Справа № 585/3118/25
Номер провадження 2/585/1254/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

Головуючої судді Цвєлодуб Г.О.,

секретаря судового засідання Салій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої як представник звертається до суду адвокат Яцун Оксана Петрівна, до Роменської міської ради Сумської області, про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 01 жовтня 1968 року, -

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2025 року представник позивача Яцун О.П., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить встановити факт визнання батьківства ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у с. Гришине Роменського району Сумської області.

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 на все майно за заповітом, посвідченим секретарем Гришинської сільської ради Роменського району Сумської області Захарченко Н.В. 03.10.2003 року та зареєстрованим в реєстрі за №156, є ОСОБА_1 . ОСОБА_1 своєчасно прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , так як у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця подала заяву про прийняття спадщини до Роменської районної державної нотаріальної контори, на підставі якої 29.08.2006 року була заведена спадкова справа номер у нотаріуса 484.

Позивачка вже оформила спадкові права на належну померлому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5633 га (кадастровий номер 0:01:004:0214), яка розташована на території Гришинської сільської ради Роменського району Сумської області. Вказане підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим Роменською державною нотаріальною конторою 26 липня 2017 року, та зареєстрованим в реєстрі за №430. Також, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі, й на право на земельну частку (пай) розміром 5,24 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала в колективній власності акціонерно-пайового товариства закритого типу «Гришинське». Вказане право належить ОСОБА_2 як спадкове майно після смерті свого сина ОСОБА_3 , спадщину після якого він фактично прийняв але юридично не оформив. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадкоємцем на все майно після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , який відповідно ст. 549 Цивільного кодексу Української УРСР в редакції 1963 року фактично прийняв спадщину, так як на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця розпорядився особистими речами померлого в червні 2003 року, але юридично спадщину не переоформив. Однак ОСОБА_1 не має можливості оформити свої спадкові права на майно, так як не підтверджується факт їх родинних відносин. Батьки ОСОБА_3 офіційно не перебували у шлюбі, а тому коли він народився, батько був записаний зі слів матері. Померлий ОСОБА_2 , визнавав ОСОБА_3 своїм сином, протягом всього часу з його народження і по день смерті проживав разом зі своїм сином. ОСОБА_4 в 90-х роках виїхав до Росії, де і помер. Відомостей про його смерть, із загальновідомих причин, немає можливості отримати. Встановлення зазначеного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки надає їй право на спадкування права на земельну частку (пай). Однак, іншим чином, ніж в судовому порядку, встановити факт визнання батьківства неможливо.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Представник надала суду заяву. В якій просила справу слухати без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В попередньому судовому засіданні представник позивача суду пояснила, що ОСОБА_2 був сусідом позивачки, а ОСОБА_5 був його сином. Позивачка доглядала і поховала обох. Син помер раніше батька ОСОБА_2 . ОСОБА_6 написав на неї заповіт, бо вона доглядала за ним до смерті. Чому у них різні прізвища, та чому були не одружені їй не відомо. У селі всі визнавали їх родиною, у сільській раді також. ОСОБА_5 не був ніколи одружений, дітей не мав., інших членів родини ніхто у селі не бачив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу слухати без їх участі, розглянути справу за наданими доказами у відповідності до закону.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Гришинської сільської ради Роменського району Сумської області 14 березня 2006 року ( а.с.6).

Відповідно до заповіту посвідчено секретарем Гришинської сільської ради Роменського району Сумської області Захарченко Н.В., 03 жовтня 2003 року, ОСОБА_2 все своє майно заповів ОСОБА_1 ( а.с.8).

Позивачка оформила спадкові права на належну померлому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5633 га (кадастровий номер 0:01:004:0214), яка розташована на території Гришинської сільської ради Роменського району Сумської області. Вказане підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим Роменською державною нотаріальною конторою 26 липня 2017 року, та зареєстрованим в реєстрі за №430 (а.с.9).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Роменським відділом ДРАЦС у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 02.03.2023 року (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилася, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №81948563 від 22.07.2025 року (а.с.11).

Згідно довідки для оформлення спадкових прав №7, виданої старостою виконавчого комітету Роменської міської ради ОСОБА_7 20.02.2025 року, спадкоємцем на все майно після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , який відповідно ст. 549 Цивільного кодексу Української УРСР в редакції 1963 року фактично прийняв спадщину, так як на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця розпорядився особистими речами померлого в червні 2003 року, але юридично спадщину не переоформив. Інших спадкоємців не має. Заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався. На час смерті ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , був зареєстрований ОСОБА_2 . Інших зареєстрованих та проживаючих не було. ( а.с.12).

На підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0212562, виданого головою Роменської районної державної адміністрації 28 лютого 1997 року, ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) розміром 5,24 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала в колективній власності акціонерно-пайового товариства закритого типу «Гришинське» (а.с.13).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області від 10.02.2025 № 13, згідно запису в по господарській книзі № 3 за 2021-2025 рр., домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14). ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по відношенню до голови господарства був вказаний як син (а.с.15).

Згідно даних Погосподарської книги по селу Гришине №7 за 1953-1955 роки, домогосподарство за №443, розташоване в с. Гришине Роменського району Сумської області, належало ОСОБА_8 , 1884 р.н. ОСОБА_3 , 1953 р.н., по відношенню до голови господарства був вказаний як внук. Його батьками були: ОСОБА_9 , 1922 р.н., та ОСОБА_2 , 1925 р.н. (а.с.16-17).

Відповідно до актового запису про народження № 26 від 10 грудня 1953 року, ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_10 . Його батьком вказаний « ОСОБА_11 », мати « ОСОБА_9 » ( а.с.56).

Свідок ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , суду пояснила, що ОСОБА_5 син ОСОБА_13 . Вони разом жили. ОСОБА_5 працював на тракторі, а потім захворів, вже не працював. Це її сусіди. Вона проживає там з 1992 року. Бачила, що проживали завжди у двох. Позивачка все їм допомагала по господарству, потім їх поховала.

Свідок ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , суду пояснив, що ОСОБА_5 жив разом з батьком усе життя, робив трактористом. ОСОБА_13 він знає із народження, були сусідами. Після армії він пішов із села, і почав жити у Ромнах. У ОСОБА_5 своєї родини не було. У ОСОБА_15 було 2 сини. ОСОБА_16 виїхав із села як пішов у армію і не повертався більше. Усі в селі знали, що ОСОБА_17 є батьком ОСОБА_5 . Григорій помер раніше батька.

На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 53 КпШС України 1969 року, батьківство може бути встановлено у судовому порядку за заявою дитини по досягненню нею повноліття у випадку народження дитини у батьків, які не перебували у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків до ЗАГСу.

Згідно ч. 3 ст. 53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення №5 від 31.03.1995 зазначено, що визначений в ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 01 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Згідно з п.15 вказаної постанови Пленуму ВСУ роз`яснено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 КпШС України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказано батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст. 55 КпШС України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12 червня 1998 року № 16, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 «положення про встановлення батьківства, викладені у ч. 3 ст. 53 КпШС України, дають підстави для визнання ознаками сім`ї фактичних шлюбних відносин».

Згідно з п.п. 6,7 Указу Президії Верховної ради УРСР від 29 липня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР» правила частин другої, третьої статті 53 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала у шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства СРСР і союзних республік про шлюб та сім`ю, тобто після 01 жовтня 1968 року. У відношенні дітей, які народилися до 01 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою у шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства провадиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини.

Такий правовий висновок міститься у Постанові Верховного Суду у справі №643/12494/16 від 17.06.2020.

Зважаючи на те, що датою народження ОСОБА_3 є 1953 рік, то факт батьківства може бути встановлений лише в судовому порядку. Факт батьківства ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ОСОБА_3 , повністю підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності.

Поясненнями в судовому засіданні представника позивача та свідків, доведено, що встановлення факту родинних відносин їй необхідне для оформлення своїх спадкових прав і що інакше як через суд, вона не зможе захистити свої інтереси спадкоємця.

За таких обставин, суд вважає, що встановлення факту родинних відносин, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, має для позивача юридичне значення, а у суду немає жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені позивачем в своїй заяві та досліджені у судовому засіданні, а тому заява є обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 264, 265, 315 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт визнання батьківства ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який народився у с. Гришине Роменського району Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г. О.ЦВЄЛОДУБ