ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м.Суми

Справа №592/13788/24

Номер провадження 22-ц/816/1005/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 грудня 2024 року у складі судді Катрич О.М., ухваленого в м. Суми,

та на додаткове рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 грудня 2024 року у складі судді Катрич О.М., ухваленого в м. Суми,

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

У серпні 2024 року Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі АТ «А-БАНК») звернулося до суду за допомогою засобів поштового зв`язку з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що 02 серпня 2018 року відповідачка приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачкою ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Всі основні умови кредитування доведені відповідачці, про що свідчить її підпис у паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

Внаслідок неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 02 серпня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 23 035 грн 75 коп., яка складається із: 19 109 грн 29 коп. заборгованості за кредитом; 3926 грн 46 коп. заборгованість за процентами, яку позивач і просив стягнути на свою користь.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 грудня 2024 року у задоволенні позову АТ «А-БАНК» відмовлено.

Додатковим рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 грудня 2024 року заяву представника відповідачки адвоката Кузнєцова А.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено.

Стягнуто з АТ «А-Банк» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду від 02 грудня 2024 року та додатковим рішенням суду від 16 грудня 2024 року, АТ «А-БАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та задовольнити позов у повному обсязі; стягнути на користь позивача з відповідачки судові витрати, пов`язані з поданням вказаної апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідачка користувалася кредитом, що, на думку заявника апеляційної скарги свідчить про те, що вона ознайомилась з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодилася з ними, оскільки вказаний кредитний договір є договором оферти.

Вважає посилання суду на постанову Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 в частині стягнення процентів необґрунтованим, оскільки у справі № 342/180/17 Тарифи не було підписано боржником, а у даній справі до матеріалів справи додано не тільки Тарифи із сайту банку, а й Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому зазначені всі умови кредитування, строки, процентна ставка тощо. Паспорт продукту підписано боржником. Вважає, що в даному випадку підлягала застосуванню позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20.

Стосовно сумнівів суду щодо розрахунку заборгованості зазначає, що вони є необґрунтованими, оскільки на підтвердження правильності розрахунку банк надавав банківську виписку.

Відповідачка правом подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористалася.

Перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 02 серпня 2018 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, розмір процентної ставки вказана заява не містить (а.с. 12).

Банк додав до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-БАНК», Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», які відповідачкою не підписані (а.с. 17 на звороті - 25).

Також 02 серпня 2018 року відповідачка підписала Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с. 13).

Відповідно до довідки банку ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні картки: № НОМЕР_2 , строком дії до березня місця 2022 року; № НОМЕР_3 , строком дії до квітня місяця 2027 року; № НОМЕР_4 , строком дії до жовтня 2027 року; № НОМЕР_5 , строком дії до грудня місяця 2031 року (а.с. 14 на звороті).

Крім того, банком надано довідку за лімітами за період з 02 серпня 2018 року по 02 серпня 2024 року (а.с. 15 на звороті -16) та виписку по картці (а.с. 58-99).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором № б/н від 02 серпня 2018 року станом на 02 серпня 2024 року становить 23 035 грн 75 коп., яка складається із: 19 109 грн 29 коп. заборгованості за тілом кредиту; 3926 грн 46 коп. - заборгованості за процентами (а.с. 5-11).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, отже відсутні підстави для стягнення процентів за користування кредитними коштами. Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд прийнявши до уваги розрахунок представника відповідача, дійшов висновку, що заборгованість за тілом кредиту відсутня.

Колегія суддів вважає, що такі висновки місцевого суду узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно узгодження сторонами умов договору щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами, з огляду на таке.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг у А-Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачкою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальницею запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифи, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідачки та не визнаються останньою, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02 серпня 2018 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена, зокрема у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд першої інстанції обґрунтовано врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Стосовно доводів заявника апеляційної скарги, що відповідачкою було підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі умови кредитування, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно зазначив, що підписаний відповідачкою паспорт споживчого кредиту не свідчить про погодження сторонами умов кредитного договору, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, висловленою у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо відсутності підстав для стягнення процентів за користування кредитними коштами.

Стосовно стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Позивач при зверненні до суду з даним позовом ставив питання про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19 109 грн 29 коп.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що розрахунок проведений з урахуванням нарахованих процентів. При цьому, як зазначалося вище, доказів погодження сторонами процентної ставки в письмовому вигляді банком не надано. Крім того, кошти внесені відповідачкою банк спрямовував також на погашення процентів, право на нарахування яких він не довів. А тому наданий позивачем розрахунок заборгованості не можна визнати правильним.

А тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 02 серпня 2018 року.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції, враховуючи те, що в задоволенні позову було відмовлено, а питання про стягнення витрат на правничу допомогу під час ухвалення рішення не було вирішено, встановивши, що документально підтверджується їх надання відповідачу представником на суму 6000 грн, яка є обґрунтованою, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не надходило, то ці витрати підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

В суді першої інстанції інтереси відповідачки представляв адвокат Кузнєцов А.С. (а.с. 54).

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу .

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано копії договору про надання правової допомоги № 2024-23/09-б від 23 вересня 2024 року, акту виконаних робіт № 2024-23/09-б від 09 грудня 2024 року, копію платіжної інструкції від 23 вересня 2024 року про сплату відповідачкою адвокату Кузнєцову А.С. 6000 грн (а.с. 136-138).

Колегія суддів погоджується з присудженими до стягнення з позивача на користь відповідачки витратами на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 6000 грн.

Таким чином доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування судових рішень, які є законними і обґрунтованими, ухваленими з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367; 374; 375; 381-382 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 грудня 2024 року та додаткове рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов