Справа №295/7954/21
УХВАЛА

22.10.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.,

та участі секретаря судового засідання Простибоженко Ю.М.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Могильницької Ірини Михайлівни про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, поданій в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на будинок та земельну ділянку, та зустрічний позов ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю будинку та земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Могильницька І.М. звернулась до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на будинок та земельну ділянку, та зустрічний позов ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю будинку та земельної ділянки.

В обгрунтування заяви посилалась на те, що її довіритель віднайшов ряд документів, які підписувались ОСОБА_2 та покупцями її квартири за адресою АДРЕСА_1 , а також продавцем спірного житлового будинку та земельної ділянки - ОСОБА_5 , які мають істотне значення для вирішення справи та є нововиявленими обставинами.

Звертаючись до Богунського районного суду м. Житомира із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 просить скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.06.2024, задовольнити первісний позов, і відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Обґрунтовуючи законність та підставність своїх вимог, ОСОБА_1 посилається на те, що у липні 2025 року у спірному житловому будинку він знайшов попередній договір (про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу) від 01.09.2013, за змістом якого його колишня дружина ОСОБА_2 засвідчила намір про зобов`язання продати у строк до 01.10.2013 належну їй квартиру АДРЕСА_2 , за ціною 261225 грн., що еквівалентно 32250 доларів США, а також - попередній договір (про укладення вмайбутньому договору купівлі-продажу) від 29.08.2013, за змістом якого його колишня дружина ОСОБА_2 засвідчила намір придбати житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , за ціною 486000 грн., що еквівалентно 60 000 доларів США. Крім того, заявник посилається на наявність розписки ОСОБА_5 (продавця будинку та земельної ділянки), згідно якої, остання отримала 60000 доларів США.

Сторона заявника стверджує, що дані обставини є нововиявленими і мають істотне значення для вирішення спору, з огляду на те, що попередні договори є підтвердженням того, що вартість спірного майна, у момент його придбання, значно перевищувала суму коштів, яку ОСОБА_2 мала від продажу особистого майна (квартири).

Відтак, спірне майно було придбане не за особисті кошти ОСОБА_2 , а за спільні кошти подружжя.

23.09.2025 представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_6 подала письмові заперечення на заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, в яких заперечувала щодо задоволення заяви. Наголосила, що свідки, допитані судом першої інстанції під час розгляду справи по суті, вказали на те, що позивач ніколи не працював і жив за рахунок дружини. Крім того, ОСОБА_1 постійно вчиняв домашнє насильство по відношенню до своєї колишньої дружини, докази наявні в матеріалах справи.

Восени 2020 році, ОСОБА_1 силоміць відібрав у ОСОБА_2 усі її документи, у тому числі правовстановлюючі на майно, трудову книжку, медичні документи, з погрозами фізичної розправи та з погрозами що вона лишиться на вулиці. ОСОБА_2 витратила чимало часу на відновлення документів. Про це також свідчить той факт, що ОСОБА_1 звертаючись до суду із позовом про поділ майна, долучив, в якості доказів, копії документів на майно, що виконані з оригіналів договорів купівлі - продажу, у тому числі - технічний паспорт від 2011 року.

Водночас, ОСОБА_2 , звертаючись із зустрічним позовом про визнання майна особистою приватною власністю, долучила, в якості доказів, якими обґрунтовувала свої вимоги, копії документів, виконані із дублікатів договорів купівлі - продажу та технічного паспорта від 2021 року (який також виготовляла повторно). Тож, посилання ОСОБА_1 про те, що він знайшов у липні 2025 року приєднані до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, є таким, що вводить суд в оману. Попередній договір не породжує прав та обов`язків, які виникають у сторін при продажу чи передачі в користування майна, він має лише організаційний (немайновий) характер, тобто, являє собою організаційну угоду, яка не впливає на правовий режим майна, яке буде предметом основного договору. Зазначила, що не можуть вважатись нововиявленими обставинами ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були подані сторонами під час розгляду справи.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 20.08.2025 справу призначено до розгляду.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 заяву підтримала просила задовольнити з підстав викладених в заяві.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 - ОСОБА_6 заперечувала щодо задоволення заяви, просила відмовити.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача - ОСОБА_1 . В липні 2025 року ОСОБА_1 посилаючись на те, що має хворобу спини, попросив її допомогти скласти речі та прибрати в будинку. Раніше в будинку свідок не була. Прибираючи, свідок попросила позивача відсунути шафу, за якою віднайшла папку. Свідок віддала папку ОСОБА_1 , яку останній при ній відкрив та проголосив, що в папці є ряд документів.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебувала на розгляді справа №295/7954/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , про визнання права спільної сумісної власності на будинок та земельну ділянку, та зустрічним позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю будинку та земельної ділянки.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25.06.2024 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , про визнання права спільної сумісної власності на будинок та земельну ділянку відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю будинку та земельної ділянки задоволено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 20.03.2025 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.06.2024 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.04.2025 при розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.06.2024 та постанову Житомирського апеляційного суду від 20.03.2025 відмовлено у відкритті касаційного провадження у даній справі, з огляду на те, що ціна позову в цій справі станом на 01.01.2025 не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.06.2025 при розгляді повторної касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.06.2024 та постанову Житомирського апеляційного суду від 20.03.2025, відмовлено у відкритті касаційного провадження з огляду на те, що відповідно до п.3 ч.2 ст. 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) установлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду(частина друга статті 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були й не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його в кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, котрі беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова КЦС ВС від 21.10.2020 № в ЄДРСР 92811494).

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній чи касаційній скарзі або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться у статтях 424, 426 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.01.2019 у справі №127/10129/17 (провадження №14-549зц18, пункти 27, 28) виснувала, що не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №154/3029/14 ц (провадження №14-43цс22) зазначено, що «нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку».

Відповідно до правової позиції висловленої у постанові Верховного Суду від 06.05.2025 у справі №752/14296/16-ц (провадження № 61-13460св24), неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Тобто, не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Відповідні правові позиції щодо визначення нововиявлених обставин наведено у постановах Верховного Суду: від 02 травня 2018 року у справі №2а-7523/10/1270, від 10 квітня 2019 року у справі №813/8070/14, від 19 червня 2019 року у справі №815/1918/15, від 06 вересня 2022 року у справі №363/1900/13-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі №9901/230/20.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Вирішуючи питання про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд виходить з наступного.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 25.06.2024 встановлено, що 04.06.1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану було укладено шлюб про що зроблено актовий запис №594. 23.07.2021 року рішенням Богунського районного суду м. Житомира шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. 19.09.2013 року ОСОБА_2 продала квартиру АДРЕСА_2 . Ціна Договору склала 149 900 (сто сорок дев`ять дев`ятсот) грн. 00 коп., що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 19.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Демецькою С.Л. 19.09.2013 року ОСОБА_2 за кошти, отримані від продажу квартири, придбала у ОСОБА_5 :

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 64,0 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м. сплативши ціну 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.

19.09.2013 року ОСОБА_2 за кошти, отримані від продажу квартири, придбала у ОСОБА_5 :

- земельну ділянку кадастровий номер :09:002:0003, площею 0,0887 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , сплативши ціну 49000 (сорок дев`ять тисяч) гривень 00 копійок;

Крім іншого, зі змісту рішення Богунського районного суду м.Житомира від 25.06.2024 року вбачається, що під час розгляду справи в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснював, що квартиру АДРЕСА_2 вони з відповідачкою купили за спільні кошти зароблені на базарі в квітні 1996 році та оформили квартиру на дружину, в подальшому в червні 1996 року уклали шлюб. В 2013 році вирішили продати квартиру і придбати будинок за 56000,00 доларів, квартиру продали за 26000 доларів, інші кошти були заощаджені та ОСОБА_1 позичив у товариша 50000,00 грн. При придбанні вказаного будинку та земельної ділянки надавав згоду.

Тобто, питання щодо вартості придбання будинку та питання щодо вартості продажу квартири є обставинами, на які посилався ОСОБА_1 у своїх поясненнях в суді першої та апеляційної інстанцій, судом встановлювались обставини придбання та продажу майна та його вартості.

ОСОБА_1 до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами долучив попередній договір купівлі продажу від 01.09.2013, за змістом якого його колишня дружина ОСОБА_2 засвідчила намір про зобов`язання продати у строк до 01.10.2013 належну їй квартиру АДРЕСА_2 , за ціною 261225 грн., що еквівалентно 32250 доларів США, а також - попередній договір (про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу) від 29.08.2013, за змістом якого його колишня дружина ОСОБА_2 засвідчила намір придбати житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , за ціною 486 000 грн., що еквівалентно 60 000 доларів США.

Крім того, заявник посилається на наявність розписки ОСОБА_5 (продавця будинку та земельної ділянки), згідно якої, остання отримала 60000 доларів США. Розписка не містить посилання на персональні дані покупця, повну адресу об`єкта продажу, не згадано як об`єкт продажу і земельна ділянка.

Надаючи оцінку долученим заявником доказам, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами статті 635 Цивільного кодексу України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Відповідно до вимог статей 635, 657 ЦКУ попередній договір купівлі-продажу квартири має бути укладений у письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням, оскільки основний договір укладається у формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням, попередній договір укладається у формі, встановлений для основного договору.

Правова норма статті 220 ЦКУ застерігає, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Оскільки попередні договори купівлі-продажу від 01.09.2013 та від 29.08.2013 не посвідчені нотаріально, то останні є нікчемними.

Розписка від 19.09.2013 про продаж ОСОБА_5 будинку за адресою АДРЕСА_3 та отримання 60000,00 доларів не містить ідентифікуючих ознак щодо покупця, таким чином відсутні підстави вважати, що вказана розписка вказує на те, що саме ОСОБА_2 передала ОСОБА_5 вказані кошти.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами могли б бути істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України). ОСОБА_1 в своїх поясненнях під час розгляду справи зазначав, що вартість будинку за адресою АДРЕСА_3 є значно більшою ніж зазначено в договорі, проте не довів вказану обставину належними доказами, що вказує на те, що на час розгляду справи заявнику були відомі обставини, на які заявник посилається в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та надає докази про які йому могло бути відомо.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 09.06.2011 у справі Желтяков проти України «Zheltyakov v. Ukraine», заява №4994/04, § 42-43).

Європейський суд з прав людини зазначає, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28).

Зазначені заявником обставини не спростовують фактичні дані, покладені в основу рішення Богунського районного суду міста Житомира від 25.06.2024 та постанови Житомирського апеляційного суду від 20.03.2025 у даній цивільній справі №295/7954/21, не впливають на правильність цих рішень та не мають істотного значення для правильного вирішення спору. Такі обставини не є нововиявленими, а тому не можуть бути підставою для перегляду рішень.

Керуючись ст.ст. 423, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Рішення Богунського районного суду м.Житомирв від 25.06.2024 року в справі 295/7954/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на будинок та земельну ділянку, та зустрічний позов ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю будинку та земельної ділянки залишити в силі.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 27.10.2025 р.

Суддя Л.М. Чішман