділянку в Державному земельному кадастрі та вільно володіти, користуватись і розпоряджатись нею.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2024 року первісний і зустрічний позови об`єднано в одне провадження для спільного розгляду.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2025 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки кадастровий номер :12:002:0153 по АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , усунувши перешкоди в користуванні нею шляхом приведення у відповідність фактичної огорожі, яка є фактичною межовою лінією. Відповідно до висновку експерта зобов`язано ОСОБА_1 змістити:

- в точці 1 фактичну огорожу (вона же фактична межова лінія) між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яка фактично заступає на земельну ділянку кадастровий номер :12:002:0153, координати якої зазначені у документації із землеустрою (2024), на 0,56 м;

- лінію фактичної огорожі в точках 1,2,3 (вона же фактична межова лінія) між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яка фактично заступає на земельну ділянку кадастровий номер :12:002:0153, координати якої зазначені у документації із землеустрою (2024), на 4,29 м;

- лінію фактичної огорожі в точках 3,4 (вона же фактична межова лінія) між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яка фактично заступає на земельну ділянку кадастровий номер :12:002:0153, координати якої зазначені у документації із землеустрою (2024), на 3,83 м - 4,11 м;

- лінію фактичної огорожі в точці 4 (вона же фактична межова лінія) між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яка фактично заступає на земельну ділянку кадастровий номер :12:002:0153, координати якої зазначені у документації із землеустрою (2024), на 0,17 м;

- в точці 7 фактичну огорожу (вона же фактична межова лінія) між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яка фактично заступає на земельну ділянку кадастровий номер :12:002:0153, координати якої зазначені у документації із землеустрою (2024), на 0,95 м;

- в точці 8 фактичну огорожу (вона же фактична межова лінія) між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яка фактично заступає на земельну ділянку кадастровий номер :12:002:0153, координати якої зазначені у документації із землеустрою (2024), на 1,26 м;

- в точці 9 фактичну огорожу (вона же фактична межова лінія) між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яка фактично заступає на земельну ділянку кадастровий номер :12:002:0153, координати якої зазначені у документації із землеустрою (2024), на 0,64 м.

В решті позову та у зустрічному позові ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 1073,60 грн і витрати, пов`язані з проведенням судової земельно-технічної експертизи, в розмірі 14000 грн.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення зустрічного позову. Посилається на незаконність рішення суду, неправильне застосуванням норм матеріального права. Суд не врахував те, що на підставі рішення Кам`янець-Подільської міської ради народних депутатів № 330 від 20.07.1978 вона, як власник домоволодіння по АДРЕСА_1 , є законним користувачем земельної ділянки площею 434 кв. м (300 кв. м зареєстровано за користувачем і 134 кв. м лишки, які залишені у тимчасове користування). Межі земельної ділянки, яку незаконно приватизувала ОСОБА_3 , не були погоджені, а рішення міської ради про надання земельної ділянки у власність прийнято з порушенням вимог чинного законодавства.

У засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

ОСОБА_3 і її представник апеляційну скаргу не визнали.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що на підставі договору про поділ нерухомого майна від 21 липня 2018 року, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_6 та посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Саварчук С. Л., ОСОБА_3 належить домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 115047 від 18.02.2003 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки кадастровий номер :12:037:0013 площею 530 кв. м, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, за адресою АДРЕСА_1 .

Державний акт виданий на підставі рішення дев`ятої сесії IV скликання Кам`янець-Подільської міської ради № 36 від 30.01.2003 «Про безоплатну передачу земельних ділянок громадянам України в приватну власність».

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 11.09.2018 приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Саварчук С. Л., ОСОБА_1 є власником домоволодіння АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння знаходиться на земельній ділянці, яка була передана у користування спадкодавцю ОСОБА_5 відповідно до рішення Кам`янець-Подільської міської ради народних депутатів № 330 від 20.07.1978.

З приводу користування суміжними земельними ділянками між сторонами виник спір.

Відповідно до плану земельної ділянки по АДРЕСА_1 , складеному сертифікованим інженером землевпорядником ОСОБА_7 , станом на 03.11.2023 ОСОБА_3 фактично користується земельною ділянкою площею 0,0486 га.

Зі змісту архівної виписки з рішення виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради народних депутатів від 20.07.1978 № 330 «Про наслідки обміру земель забудованих кварталів № № 1, 2, 27, 62, 155б, 172, 176б, 196» вбачається, що затверджено представлені Кам`янець-Подільським міжміським бюро технічної інвентаризації та одобрені комісією виконкому матеріали обміру земель забудованих кварталів № № 1, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 . Зареєстровано за землекористувачами вказаних забудованих кварталів присадибні ділянки по нормі. Виявлені лишки залишено в тимчасовому користуванні землекористувачів до виникнення потреби в них, в тому числі по АДРЕСА_9 а площа ділянки по фактичному обміру - 434 кв. м, зареєстровано за користувачем - 300 кв. м, лишки -134 кв. м.

Відповідно до висновку експерта № 282Е-01/25 за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи від 27.01.2025 по питанню № 1: фактичні конфігурація, площа та координати поворотних точок межової лінії земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 кадастровий номер :12:002:0153 не відповідає конфігурації, площі та координатам поворотних точок, зазначених в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), ХДДП «Центр Державного земельного кадастру» 2024 року та внесених до Держгеокадастру.

В результаті таких невідповідностей загальна площа земельної ділянки кадастровий номер :12:002:0153 по фактичних межах складає 0,0438 га, що на 0,0092 га, менше ніж її площа згідно технічної документації із землеустрою, зареєстрованій в 2024 році в Держгеокадастрі.

По питанню № 2: розміщення огорожі ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 не відповідає межам земельної ділянки ОСОБА_3 кадастровий номер :12:002:0153 згідно з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), ХДДП «Центр Державного земельного кадастру» 2024 року, зареєстрованою в Держгеокадастрі, а саме:

- в точці 1 фактична огорожа (вона же фактична межова лінія) між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 фактично заступає на земельну ділянку кадастровий номер :12:002:0153, координати якої зазначені у документації із землеустрою (2024), на 0,56 м;

- лінія фактичної огорожі в точках 1,2,3 (вона же фактична межова лінія) між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 фактично заступає на земельну ділянку кадастровий номер :12:002:0153, координати якої зазначені у документації із землеустрою (2024), на 4,29 м;

- лінія фактичної огорожі в точках 3,4 (вона же фактична межова лінія) між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 фактично заступає на земельну ділянку кадастровий номер :12:002:0153, координати якої зазначені у документації із землеустрою (2024), на 3,83 м - 4,11 м;

- лінія фактичної огорожі в точці 4 (вона же фактична межова лінія) між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 фактично заступає на земельну ділянку кадастровий номер :12:002:0153, координати якої зазначені у документації із землеустрою (2024), на 0,17 м;

- в точці 7 фактична огорожа (вона же фактична межова лінія) між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 фактично заступає на земельну ділянку кадастровий номер :12:002:0153, координати якої зазначені у документації із землеустрою (2024), на 0,95 м;

- в точці 8 фактична огорожа (вона же фактична межова лінія) між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 фактично заступає на земельну ділянку кадастровий номер :12:002:0153, координати якої зазначені у документації із землеустрою (2024), на 1,26 м;

- в точці 9 фактична огорожа (вона же фактична межова лінія) між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 фактично заступає на земельну ділянку кадастровий номер :12:002:0153, координати якої зазначені у документації із землеустрою (2024), на 0,64 м.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи частково первісний позов, суд виходив з того, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Відмову в задоволенні зустрічного позову мотивовано недоведеністю позовних вимог, а саме порушення ОСОБА_3 права ОСОБА_1 на земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з таких підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

На підставі частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За змістом статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно з частиною 1 статті 78 і частиною 2 статті 90 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів (пунктом «г» частини 1 статті 96 ЗК України).

Статтею 126 ЗК України у редакції, чинній на час видачі державного акта, передбачено, що державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням.

На підставі частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною 1 статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (негаторний позов).

Установивши, що права ОСОБА_3 щодо володіння та користування земельною ділянкою порушені, оскільки огорожа ОСОБА_1 між суміжними земельними ділянками у точках 1, 2, 3, 4, 7, 8, 9 фактично заступає на земельну ділянку кадастровий номер :12:002:0153, координати якої зазначені у документації із землеустрою (2024), і загальна площа цієї земельної ділянки по фактичних межах складає 0,0438 га, що на 0,0092 га менше, ніж площа згідно з технічною документацією із землеустрою, що зареєстрована в 2024 році в Держгеокадастрі, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про задоволення первісного позову.

Матеріали справи не містять доказів того, що оспорюване рішення міської ради, виданий на підставі нього ОСОБА_3 державний акт на право власності на земельну ділянку порушує її права і законні інтереси, зокрема право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 .

Непідписання суміжним землекористувачем акта погодження меж земельної ділянки при приватизації ОСОБА_3 земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.

Згідно з частиною 1, пунктом «б» частини 2 статті 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Погодження меж земельної ділянки є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації. Ненадання особою згоди на погодження меж суміжної земельної ділянки не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність за обставин виготовлення відповідної технічної документації.

До такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 04 березня 2021 року у справі № 709/809/17.

Позивака за зустрічним позовом не надала доказів на підтвердження вчинення нею дій щодо державної реєстрації земельної ділянки, оформлення права власності на земельну ділянку, яка перебуває у її користуванні, та виявлення будь-яких перешкод в цьому, зокрема, включення частини земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні, до складу земельної ділянки ОСОБА_3 .

Згідно з частинами 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У зв`язку з наведеним вище апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачка за зустрічним позовом не надала належних та допустимих доказів на підтвердження порушення її права на земельну ділянку відповідачкою ОСОБА_3 , як суміжним землевласником.

Тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування рішення, суд не допустив.

Інші доводи апеляційної скарги правильний висновок суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права із додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта