Справа № 173/2242/24
Провадження №2/173/191/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 жовтня 2025 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кожевник О.А.,

за участю секретаря судового засідання Салтикової С.І.,

Голованьової К.С.,

представника позивача Колотило С.В.,

представника відповідача Романовської Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі свого представника адвоката Колотило С.В., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі щодо земельної ділянки площею 2,0000 га, з кадастровим номером :01:083:0070.

В обґрунтування позову, з урахуванням уточненої позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 на підставі Рішення Верхньодніпровської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області № 250-7-ІХ від 27.05.2021 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Верхньодніпровської міської ради та надання їх у власність громадянам», є власником земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер: :01:083:0070 - для ведення особистого селянського господарства, код КВЦПЗ - 01.03.

Зазначене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.06.2021 року.

Вказана земельна ділянка, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 12.07.2021 року, перебуває у фактичному користуванні ФОП ОСОБА_3 на підставі договору оренди земельної ділянки б/н від 07.07.2021 року (далі за текстом - Договір), укладеним між орендодавцем - ОСОБА_1 та орендарем - ФОП ОСОБА_3 .

Даний Договір зареєстрований у Відділі державної реєстрації Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області 07 липня 2021 року.

Екземпляр вказаного договору оренди землі Позивачці вручений не був, і з умовами договору вона ознайомлена також не була.

Таким чином, ФОП ОСОБА_3 з 2021 року фактично користується належною Позивачці земельною ділянкою.

Разом з цим, у Позивачки так і Відповідача відсутні будь-які акт/акти приймання-передачі земельної ділянки в користування, як то передбачено умовами вищезазначеного Договору.

Так, відповідно до умов Договору оренди земельної ділянки від 07.07.2021 року:

-Договір укладено на 15 років.

-Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 11 172, 56 грн.

-Орендна плата виплачується щороку у грошовій формі та розмірі не менше 3% від суми нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 335, 18 грн.

-Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації грошової оцінки сільськогосподарських земель та з урахуванням індексів інфляції.

-Орендна плата сплачується один раз на рік до 31 грудня діючого року, за який вноситься орендна плата.

-Розмір орендної плати переглядається у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

-Орендна плата сплачується особисто орендодавцю та оформлюється письмово.

-Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасні виплати орендної плати.

-Орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату.

-Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

-Дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Однак Відповідач порушує взяті на себе зобов`язання щодо розрахунку за користування земельною ділянкою та відповідно нехтує виконанням істотної умови договору. Відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування належною Позивачці земельною ділянкою, не сплачено жодних грошових коштів. До того ж ніяких послуг в рахунок орендної плати за увесь останній період Позивачка від Відповідача не отримувала.

Таким чином, до 31 грудня 2021 року, 31 грудня 2022 року, 31 грудня 2023 року Відповідачем не сплачено Позивачу щорічну орендну плату за земельну ділянку відповідно до умов Договору від 07.07.2021 року.

Крім того, звертає увагу суду на те, що Відповідач, шляхом вводу в оману органів виконавчої, а в майбутньому і судової влади України, як орендар нараховував та перераховував податок з нібито сплачених Позивачці сум доходу (орендної плати) та перераховував військовий збір за 2021,2022, 2023 рр. при цьому фактично кошти за оренду земельної ділянки позивачка не отримувала.

За даними позивачки нарахована але не сплачена сума доходу від орендаря ФОП ОСОБА_3 на користь орендодавця ОСОБА_1 у 2021, 2022, 2023 роках - складала 338,76 грн. за кожен рік.

При цьому, згідно з Витягом № НВ-023 від 11.07.2023 року із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :01:083:0070 становила 38 928, 59 грн.

Тобто, згідно з умовами договору, орендна плата Відповідачем повинна була обчислюватися та виплачуватися у грошовій формі та розмірі не менше 3% від суми нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексації грошової оцінки сільськогосподарських земель та з урахуванням індексів інфляції, і повинна була становити у 2023 році не менше 1 167, 86 грн.

Отже, обчислення розміру орендної плати за землю у 2021, 2022, 2023 роки. Відповідачем здійснювалось без урахування індексації грошової оцінки сільськогосподарських земель та без урахуванням індексів інфляції, чим грубо порушено умови Договору.

Разом з тим, незважаючи на те, що Відповідач з 2021 року користується земельною ділянкою Позивачки, орендну плату за користування землею їй не сплачує. Її усні звернення про здійснення щорічного і справедливого розрахунку та виплати заборгованої орендної плати за Договором оренди, Відповідач залишив без уваги.

Таким чином питання до цього часу так і залишилося не вирішеним, орендна плата за період 2021, 2022, 2023 роки Позивачці не виплачена, що й стало підставою звернення до суду.

23 грудня 2024 року адвокат Романовська Т.М. звернулась до суду в інтересах відповідача ОСОБА_3 з заявою про поновлення строку на подання відзиву.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача про поновлення відповідачеві, ФОП ОСОБА_3 пропущеного процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву відмовлено. Вирішено розгляд справи здійснювати за наявними в справі матеріалами. Наданий відповідачем відзив вважати письмовими запереченнями на позовну заяву.

Так, згідно з письмовими запереченнями адвоката Романовської Т.М., яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_3 , відповідач позовні вимоги за позовною заявою ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки не визнає. Заперечувала проти тверджень позивача про порушення орендатором умов Договору в частині несплати орендної плати, оскільки він сумлінно виконує умови договору оренди. На підтвердження надав копії квитанцій про сплату орендної плати за 2022, 2023, 2024 роки.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пояснив, що позивач бажає розівати договір оренди земельної ділянки через не сплату відповідачем орендної плати. Згідно з договором орендна плата повинна здійснюватись безпосередньо позивачці. Підтверджень оплати згідно з умовами договору не надано, отже оплата не проводилась. Квитанції долучені до відзиву на позовну заяву, який не прийнятий судом датовані 19.01.2023, 09.04.2024, 05.12.2024, тоді як оплата згідно з договором повинна здійснюватись до 31 грудня кожного року та взагалі надані квитанції не ідентифіковані, відсутнє призначення платежу, платник та отримувач. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Пояснила, що наявність квитанцій у відповідача свідчить про те, що оренду плату сплачено, оскільки інших відносин між позивачкою та ним не існує.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з Витягом з рішення Верхньодніпровської міської ради «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Верхньодніпровської міської ради та надання їх у власність громадянам» ОСОБА_1 безоплатно надано у власність земельну ділянку розташовану на території Верхньодніпровської міської ради, площею 2,000 га, кадастровий номер :01:083:0070 для ведення особистого селянського господарства (а.с. 7).

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельна ділянка площею 2,000 га, кадастровий номер :01:083:0070 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності (а.с. 7 зворот).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 12.07.2021 державним реєстратором Віділу державної реєстрації Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області зареєстровано Договір оренди земельної ділянки б/н, виданий 07.07.2021, сторони договору: ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 . Договір укладений на строк 15 років, дата закінчення 07.07.2036, розмір орендної плати за користування 338,76 грн. (а.с. 8).

Вартість земельної ділянки з кадастровим номером :01:083:0070 згідно з витягом № НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок становить 38928,59 грн (а.с. 8 зворот).

Згідно з інформації зазначеної у Відомості з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом за реєстраційним номером платника податків присвоєним ОСОБА_1 на 13.06.2024 ОСОБА_3 нарахував та сплатив військовий збір з орендної плати за землю у грудні 2021 р., грудні 2022 року, грудні 2023 року та відзвітував про нарахування та сплату орендної плати ОСОБА_1 у вказані періоди (а.с. 8 зворот - 9).

Імперативними приписами ст. 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 319, ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно з положеннями ст. 1, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 06.10.1998 року, зі змінами та доповненнями, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

За змістом ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

За правилами ст. 651 ЦКУ умовою розірвання договору в односторонньому порядку є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 12.12.2012 року у справі № 6-146цс12, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 183/262/17, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 527/570/17-ц та від 14 листопада 2018 року у справі № 484/301/18.

Вказана позиція підтримана Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 27 січня 2020 року в рамках справи № 469/908/15-ц, провадження № 61-34891св18.

В постанові від 20.11.2024 по справі № 918/391/23 Велика Палата Верховного Суду зазначає, що правила про підстави припинення права користування земельною ділянкою, визначені п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України (систематична несплата орендної плати), та приписи ч. 2 ст. 651 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом, співвідносяться як такі, що не суперечать одні одним, а навпаки доповнюють одні одних.

Як вбачається з досліджених судом доказів, а саме квитанцій наданих стороною відповідача з АТ Укрпошта 19.01.2023 на ім`я ОСОБА_1 (без заначення ім`я та по батькові) перераховано грошові кошти в сумі 399,00 грн. Ні платник, ні призначення платежу в квитанції не зазначено. 09.04.2024 на ім`я Добровольської через відділення Укрпошти ВПЗ Мишурин Ріг здійснено грошовий переказ в сумі 5600 грн. Платник та призначення платежу не зазначено. 05.12.2024 платник ОСОБА_3 здійснив переказ грошових коштів на ім`я ОСОБА_1 в сумі 5600 грн. Призначення платежу в квитанції не зазначено. За таких обставин вказані квитанції не є належними та допустимими доказами підтвердження оплати за оренду земельної ділянки.

Інших доказів на підтвердження перерахування орендної плати позивачці відповідачем або його представником суду не надано, що є його процесуальним обов`язком, згідно приписів ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України.

Твердження сторони відповідача, які зазначені в письмових запереченнях на позовну заяву щодо відсутності порушень з боку орендаря у термінах сплати орендної плати в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, оскільки надані відповідачем квитанції на підтвердження сплати оренди датовані 19.01.2023, 09.04.2024, 05.12.2024, тоді як предметом спору є сплата орендної плати за 2021, 2022, 2023 роки терміном внесення якої визначено до 31 грудня кожного року.

Отже докази своєчасної сплати орендної плати ОСОБА_1 за 2021, 2022, 2023 роки відсутні.

Зважаючи на систематичність порушення прав позивача, а саме: неотримання орендної плати у 2021, 2022, та 2023 році, є підставами для розірвання договору оренди землі, на підставі п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України (систематична несплата орендної плати), та ч. 2 ст. 651 ЦК України, отже позовні вимоги щодо розірвання договору оренди землі від 23.06.2018 підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенінею і документально підтвердженісудові витрати, до яких, згідно зі ст. 133 цього кодексу відносяться судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи.

Згідно з матеріалами справи позивач понесла судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. які пдлягають стягненню з відповідача.

На підставі ст. 626, 651, 792 ЦК України, ст. 141 ЗК України, ст. 21, 24, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»,керуючись ст. 4-5, 10, 12-13, 77-81, 95, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди земельної ділянки задовольнити.

Розірвати договір оренди землі від 07 липня 2021 року, укладений між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки наданої для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:083:0070, що розташована на території Верхньодніпровської міської ради.

Стягнути з ФОП ОСОБА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення з урахуванням відрядження судді (з 26.10.2025 до 30.10.2025) виготовлено 03.11.2025.

Суддя : О.А. Кожевник