Провадження №2/523/8133/25
У Х В А Л А

30.10.2025 року м. Одеса

Суддя Пересипського районного суду м. Одеси Кремер І.О., розглянувши матеріали цивільної справи № 523/22069/25 за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, Національної асоціації адвокатів України про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, Національної асоціації адвокатів України про стягнення моральної шкоди.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя доходить висновку, що розгляд вказаного позову не підсудний Пересипському районному суду м. Одеси з огляду на наступне.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Суддя зазначає, що ЦПК України надає позивачу можливість звернення за захистом своїх порушених прав до суду по місцю свого зареєстрованого проживання чи перебування.

Так, за приписами ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Пересипського районного суду м. Одеси за своїм місцем проживання та вказує на те, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки, позивачем до позовної заяви не було додано жодного доказу, який би підтверджував факт його проживання у Пересипському районні м. Одеси, який би свідчив про те, що розгляд даного позову згідно правил ч. 4 ст. 28 ЦПК України підсудний саме Пересипському районному суду м. Одеси, судом було направлено запит про встановлення інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача.

Із Відповіді № 1947148 від 29.10.2025, отриманої з Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, 04.12.2024 знятий з місця реєстрації за вказаною адресою.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Порядок реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів регулюється Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265, який набрав чинності 14 березня 2022 року.

У пункті 4 вказаного Порядку передбачено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Положення абзацу першого цього пункту не поширюються на осіб, адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) яких знаходиться на територіях, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації. Така особа може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання.

Результат аналізу змісту вказаних норм дозволяє зробити висновок, що особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором.

Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

Положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Звернення позивача до суду з позовом за місцем його перебування без підтвердження реєстрації, не відповідає вимогами статті 28 ЦПК України.

Вказані висновки сформовано у постанові Об`єднаної палати КЦС/ВС від 24.06.2024 року за результатами розгляду справи № 554/7669/21, яку суд в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

З огляду на вище викладене, суддя зазначає, що звернення ОСОБА_1 до Пересипського районного суду м. Одеси з даним позовом, враховуючи факт зняття його із реєстрації по місцю проживання на території Пересипського районного суду м. Одеси, не відповідає вимогам статті 28 ЦПК України, а тому, до розгляду вказаного позову повинні застосовувати загальні правила територіальної підсудності, передбачені ст. 27 ЦПК України, тобто за місцем знаходження відповідача юридичної особи.

За загальним правилом територіальної підсудності суд є наближеним до місця знаходження відповідача, тобто тієї сторони у спорі, яка презюмується неправою. Правило підсудності за місцем знаходження відповідача стосовно доступності правосуддя є зручним саме для нього, а не для особи, яка звертається до суду за захистом.

Вказаний висновок також сформовано у постанові Об`єднаної палати КЦС/ВС від 24.06.2024 року за результатами розгляду справи № 554/7669/21

Суддя зазначає, що у вказаному позові ОСОБА_1 зазначив відповідачами Державну казначейську службу України та Національну асоціацію адвокатів України, місцем знаходженням яких м. Київ, а також Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону, місцем знаходження якої є м. Одеса, Приморський район, вул. Пироговська, буд. № 11.

Однак, враховуючи те, що підставою звернення до суду з даним позовом ОСОБА_1 зазначав про порушення його прав саме зі сторони відповідача Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, то суддя доходить висновку, що розгляд даного позову за правилами ст. 27 ЦПК України повинен розглядатися Приморським районним судом м. Одеси за місцем знаходження відповідача Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, тобто тієї сторони, яка за заявленими вимогами здійснила порушення прав позивача.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Під судом у практиці ЄСПЛ розуміється будь-який юрисдикційний орган, що вирішує питання, віднесені до його компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури. Цей орган має бути встановлений законом, зокрема: суд утворений безпосередньо на підставі закону; суд діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції; суд діє в законному складі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

З огляду на вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до переконання, що розгляд даних позовних вимог Пересипському районному суду м. Одеси не підсудний, а тому, з метою дотримання встановлених законом правил територіальної юрисдикції, дана цивільна справа підлягає передачі для розгляду до суду за місцем знаходженням відповідача Приморського районного суду м. Одеси (65029, м. Одеса, вул. Балківська, буд. № 33).

Керуючись ст.ст. 2, 27, 31, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали цивільної справи № 523/22069/25 за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, Національної асоціації адвокатів України про стягнення моральної шкоди передати за підсудністю для розгляду до Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк.

Суддя Пересипського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер