У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

11.11.2025 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Гулієва М.І., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , з участю заінтересованих осіб - ОСОБА_2 , Франківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції, Міністерства оборони України, про встановлення та визнання факту батьківства, -

встановив:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення та визнання факту батьківства.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2025 справу передано судді ОСОБА_3 , якого звільнено у відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Гулієвій М.І.

Дослідивши матеріали поданої заяви з додатками, суд приходить до наступного.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження загального або спрощеного; 3) окремого провадження.

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав на підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України, визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У прохальній частині заяви заявниця просить встановити та визнати факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 16.05.2024, є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

-факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

-встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

-заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 та від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини та за рішенням суду. Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

У поданій заяві заявниця зазначає, що вона перебувала у відносинах з ОСОБА_4 з 2022 року, в яких народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька дитини внесено відповідно до ч.1 ст.135 СК України за вказівкою матері дитини.

За змістом ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині 3 статті 128 цього Кодексу.Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Та обставина, що питання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України(постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року у справі №206/1906/23/).

За твердженням заявниці, оскільки батько дитини не встиг самостійно оформити своє батьківство відносно доньки, так як проходив військову службу і у зв?язку з тим, що в подальшому він зник безвісти, то виникло питання щодо визначення статусу його дитини та отримання нею відповідних пільг, а саме отримання грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця, а тому заявниця змушена звернутись до суду із даною заявою.Із заяви вбачається, що ОСОБА_4 , батьківство якого вона просить встановити щодо своєї дитини, не оголошувався померлим.

Заяви про встановлення факту батьківства загиблого військовослужбовця підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки метою звернення заявників до суду із такою заявою є захист сімейних та спадкових прав, а також соціальний захист членів його сім`ї (постанови Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі №552/4291/22, від 05 червня 2024 року у справі №557/1535/23, від 24 липня 2024 року у справі №753/858/23).

Водночас зникнення особи безвісти не спричиняє правових наслідків у вигляді втрати такою особою цивільної правоздатності.

Для розгляду судом у порядку окремого провадження заяви про встановлення факту батьківства необхідною умовою є встановлений факт смерті ймовірного батька дитини. Відсутність відомостей щодо смерті ймовірного батька дитини виключає можливість розгляду такої заяви в порядку окремого провадження.

Це узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 09 липня 2025 року в справі № 201/1017/25 (провадження 61-5429св25), в якій зазначено, що " У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Комплексний аналіз змісту статті 130 СК України свідчить, що передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері, а також смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення такої особи померлим, що, в свою чергу, узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року в справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року в справі № 361/2653/15 (провадження№ 61-2239св21), від 06 червня 2024 року в справі № 672/915/23 (провадження № 61-3583св24), від 09 квітня 2025 року в справі № 213/1448/24 (провадження № 61-12171св24).

Набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи (частина перша статті 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»).

Зокрема, факт батьківства чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини може бути встановлений за рішенням суду у разі його смерті (частина перша статті 130 СК України).

Відтак, у разі відсутності відомостей про смерть особи, батьківство якої встановлюється, необхідним є безпосереднє звернення до суду саме із позовом про визнання батьківства (стаття 128 СК України).

Таким чином, на переконання колегії суддів, відсутність судового рішення про визнання особи померлою або належних доказів його смерті виключає саму можливість звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства саме в порядку окремого провадження на підставі статті 130 СК України".

Оскільки з поданої заяви вбачається, що батько дитини зник безвісти, питання про оголошення його померлим не вирішувалось, заявниця може порушити питання про визнання батьківства лише в межах позовного провадження.

Окрім того, в заяві заявниця защзначає, що "той факт, що особа ,факт батьківства якої заявник просить встановити, не помер, дає підстави вважати, що у даному випадку наявний спір про право.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, вимоги заявниці не є питанням, яке підлягає розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень статтей 293 та 315 ЦПК України, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження, роз`яснивши право на звернення до суду в порядку позовного провадження із відповідним позовом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 4, 258 - 260, 315 ЦПК України, суд -

постановив:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованих осіб - ОСОБА_2 , Франківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції, Міністерства оборони України, про встановлення факту батьківства - відмовити.

Роз`яснити заявниці право звернення до суду за захистом своїх прав в порядку позовного провадження на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя М. І. Гулієва