Справа № 460/3794/14
Провадження №6/944/5/25
УХВАЛА

12.11.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Колтуна Ю.М.,

з участю секретаря судового засідання Корабель С.А.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Яворів цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЖЕНЕВА», ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Лігал» про заміну сторони, шляхом заміни стягувача його правонаступником у виконавчому листі, та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,

встановив:

представник ТОВ «Дебт Форс» звернувся до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтував тими обставинами. 26.05.2015 Яворівський районний суд Львівської області ухвалив рішення по справі № 460/3794/14-ц про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» заборгованості за кредитним договором № 0028/08/6.10-A. 14.09.2018 ухвалою Яворівський районний суд Львівської області в наведеній судовій справі, а саме: №460/3794/14-ц , було замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) ПАТ «БАНК ФОРУМ» на ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЖЕНЕВА»

Заявник зазначає, що 08.12.2020 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЖЕНЕВА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 04/12-20-3, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЖЕНЕВА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 0028/08/6.10-A.

26.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» було укладено Договір № 26-01/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «КампсісФінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № 0028/08/6.10-A.

19.05.2023 між ТОВ «КампсісФінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено Договір № 19-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «КампсісФінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № 0028/08/6.10-A.

При цьому заявник вказує, що відповідно до Інформації про виконавче провадження стосовно боржника , яким є ОСОБА_1 , ТОВ «Дебт Форс» відомо що на примусовому виконанні в органах ДВС відсутні виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 , при цьому виконавчі листи в ТОВ «Дебт Форс» наявні та строки для примусового їх виконання не пропущені. Як вбачається з відміток про виконання виконавчого документа, або про повернення виконавчого документа стягувачу із зазначенням причин повернення виконавчий лист було повернуто без виконання 31.10.2019 на підставі ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

У зв`язку із цим просить замінити стягувача на ТОВ «Дебт Форс» та поновити строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В судове засідання представник заявника та заінтересовані особи не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку. У заяві про заміну стягувача та поновлення строків для його пред`явлення заявник просив провести розгляд справи без участі представника.

Відповідно до вимог ст. 433, 442 ЦПК України ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності заявника та заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання здійснюється судом, за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі рішення Яворівського району Львівської області від 26.05.2015 позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» 87826 грн. 68 коп заборгованості по кредитному договору №0028/08/6.10-А від 07.04.2008 станом на 23.10.2014, стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 878 грн. 27 коп. судового збору.

На примусове виконання вказаного судового рішення 22.10.2015 видано виконавчий лист. Строк пред`явлення до виконання протягом трьох років після набрання рішенням законної сили.

14.09.2018 ухвалою Яворівського районного суду Львівської області було замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) ПАТ «БАНК ФОРУМ» на ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЖЕНЕВА».

08.12.2020 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЖЕНЕВА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 04/12-20-3, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЖЕНЕВА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 0028/08/6.10-A.

26.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» було укладено Договір № 26-01/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «КампсісФінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № 0028/08/6.10-A. У відповідності до п. 2.1 Договору № 26-01/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 26.01.2023.

19.05.2023 між ТОВ «КампсісФінанс» та ТОВ «Дебт Форс» (Заявником) було укладено Договір № 19-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «КампсісФінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № 0028/08/6.10-A.

Як вказує сам заявник, ТОВ «Дебт Форс» відомо що на примусовому виконанні в органах ДВС відсутні виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 . Виконавчий лист в ТОВ «Дебт Форс» наявний.

Вирішуючи питання обґрунтованості наведених заявником підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа та заміну стягувача у виконавчому листі у їх взаємозв`язку та відповідності таких обґрунтувань вимогам процесуального закону, слід звернути увагу на наступне.

Як вбачається з положень ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Виходячи з аналізу практики Верховного Суду щодо питань поновлення строків пред`явлення виконавчих листів до виконання, поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є оціночною категорією і встановлюються у кожному конкретному випадку. Поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача. Поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду,та пов`язані в дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Аналізуючи вищевикладене, поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання має існувати у межах встановленого законом строку, а не після його закінчення.

ЦПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Причини поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин та наданих заявником доказів на їх підтвердження.

Звертаючись до суду з даною заявою, заявник, як на підставу для її задоволення в частині вимог про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, посилається на те, що відповідно до відмітки Державного виконавця на виконавчому листі, документ було повернуто 31.10.2019 згідно ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто повернено без виконання. У зв`язку з невиконанням зобов`язання за Виконавчим листом - ОСОБА_1 , на думку представника заявника ТОВ «Дебт Форс» наявні усі підстави на звернення до суду з заявою про заміну сторони шляхом заміни стягувача його правонаступником та поновлення терміну для пред`явлення Виконавчого листа до виконання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що виконавчий листи видано ще 22.10.2015.

При цьому вказаний виконавчий листи постановою державного виконавця від 31.10.2019 повернуто стягувачу ТОВ "Фінансова компанія "Женева" згідно поданої заяви керуючись приписами п.1 ч.1ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Так, заборгованість боржником погашена частково а саме: 26692,29 грн. в користь ПАТ "Банк Форум" 29115 грн. перераховано в користь ТзОВ "Фінансова Компанія "Женева" виконавчий збір в сумі 8872,24 грн та витрати пов`язані з виконавчим провадженням в сумі 114 грн. сплачено в повному обсязі.

Відступлення прав вимоги до ТОВ «Дебт Форс» відбулось 19.05.2023 після спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, у зв`язку із чим новий стягувач, купуючи права вимоги, повинен був це усвідомлювати.

У даному випадку, ані первісним стягувачем, ані правонаступниками не було вжито всіх заходів для вчасного пред`явлення виконавчого листа до виконання та контролю за його виконанням, внаслідок чого допущено значний пропуск строку пред`явлення до виконання.

Таким чином, вказане свідчить про те, що заявник прийняв на себе свідомий ризик настання наслідків вчинення чи не вчинення дій у виконавчих провадженнях первісним стягувачем до його заміни правонаступником.

Водночас, первісний стягувач та правонаступники є юридичними особами, які були зобов`язані забезпечувати контроль за виконанням судових рішень, у тому числі й в органах ДВС.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію первісним стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на забезпечення контролю за виконанням судових рішень, представником заявника не надано, як й не підтверджено існування обставин, які об`єктивно цьому перешкоджали.

У даному випадку, первісним стягувачем ТзОВ "Фінансова Компанія "Женева" і його правонаступниками не було вжито всіх заходів для вчасного пред`явлення виконавчого листа до виконання та контролю за його виконанням, внаслідок чого допущено значний пропуск строку пред`явлення до виконання.

Вказане свідчить про те, що заявник прийняв на себе свідомий ризик настання наслідків вчинення чи не вчинення дій у виконавчих провадженнях первісним стягувачем до його заміни правонаступником.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 р., яка набрала чинності для України з 11.09.1997 р. та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п.53 рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.2015 р. у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).

Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначені в заяві причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не поважні, а тому строк не підлягає поновленню.

Щодо заміни стягувача у виконавчому листі його правонаступником слід зазначити наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення прав вимоги не є окремим видом Договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору, купівлі-продажу; дарування; факторингу.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст. 262 ЦК України).

Сама по собі заміна стягувача у виконавчому проваджені не може бути поважною підставою поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Виходячи з норм чинного законодавства, саме на заявника покладається обов`язок доведення поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заміна стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована сторона), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчою провадження, тобто, може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Водночас, відповідно до ст. 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (тобто, протягом невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто, таке право не є абсолютним і обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

За ч. 1 та ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується виконанням судового рішення або спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Отже, заміна стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17, від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13, від 30.07.2019 у справі № 5/128, від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14.

За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що заявником не доведено поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд дійшов висновку, що вимоги заяви щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволенню не підлягають, а відтак, відповідно, не підлягають задоволенню вимоги щодо заміни стягувача у виконавчому листі.

Керуючись ст. ст. 259-261, 353-355, 433, 442 ЦПК України, суд,

ухвалив:

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЖЕНЕВА», ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Лігал» про заміну сторони, шляхом заміни стягувача його правонаступником у виконавчому листі, та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Юрій КОЛТУН