Справа № 299/5022/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 листопада 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослоя Г.Г.,

суддів: Джуги С.Д., Кожух О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07 листопада 2023 року у справі за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, який мотивувала тим, сторони між собою уклали шлюб 17.09.2011 року, який зареєстрований у Виконкомі Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 39. Від шлюбу у них народилася одна дитина дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя позивача з відповідачем у шлюбі не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Наслідки постійних суперечок і сімейних негараздів негативно відображаються на можливості спільного проживання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом із позовною вимогою про розірвання шлюбу позивачка порушила питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Зазначила, що домовленості про сплату аліментів між сторонами немає. Відповідач є здоровою людиною, працездатним, інших утриманців не має.

Посилаючись на ці обставини, на норми СК України щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів, позивачка просила розірвати шлюб з ОСОБА_1 , залишивши після розірвання шлюбу прізвище « ОСОБА_4 » та стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі по 4 000 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07 листопада 2023 року:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Шлюб, укладений 17 вересня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований у Виконкомі Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 39 розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишено шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 аліменти на утримання дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 3500 грн (три тисячі п`ятсот гривень) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 28.07.2023 року, до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати та допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Роз`яснено порядок оскарження заочного рішення.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2025 року ОСОБА_1 поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, визнавши причину пропуску строку поважною.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07.11.2023 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції у частинні розміру стягнення аліментів відповідач ОСОБА_1 оскаржив таке у апеляційному порядку, оскільки вважає його необґрунтованим та передчасним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що є інвалідом 2-ї групи з дитинства і не має можливості сплачувати такі аліменти, які йому присудив суд. Отримує пенсію та іноді має підробітки, які не є стабільними. Однак любить свою дочку і віддає їй кошти не зважаючи на рішення суду. На вихідні завжди забирає її до себе. Станом на сьогоднішній день, у зв`язку з тим, що судове рішення у 2023 році було ухвалено без апелянта, через рік 2024 позивачка звернулася для примусового виконання рішення суду, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 виникла заборгованість, яку апелянт не в змозі погасити. Хоча завжди давав дружині кошти.

Посилаючись на вказані обставини просив рішення суду першої інстанції у частині стягнення аліментів скасувати та ухвалити нове рішення, яким «Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 аліменти на утримання дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитини повноліття. В частині розірвання шлюбу рішення залишити без змін».

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно зі ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом даного апеляційного перегляду, відповідно до вимог ч.1ст. 367 ЦПК України, є рішення суду першої інстанції лише в частині визначення розміру аліментів.

Рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про розірвання шлюбу не оскаржується і рішення суду у цій частині відповідно до ст.. 273 ЦПК України набрало законної сили.

Згідно ч.1ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше а розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч.3 ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Встановлено та підтверджується документально, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 04 лютого 2015 року Виконавчим комітетом Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області зроблено відповідний актовий запис № 23 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 04.02.2015 а.с. 7).

Те, що донька проживає з позивачкою сторонами не заперечується.

Відтак, маючи на своєму утриманні малолітню дитину позивачка поза будь-яким обґрунтованим сумнівом несе основний тягар як матеріального утримання дитини, так і її виховання, розвитку, догляду, лікування тощо, несе основну відповідальність за дитину та організацію її життя.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення гармонійного розвитку, освіти, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають заперечень у сторін чи сумнівів у суду.

Такими самими загальновідомими та загальнозрозумілими обставинами є те, що внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації до України та воєнних дій, які тривали на час пред`явлення позову та тривають на час судового розгляду справи, купівельна спроможність населення України значно знизилася, що має наслідком, серед іншого, додаткові матеріальні труднощі в забезпеченні належного утримання дітей.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч. 3 ЦПК України). Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається.

За наведених обставин слід визнати, що у позивачки ОСОБА_2 виникли дійсні підстави для вимоги до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини. Власне недостатність у матері коштів на утримання дитини сумнівів не викликає, відповідні доводи позивачки не спростовані.

З урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту визначені судом першої інстанції аліменти протягом достатньо тривалого часу забезпечуватимуть реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватимуть правила щодо дотримання загалом паритету батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей.

Апелянт не заперечує проти стягнення аліментів загалом, проте не погоджується із визначеним судом розміром.

Основним доводом апеляційної скарги є те, що апелянт є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, у зв`язку з чим не має можливості сплачувати, призначені судом аліменти, оскільки отримує пенсію та іноді має підробітки.

Разом з тим, саме по собі пенсійне посвідчення, додане до апеляційної скарги, про отримання пенсії по інвалідності 2 групи без додаткових доказів не є безперечним доказом його неспроможності працювати або сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Відповідач не надає будь-яких відомостей про свій майновий стан, хоча є безпосереднім розпорядником такої інформації.

Слід зауважити, що задля посилення захисту права дитини на належне утримання тягар доказування перенесено на платника аліментів, однак обставин, які унеможливлюють стягнення аліментів у визначеному судом розмірі, заявник не підтвердив.

У будь-якому разі вимога апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції у частині стягнення аліментів на дитину, та ухвалення нового рішення про стягнення з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі від всіх видів доходу щомісячно на утримання доньки, і до досягнення дитиною повноліття, шляхом фактичної зміни способу стягнення аліментів неспроможна і не підлягає задоволенню.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ст. 181 ч. 3 СК України).

Таким чином, апеляційний суд не може змінити спосіб присуджених аліментів, розглянувши вимогу, що не була предметом розгляду у суді першої інстанції, а розмір аліментів визначений у частці від доходу платника аліментів, порушить право вибору одержувача аліментів, передбаченого ч.3 ст.181 СК України щодо визначення способу стягнення аліментів.

Саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі.

У свою чергу, платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, але може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Оскільки ОСОБА_1 у прохальній частині не заявляв вимог про зменшення розміру аліментів у межах способу їх стягнення, який визначений оскаржуваним судовим рішенням, а просив стягувати такий у частці від всіх видів заробітку, підстав для задоволення апеляції зі зміною відповідно до її прохальної частини рішення суду першої інстанції не має.

Відтак на підставі ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу, яка правильності по суті, законності та справедливості рішення суду першої інстанції, який передовсім вірно виходив із необхідності забезпечення найкращих інтересів дитини, не спростовує, слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.367,375,381-384,389-391 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07 листопада 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2025 року.

Головуючий:

Судді: