Справа № 465/4481/25
Провадження 2/465/2949/25
РІШЕННЯ

Іменем України

27.10.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.,

за участю секретаря судового засідання Балаболки В.В.,

відповідача ОСОБА_1

свідка ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 з позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей у зв`язку із навчанням. В позовній заяві зазначає, що 09.11.2002 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану м. Львова (актовий запис №3364). Від шлюбу народилися двоє дітей: син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 19.01.2025 року подружжя проживає окремо, діти мешкають із матір`ю. Відповідач припинив належним чином утримувати дітей, які перебувають на утриманні позивачки.

ІНФОРМАЦІЯ_3 син ОСОБА_2 досяг повноліття, а ІНФОРМАЦІЯ_4 повноліття досягнув і другий син - ОСОБА_4 . Станом на час подання позову ОСОБА_2 навчається у Національному університеті «Львівська політехніка» за денною платною формою за спеціальністю «Комп`ютерна інженерія» (довідка від 15.05.2025 №52, договір №743-22к від 03.08.2021). ОСОБА_4 є студентом першого курсу денної форми навчання рівня вищої освіти «бакалавр» Інституту ІГДГ Національного університету «Львівська політехніка» (довідка від 13.05.2025 №136).

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ договору №743-22к загальна вартість навчання ОСОБА_2 становить 128 000 грн, щорічна 32 000 грн, за пів року 16 800 грн. 16.01.2025 року ОСОБА_3 сплатила 16 800 грн за навчання сина, що підтверджується квитанцією №50064 від 16.01.2025.

ОСОБА_4 має вроджену ваду серця та супутні захворювання, проходив операції у 2008, 2015 та 16.12.2024 роках, що підтверджується виписками з медичних карток №113098 та №115500, результатами КТ №24/12/2248/32075 та іншими медичними документами. До повноліття мав статус дитини з інвалідністю, нині проходить процедуру встановлення статусу особи з інвалідністю.

У зв`язку зі станом здоров`я ОСОБА_4 постійно проходить обстеження та приймає ліки. Позивачка витратила значні кошти, зберегла підтвердження лише частини на суму 2 638,04 грн.

Раніше відповідач частково оплачував навчання ОСОБА_2 та лікування ОСОБА_4 , однак на даний час не компенсував половину вартості навчання (8 400 грн) і половину витрат на лікування (1 319,02 грн).

Позивачка зазначає, що неодноразово зверталася до відповідача з проханням добровільно компенсувати витрати, проте він відмовився надавати допомогу.

30 червня 2025 року ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 було відкрито провадження у справі.

01 липня 2025 року через систему «Електронний суд» від представниці позивачки ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивачки ОСОБА_3 .

25 липня 2025 року до суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_1 , в якому він заперечує позов. Пояснює, що ніколи не ухилявся від утримання дітей, а позивачка безпідставно намагається його дискредитувати.

Вказує, що оплата навчання сина ОСОБА_7 у Національному університеті «Львівська політехніка» здійснювалась спільно з позивачкою, іноді повністю ним готівкою, оскільки договір був укладений на позивачку.

Щодо лікування сина ОСОБА_8 , відповідач зазначає, що під час його стаціонарного лікування у грудні 2024 січні 2025 року (виписки №113098, №115500) передав позивачці близько 74 000 грн. Після цього позивачка більше не зверталася по допомогу. На його запитання про потреби дітей відповідала, що нічого не потрібно.

Відповідач наголошує, що постійно допомагає дітям матеріально, зокрема коштами, продуктами, одягом. Сини повнолітні: ОСОБА_9 2003 року народження офіційно працевлаштований, проживає окремо, спілкуються з батьком регулярно, конфліктів щодо фінансових питань не виникає.

Стверджує, що жодних офіційних або усних звернень від позивачки про виплату коштів на лікування, навчання чи аліменти не надходило. У разі такого звернення він би виконав обов`язок добровільно, тому витрати позивачки на правничу допомогу у сумі 4000 грн вважає безпідставними.

Щодо аліментів на повнолітніх дітей, відповідач вказує, що син ОСОБА_10 навчався до 30 червня 2025 року, що підтверджується довідкою №52 від 15 травня 2025 року та договором №743-22к. Тому позивачка може претендувати на аліменти лише за період з дати звернення до суду і до 30 червня 2025 року. Син ОСОБА_4 з 11 червня 2025 року отримує державну соціальну допомогу у розмірі 2361 грн на місяць (довідка №1029 від 11 липня 2025 року).

Крім того, відповідач сам має інвалідність ІІІ групи (витяг №1784/25/25/В від 26 листопада 2024 року), періодично проходить стаціонарне лікування, що потребує значних витрат. У квітні 2025 року він лікувався у Бібрській міській лікарні (виписка №325 від 25 квітня 2025 року), витратив 2960 грн на ліки, а щомісячна підтримуюча терапія коштує 2708 грн, що підтверджується фіскальними чеками.

Відповідач, ОСОБА_1 , просить суд відмовити від задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , викликати в судовому засіданні та допитати в якості свідків їхніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

29 липня 2025 року від представниці позивачки надійшла заява про зменшення позовних вимог. Зміна позовних вимог обумовлена ??тими обставинами, що на момент подання позову обидва сини позивачки та відповідача навчалися. Однак, ОСОБА_2 вирішив не продовжувати навчання після 30.06.2025. До цього моменту розмір аліментів, на які мала право позивачка в інтересах дітей становила 1/3 доходу, а з 01.07.2025 розмір аліментів, на які має право позивачка в інтересах дитини становить 1/4 доходу. Відтак, позивачка вважає за доцільне змінити предмет позову, шляхом зменшення позовних вимог.

Позивачка просить суд стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 , який продовжує навчання в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісяця, починаючи з 19.01.2015 та до закінчення навчання 30.06.2025.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісяця, починаючи з 19.01.2025 та до 30.06.2025.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 01.07.2025 та до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені додаткові витрати на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 , який продовжував навчання у розмірі 8 400 грн. в якості половини вартості оплати за навчання сина у Національному університеті «Львівська політехніка».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені додаткові витрати на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання у розмірі 1 319, 02 грн. у якості половини вартості витрат на отримання ліків та проведення лабораторних досліджень.

Вирішити питання про розподіл судових витрат. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного платежу.

Також, від представниці позивачки 29 липня 2025 року надійшла відповідь на відзив. Позивачка вважає його необґрунтованим і таким, що містить суперечливу та несуттєву інформацію, яка не стосується предмета спору.

Відповідач безпідставно зазначає, що передав 74 000 грн на лікування сина. Насправді сторони поділили витрати порівну по 50 000 грн кожен. Позивачка передала відповідачу копії квитанцій для відшкодування коштів роботодавцем або страховою компанією, однак відповідач отримані кошти їй не повернув. Компенсація цих витрат у даній справі не заявлена.

Твердження відповідача, що він нібито не відмовлявся допомагати дітям, суперечать його діям: відповідач не сплачує аліменти й не компенсує витрати на навчання та лікування дітей, попри неодноразові звернення позивачки. З моменту розірвання спільного проживання 19.01.2025 до сьогодні відповідач не надав жодних коштів на утримання дітей і не пропонував компенсації витрат за період з січня по липень 2025 року.

Посилання відповідача на нібито відсутність потреби у допомозі з боку дітей не відповідають дійсності. Позивачка неодноразово проводила переговори про оплату витрат, проте відповідач уникав зобов`язань, поводився агресивно та фактично вчиняв економічне насильство щодо сім`ї.

Виплата державної допомоги у зв`язку з інвалідністю сина ОСОБА_4 була незначною й припинена після досягнення ним повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Аргумент відповідача, що діти не мають претензій щодо фінансового забезпечення, не підтверджує його участь в утриманні, оскільки всі потреби дітей покриває позивачка.

Позивачка звернулася до суду, щоб частину витрат на утримання дітей покласти на батька, який відмовляється добровільно сплачувати аліменти та не виявляє ініціативи щодо укладення нотаріального договору про їх сплату.

Твердження відповідача про недоцільність звернення до суду та залучення правничої допомоги є безпідставним, оскільки право на судовий захист і юридичну допомогу гарантоване Конституцією України.

Щодо долучених відповідачем квитанцій на медикаменти, квитанція на 240 грн не підтверджує, що препарати придбані для самого відповідача. Квитанція на 360 грн, яка підтверджує придбання «мазі бактопік» та «Фуцис», не пов`язана з лікуванням наслідків інсульту. Твердження відповідача про щоденне вживання препарату «Нейроксон 500 мг» не підтверджене рецептами чи призначеннями лікаря. Медичні препарати «Нейрокобал» і «Золопент» також є рецептурними, але підтвердження їх придбання відсутнє. Якщо відповідач дійсно вживає ці препарати, що впливають на швидкість реакції, просимо суд вирішити питання про направлення матеріалів до правоохоронних органів за ознаками правопорушення, передбаченого статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Щодо заяви відповідача про готовність добровільно сплачувати кошти на рахунки дітей, зазначає, що він мав і має таку можливість, однак не здійснив жодного переказу, що підтверджується відсутністю доказів у справі.

Клопотання відповідача про виклик дітей є безпідставним, оскільки суд розглядає питання про аліменти, а не спір між дітьми та батьками. Крім того, можливі грошові подарунки дітям не можуть вважатися сплатою аліментів.

Відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований, має стабільний дохід і не утримує інших осіб, тому може сплачувати аліменти на повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Розрахунок відповідачем власних витрат на лікування у сумі 2 708 грн щомісячно є недоведеним. Виписка з медичної картки містить лише рекомендації після стаціонарного лікування й не підтверджує необхідності постійного прийому ліків. Єдина надана квитанція на суму 1 630 грн від 16.04.2025 року не підтверджує витрат відповідача, оскільки він у цей період перебував на безоплатному стаціонарному лікуванні. Медичні установи, які мають договори з Національною службою здоров`я України, надають допомогу пацієнтам безоплатно, отримуючи компенсацію від держави. Тому походження зазначеної квитанції та мета її подання залишаються нез`ясованими.

Непогоджуючись з заявою на зменшення позовних вимог, 21 серпня 2025 року відповідач подав відзив на заяву про зменшення позовних вимог.

У своєму відзиві відповідач частково заперечує позовні вимоги ОСОБА_3 . Як зазначає відповідач, він не ухиляється від виконання батьківських обов`язків і не відмовляється від сплати аліментів чи додаткових витрат на утримання дітей. Водночас він вважає безпідставним твердження позивачки про ухилення від сплати аліментів із 19 січня 2025 року, оскільки у первинному позові така вимога не заявлялася.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який продовжує навчання, у розмірі однієї третини доходу щомісячно, починаючи з 19 січня 2025 року і до 30 червня 2025 року, відповідач заперечує. Зазначає, що син проживає окремо від батьків понад рік, офіційно працевлаштований з липня 2024 року, отримує стабільний дохід, який дозволяє йому повністю забезпечувати власні потреби. З огляду на це, на думку відповідача, підстав для стягнення аліментів на користь позивачки немає.

Також відповідач вказує, що відповідно до пункту третього статті 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має лише той із батьків, із ким проживає дитина. Отже, позовні вимоги у цій частині він вважає необґрунтованими.

Відповідач зазначає, що з сином ОСОБА_11 підтримує добрі стосунки, вони спілкуються, зустрічаються, і він неодноразово надавав йому матеріальну допомогу та купував необхідні речі. Водночас, зі слів відповідача, син не потребує фінансової підтримки, оскільки має власний дохід.

Щодо аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який продовжує навчання, відповідач частково погоджується з позовними вимогами. Він вважає, що розмір аліментів повинен становити одну четверту частину його доходу, а не одну третю, як зазначено позивачкою. Крім того, відповідач просить зменшити розмір аліментів до двадцяти відсотків доходу, враховуючи стан здоров`я та матеріальні обставини.

Як пояснює відповідач, він має третю групу інвалідності, встановлену з 2014 року, що підтверджується витягом з рішення експертної команди №1784/25/25/В від 26 листопада 2024 року. Через хронічні захворювання він потребує регулярного лікування двічі на рік, що спричиняє значні витрати. Зокрема, під час лікування у Бібрській міській лікарні з 16 по 25 квітня 2025 року відповідач витратив на медикаменти 2152,24 гривні, а щомісячна вартість підтримувального лікування становить 2708 гривень.

Відповідач звертає увагу суду, що син ОСОБА_4 має інвалідність і отримує державну соціальну допомогу у розмірі 2361 гривні на місяць, починаючи з 11 червня 2025 року, про що свідчить довідка від 11 липня 2025 року №1029.

З урахуванням наведеного відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі двадцяти відсотків доходу з 19 січня 2025 року по 30 червня 2025 року, а також із 1 липня 2025 року до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. При цьому він просить здійснювати перерахування коштів безпосередньо на банківський рахунок сина, оскільки той є повнолітнім.

Відповідач також зазначає, що не був повідомлений позивачкою про необхідність проведення медичних обстежень чи придбання ліків для сина, тому вважає понесені нею витрати необґрунтованими. Разом з тим 16 серпня 2025 року відповідач добровільно перерахував на рахунок позивачки 8400 гривень у рахунок оплати половини вартості навчання сина ОСОБА_9 , а також 1319,02 гривні в рахунок половини витрат на ліки та аналізи сина ОСОБА_12 , що підтверджується платіжними документами.

Крім того, відповідач вважає необґрунтованими вимоги позивачки про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень, оскільки вона не зверталася до нього для вирішення питання аліментів у досудовому порядку. Відповідно до статті 189 Сімейного кодексу України, сторони мали право укласти нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів, однак позивачка цим правом не скористалась.

З огляду на викладене відповідач просить суд викликати у судове засідання та допитати в якості свідка, його сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 , який продовжує навчання у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19.01.2025 та до закінчення навчання 30.06.2025р. залишити без задоволення. У разі прийняття судом рішення на користь позивачки, просить призначити сплату аліментів в розмірі меншому ніж заявлено позивачкою усіх видів його заробітку (доходу) на користь повнолітнього сина ОСОБА_2 з перерахуванням коштів (аліментів) безпосередньо на його поточний рахунок.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчатись у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19.01.2025 та до 30.06.2025 залишити без задоволення.

Призначити сплату аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчатись у розмірі 20% усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 19.01.2015 та до 30.06.2025 на користь сина ОСОБА_4 з перерахуванням коштів безпосередньо на його поточний рахунок.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з нього на аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчатись, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.07.2025 та до закінчення навчання але не більше ніж до досягнення віку 23 років залишити без задоволення.

Призначити сплату аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчатись, у розмірі 20% усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 01.07.2025 та до закінчення навчання але не більше ніж до досягнення віку 23 років на користь сина ОСОБА_4 з перерахуванням коштів безпосередньо на його поточний рахунок.

Врахувати, що позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на її користь понесені додаткові витрати на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 , який продовжував навчатись в розмірі 8400грн. в якості половини вартості оплати за навчання сина НУ «Львівська політехніка» відповідачем виконано в добровільному порядку 16.08.2025року.

Врахувати, що позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчатись в розмірі 1 319,02грн в якості половини вартості витрат на придбання ліків та проведення лабораторних досліджень відповідачем виконано в добровільному порядку 16.08.2025року.

Не стягувати з відповідача судовий збір та витрати на правничу допомогу в сумі 5000грн.

25 серпня 2025 року від представниці позивачки надійшла заява про зменшення позивних вимог. Зміна позовних вимог обумовлена ??тими обставинами, що на момент подання позову обидва сини позивачки та відповідача навчалися. Однак, ОСОБА_2 вирішив не продовжувати навчання після 30.06.2025. До цього моменту розмір аліментів, на які мала право позивачка в інтересах дітей становила 1/3 доходу, а з 01.07.2025 розмір аліментів, на які має право позивачка в інтересах дитини становить 1/4 доходу. Відтак, позивачка вважає за доцільне зменшити позовні вимоги.

Враховуючи вище наведене, позивачка просить суд стягувати з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 , який продовжує навчання у розмірі 1/3 частини усі хвидів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 19.01.2025 та до закінчення навчання 30.06.2025.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_13 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 19.01.2025 та до 30.06.2025.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 01.07.2025 та до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Виріши типитання про розподіл судових витрат. Попередній розмір витрат на правничу допомогу - 5000 грн. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного платежу.

В судове засідання позивачка не з`явилась, від її представниці надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні повідомив, що не згідний із сумою на адвоката, і не розуміє чому на нього хочуть повісити всі витрати, та не розуміє позивачку, яка вказала що має кошти все оплачувати, а потім вказує, що бідує та немає змоги оплатити всі послуги.

Також, просить суд у зв`язку з із станом його здоров`ям зменшити розмір аліментів до 20%, щодо додаткових оплат то повідомив, що все оплатив та долучив чеки.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомив, що з вересня минулого року проживає окремо, з жовтня 2024 року був заключений договір з орендодавцем по оренді квартири, має особистий дохід, працювати почав з липня 2024 року, його дохід становить приблизно 8000 грн. на місяць, який підтверджується довідкою. Орієнтовно в липні 2025 року завершив навчання і паралельно працював, на магістратуру не пішов, оскільки розумів що матеріально не потягне.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини,на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог,приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права,свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин,які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що 27.12.2003 року зроблено відповідний запис №6712, згідно якого його мати позивачка, ОСОБА_3 , батько відповідач, ОСОБА_1 .

З довідки від 15.05.2025 №52 виданої Національним університетом «Львівська політехніка» вбачається, що ОСОБА_2 дійсно є студентом четвертого курсу денної форми навчання рівня вищої освіти «бакалавр» інституту комп`ютерних технологій, автоматики та метрології Національного університету «Львівська політехніка». Закінчує навчання 30 червня 2025 року.

Відповідно до Договору №743-22к від 03.08.2021 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця ОСОБА_2 навчається за освітньою програмою комп`ютерна інженерія за спеціальністю 123 Комп`ютерна інженерія. Загальна вартість навчання ОСОБА_2 за весь період навчання становить 128 000 грн., вартість освітньої послуги за початковий рік становить 32 000 грн.

Також, відповідно до Відомості №1305-25-38492 з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 16.10.2025 року вказано, що ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з вересня 2024 року по серпень 2025 року отримував доходи, а саме заробітна плата орієнтовною сумою 8000 грн., яку виплачував йому ФОП ОСОБА_14 .

ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що 29 березня 2007 року зроблено актовий запис № 1722, згідно якого мати ОСОБА_4 є позивачка, ОСОБА_3 , а батьком відповідач, ОСОБА_1 .

З довідки Національного університету «Львівська політехніка» від 13.05.2025 №136 вбачається, що ОСОБА_4 дійсно є студентом першого курсу денної форми навчання рівня вищої освіти «бакалавр» Інституту ІГДГ Національного університету «Львівська політехніка». Закінчує навчання 30 червня 2028 року.

Зі змісту ст.199 СК України вбачається, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Крім цього, відповідно до ч.ч.1,2 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

З огляду на те, що ОСОБА_2 з вересня 2024 року проживає окремо від мами, орендуючи квартиру, з липня 2024 року має самостійний дохід у ФОП ОСОБА_14 у розмірі 8 000 грн., суд приходить до висновку що такий дохід є достатнім для забезпечення власних потреб ОСОБА_2 і він не може вважатися таким, що потребує матеріальної допомоги. Також суд враховує ту обставину, що позовна заява подана представницею позивачки 16.05.2025 року, доказів того, що позивачка вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача з 19.01.2025 року до суду не подано. А тому позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 з 19.01.2025 року до закінчення навчання 30.06.2025 року до задоволення не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як встановлено судом відповідач ОСОБА_1 є працездатною особою, отримує регулярний дохід (заробітну плату), інших неповнолітніх дітей або осіб, яких він утримує, не має. Позивачкою доведено, що син ОСОБА_4 , який навчається на денній формі у Інституті ІГДГ Національного університету «Львівська політехніка», проживає з матір`ю, потребує коштів для харчування, навчальних матеріалів, проїзду. Разом з тим, суд враховує ту обставину, що позовна заява подана представницею позивачки 16.05.2025 року, доказів того, що позивачка вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача на утримання ОСОБА_4 з 19.01.2025 року до суду не подано. А тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме з дати подання позовної заяви 16.05.2025 року в розмірі частки усіх видів заробітку відповідача до закінчення навчання, або досягнення 23 віку ОСОБА_4 . Позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 з 19.01.2025 року до задоволення не підлягають.

При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, потребу позивачки у матеріальній допомозі, можливості відповідача надавати таку допомогу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Згідно з п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору.

Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 гривень.

Щодо витрат на правничу допомогу, то відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представницею позивачки на підтвердження понесених витрат позивачкою на правничу допомогу подано платіжну інструкцію №78К9-М068-КАНС-2РА9 від 14.05.2025 року з якої вбачається, що позивачка ОСОБА_3 оплатила адвокатці Прокопик Іванні Олегівній 4000 грн. за правову допомогу згідно договору від 12.05.2025, підготовку позовної заяви про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей. Акт здавання-приймання робіт про те, що адвокатом були надані наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи; опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини; формування правової позиції; підготовка позовної заяви про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітніх дітей які продовжують навчання. Час який адвоката затратила на надані послуги зазначено - 4 години.

Разом з тим, за змістом ч.4 ст.137 ЦПК України, суд оцінює розмір витрат на правничу допомогу з урахуванням їх співмірності із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом, та значенням справи для сторони.

Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи наведене, а також те, що справа не є складною, розглядалася у спрощеному позовному провадженні без значного обсягу доказів та тривалого судового розгляду, суд вважає обґрунтованим стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн., що відповідає принципу розумності та співмірності. У решті, в частині 1000 грн, заявлені витрати є завищеними та не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.12,13,81,263,265,352,354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходів), починаючи з 16 травня 2025 року та до закінчення навчання, або до досягнення ним 23-річного віку.

Стягнути зОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах одномісячного сукупного платежу аліментів на дитину.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 31.10.2025

Суддя Дзеньдзюра С.М.