ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8988/25 Справа № 172/356/24 Головуючий у першій інстанції: Битяк І. Г. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Марченко С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області у складі судді Битяка І.Г. від 16 червня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зміну черговості одержання права на спадкування,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що у 2001 році вона познайомилася зі ОСОБА_5 , з яким у неї склалися гарні стосунки і вони вирішили проживати разом однією сім`єю як подружжя. З цього часу вони почали виконувати права та обов`язки подружжя, вели спільне господарство та мали спільний сімейний бюджет. Шлюб між ними не було зареєстровано, мали спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 співмешканець позивачки помер. ОСОБА_1 зазначає, що з 2002 року вони зі ОСОБА_5 жили однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом робили ремонт в будинку, в якому проживали, сплачували комунальні платежі, купували разом меблі, різне домогосподарське приладдя, обробляли земельну ділянку, піклувалися та підтримували один одного як морально, так і фізично, мали взаємні права. Крім цього, за останні роки позивачка надавала ОСОБА_5 допомогу, опікувалася ним, забезпечувала його потреби, матеріально його забезпечувала, піклувалася про стан його здоров`я, у зв`язку з тим, що він за життя страждав на хворобу, пов`язану з психічним станом, а також за загальним станом здоров`я потребував сторонньої допомоги. Позивачка купувала ліки, продукти харчування, прибирала в будинку, прала одяг, готувала їжу, здійснювала гігієнічні процедури, купувала товари для забезпечення життєдіяльності ОСОБА_5 , оплачувала комунальні платежі за місцем спільного проживання зі спадкодавцем. Весь вказаний час вони проживали у будинку за адресою по АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_5 заповіт не складав. Похованням ОСОБА_5 займалася позивачка. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, зокрема, на грошові вклади та земельну ділянку площею 4,6162 га, кадастровий номер :01:008:0011, 1/3 частину земельної ділянки площею 4,5947, кадастровий номер :02:002:0106, 1/3 частину земельної ділянки площею 4,5947, кадастровий номер :01:008:0015. Спільний син позивачки та ОСОБА_5 ОСОБА_6 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконуючи бойове завдання відсічі і стримування збройної агресії рф в м. Ізюм Харківської області. Спадкоємцями другої черги за законом є відповідачі у справі брат і сестра померлого. Після смерті ОСОБА_5 позивачка звернулася до державного нотаріуса із заявою про отримання спадщини, однак постановою від 18.07.2023 року нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій, адже не вирішено питання про встановлення факту проживання однією сім`єю позивачки та ОСОБА_5 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу для включення в коло спадкоємців та визначення належної позивачці частки в спадковому майні. В зареєстрованих шлюбних стосунках за вказаний період ні позивачка, ні ОСОБА_5 не перебували. Крім того, позивачка лікувала спадкодавця за свій рахунок, забезпечувала належні умови проживання, доглядала за ним, тому вважає, що має право на спадкування разом із спадкоємцями другої черги з підстав, визначених статтею 1259 ЦК України. Тому позивачка просила змінити черговість спадкування після смерті ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та надати ОСОБА_1 право на спадкування разом зі спадкоємцями другої черги.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в с. Пришиб Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с. 6 т.1).

Місце проживання позивачки з 12.01.2017 було зареєстроване за адресою по АДРЕСА_1 , а з 06.06.2023 зареєстроване за адресою по АДРЕСА_2 (а.с. 3, 101 т.1).

ОСОБА_1 (позивачка) та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Дебальцівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області 17.04.2002 (а.с. 4 т.1).

З повної копії спадкової справи №89/2023, заведеної Васильківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області після ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись 12.04.2023 відповідачка (а.с. 90-92 т.1) та відповідач (а.с.93-94 т.1), які зазначають, що спадкодавець є їхнім братом (а.с. 105-, 106 т.1).

12 червня 2023 року із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась також позивачка (а.с. 99 т.1).

Постановою державного нотаріуса Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 18.07.2021 року відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зв`язку з тим, що не підтверджено факт сумісного проживання з померлим та присутні спадкоємці другої черги за законом (а.с. 109 т.1). Суду не надано доказів внесення виправлень у вказану постанову нотаріуса в частині дати її ухвалення.

Згідно копії довідки, виданої Дебальцівським старостинським округом Синельниківського району Дніпропетровської області 28.03.2023 року, ОСОБА_5 , 1979 р.н. дійсно був зареєстрований на день своєї смерті в АДРЕСА_3 та до смерті і на день смерті проживав один (а.с. 107 т.1).

Відповідно до копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) №72116675 від 12.04.2023, ОСОБА_5 , 1979 року народження, за життя заповіту не склав (а.с. 97 т.1).

Також установлено, що спільний син позивачки та спадкодавця - ОСОБА_5 помер раніше батька - ІНФОРМАЦІЯ_7 , відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 14.03.2022 Васильківським відділом ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області (а.с. 5 т.1).

Відповідно до довідки КП «Васильківська ЦРЛ» Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 25.12.2023 року ОСОБА_5 , 1979 р.н., що проживав в с. Пришиб Синельниківського району Дніпропетровської області раніше перебував на обліку лікаря-психіатра лікувального закладу з діагнозом: Легка розумова відсталість (а.с. 9 т.1).

Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» на картку ОСОБА_1 були здійснені грошові перекази 20.04.2022, 20.05.2022, 03.01.2023, 31.01.2023, 01.02.2023 року, відправник: ОСОБА_5 (а.с. 11 т.1).

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України): перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки; друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця; четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини 2 статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постановах від 26 червня 2024 року у справі №489/8011/18, від 01 жовтня 2024 року у справі №638/11578/21.

Про це також зазначено у пункті 21 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 "Про судову практику в справах про спадкування".

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян (постанова Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі №343/481/22).

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У пункті 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 роз`яснено, зокрема, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебували у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (постанова Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №695/1732/16-ц).

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 08 грудня 2021 року в справі №531/295/19.

Позивачкою надано копію акту, складеного комісією Дебальцівського старостинського округу від 22.06.2023 року та сусідів мешканців с. Пришиб Синельниківського району Дніпропетровської області, за змістом якого ОСОБА_1 фактично проживала (за місцем її реєстрації) разом із співмешканцем ОСОБА_5 (помер у 2023 році) однією сім`єю як чоловік та жінка, мали спільний сімейний бюджет та вели спільне господарство до дня його смерті (а.с. 7).

Однак, позовні вимоги про встановлення факту проживання позивачки та ОСОБА_5 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини у даній справі не заявлено; судового рішення, яке набрало законної сили, про встановлення вказаного факту позивачкою не надано.

Частиною другою статті 1259 ЦК України визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 30 травня 2019 року у справі №346/1178/17.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення зазначених вище дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Колегія наголошує, що одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, може не будь-хто, а лише особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг.

Відтак, у разі, якщо особа, яка проживала з померлим однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, але не перебувала у шлюбі з померлим або в будь-якому іншому шлюбі бажає одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування (наприклад, другої), така особа, для початку, повинна встановити у судовому порядку факт її проживання однією сім`єю з померлим.

Позивачка не перебувала у зареєстрованому шлюбі із спадкодавцем ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

У даній цивільній справі ОСОБА_7 не заявлено вимог про встановлення факту її проживання разом із ОСОБА_5 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно, доказів встановлення в судовому порядку факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини - суду не надано, клопотання про витребування відповідних доказів судом не заявлено, що підтверджується матеріалами справи.

Отже, ОСОБА_7 не доведено належними доказами, що вона є спадкоємцем за законом після ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема, у четверту чергу (як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини).

Без встановлення відповідного факту в судовому порядку, пред`явлення позову про зміну черговості одержання права на спадкування є передчасним та необґрунтованим.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги недоведеність позивачкою наявності у неї права на спадкування за законом після ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зміну черговості спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та надання ОСОБА_1 права на спадкування разом зі спадкоємцями другої черги.

Разом з тим, у оскаржуваному рішенні місцевий суд помилково зазначив, що фактично встановлені обставини щодо проживання позивачки та ОСОБА_8 однією сім`єю, адже відповідна позовна вимога у даній справі не заявлена.

У зв`язку з викладеним вище, рішення місцевого суду підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2025 року змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

В іншій частині рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова