ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м.Суми

Справа №592/10945/24

Номер провадження 22-ц/816/1002/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 листопада 2024 року у складі судді Катрич О.М., ухвалене в м. Суми,

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що 01 жовтня 2020 року відповідачка підписала власноруч на планшеті заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка містить основні умови кредитування, зокрема тип кредиту та розмір кредитного ліміту відновлювальна кредитна лінія до 50 000 грн; тип картки картка «Універсальна»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка 42% річних тощо. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії до 08/24, тип «Універсальна».

Внаслідок неналежного виконання позичальницею своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 13 червня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 60 261,69 грн, яка складається із: 49 168,60 грн заборгованість за тілом кредиту, 11 093,09 грн заборгованість за простроченими процентами, яку позивач і просив стягнути на свою користь.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 листопада 2024 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено за необгрунтованістю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд не надав належної оцінки суттєвим фактичним обставинам у справі, які мають значення для правильного вирішення спору, а саме, що на звернення відповідачки банком проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено, що ініціатором переказу є власник карткового рахунку, переказ ініційовано з використанням держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг. Даний платіж ініційований клієнтом через інтернет, а саме шляхом введення інформації про номер картки, термін її дії та CVV код та проходження успішної авторизації. Для підтвердження операції відповідачкою отримано та введено одноразовий ОТП-пароль, який і завершив транзакцію.

Вказує на те, що відповідно до п. 2.1.4.5.1 Умов клієнт зобов`язаний не передавати картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим договором, або що суперечить чинному законодавству.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Кондратенко С.Ю. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін. Зазначає, що кошти були викрадені з кредитної картки невідомою особою і по даному факту внесено відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення. Крім того, відповідачка одразу повідомила банк про незаконне зняття коштів та просила припинити нарахування відсотків. Вона не вчиняла дій, що сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 01 жовтня 2020 року ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг, яка містить основні умови кредитування: тип кредитування відновлювальна кредитна лінія; розмір кредитного ліміту не перевищує 50 000 грн для карт «Універсальна»; , 75 000 грн для карт «Універсальна Gold», строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка: 42,0% - для карт Універсальна, 40,8% - для карт Універсальна Gold; тип процентної ставки фіксована; порядок повернення кредиту; пеня, штрафи, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, процентів: 84,0% - для карт Універсальна, 81,6% - для карт Універсальна Gold тощо (а.с. 11-12).

Також 01 жовтня 2020 року відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту (а.с. 13).

Позивачем було надано виписку з рахунку (а.с. 10).

Відповідно до розрахунку банку, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 13 червня 2024 року становить 60 261,69 грн, з яких: 49 168,60 грн заборгованість за тілом кредиту; 11 093 грн 09 коп. заборгованість за простроченими процентами (а.с. 9).

За заявою відповідачки від 31 липня 2022 року до ЄРДР 01 серпня 2022 року було внесено відомості про кримінальне провадження № 0000582 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України стосовно того, що 31 липня 2022 року близько 12:10 в ході спілкування з невідомою особою, яка представилась працівником служби безпеки банку, вона слідувала інструкціям невідомого, на її мобільний телефон надходили СМС-повідомлення з кодами підтвердження зняття коштів з її банківських карт, зміст яких вона повідомляла невідомому по телефону. В ході вказаних дій з карток потерпілої було знято грошові кошти на загальну суму 53 200 грн (а.с. 35).

16 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до позивача із заявами про проведення внутрішнього розслідування щодо вчинення шахрайських дій відносно її карткового рахунку № НОМЕР_2 та зупинення нарахування процентів за кредитом по вказаному картковому рахунку на загальну суму заборгованості на час проведення досудового розслідування (а.с. 36; 37).

Позивачем 08 вересня 2022 року на звернення ОСОБА_1 було надано відповідь про неможливість повернення коштів. За змістом листа переказ коштів з картки був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват 24. Вхід в Приват 24 був здійснений під її авторизацією. При даній процедурі клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить в Приват 24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомі ключ доступу і після цього до банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого банк здійснює переказ коштів. Вказані дії можливо здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації. З приводу призупинення нарахування процентів за кредитом та списання заборгованості банком також було відмовлено (а.с. 38; 39).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при здійсненні платіжних операції 31 липня 2022 року на загальну суму 49 168,60 грн відповідачка особисто не використовувала електронний платіжний засіб, судом не встановлено, що вона своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відразу повідомила правоохоронні органи про вчинений злочин, а також звернулася із усними та письмовими заявами до банку. Враховуючи зазначене, суд виснував, що відповідачка не несе відповідальності за таку платіжну операцію здійснену за допомогою виданої платіжної картки банком, тому відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не узгоджуються з вимогами закону та матеріалами справи.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В даній справі обставини укладення кредитного договору від 01 жовтня 2020 року та погодження істотних умов договору відповідачка не заперечувала. Водночас ОСОБА_1 стверджувала, що 31 липня 2022 року невідома особа, зловживаючи її довірою, шахрайським способом здійснила переказ кредитних коштів з її кредитної картки № НОМЕР_1 двома платежами на загальну суму 49 168,60 грн, тобто заборгованість за тілом кредиту у розмірі 49 168,60 грн виникла внаслідок незаконного перерахування коштів з її кредитної картки.

Позивачем за зверненням відповідачки по вказаному факту було проведено службове розслідування, в результаті якого встановлено, що перекази були проведені в Пр24. Пароль в Пр24 не змінювався. Входи відбувались тільки з довіреного пристрою. Ініціатором переказу є власник карткового рахунку, переказ ініційовано з використанням держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг. Даний платіж ініційований клієнтом через інтернет, а саме шляхом введення інформації про номер картки, термін її дії та CVV код та проходженням успішної авторизації.

Статтею 1 Закону України «Про платіжні послуги» визначено, що автентифікація - процедура, що дає змогу надавачу платіжних послуг установити та підтвердити особу користувача платіжних послуг та/або належність користувачу платіжних послуг певного платіжного інструменту, наявність у нього підстав для використання конкретного платіжного інструменту, у тому числі шляхом перевірки індивідуальної облікової інформації користувача платіжних послуг; користувач платіжних послуг (далі - користувач) - фізична особа або юридична особа, яка отримує чи має намір отримати платіжну послугу як платник або отримувач (або обидва одночасно) та/або є власником електронних грошей (цифрових грошей Національного банку України), а в разі надання послуг банком - клієнт банку; неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі; неналежний платник - особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав (помилково або неправомірно); платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки; платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього.

Відповідно до ч. 20 ст. 38 вказаного Закону, користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Відповідно до п. 140 Положення «Про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 164, користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

З витягу з ЄРДРвбачається, що 01 серпня 2022 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000582 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме, що ОСОБА_1 31 липня 2022 року близько 12:10 в ході спілкування з невідомою особою, яка представилась працівником служби безпеки банку, слідувала інструкціям невідомого, на її мобільний телефон надходили СМС-повідомлення з кодами підтвердження зняття коштів з її банківських карт, зміст яких вона повідомляла невідомому по телефону. В ході вказаних дій з карток потерпілої було знято грошові кошти на загальну суму 53 200 грн.

З огляду на зазначене, слід дійти висновку, що відповідачка повідомила невідомій особі зміст СМС-повідомлень, тобто інформацію, яка дала змогу ініціювати платіжні операції, в ході яких з її картки № НОМЕР_1 було здійснено списання коштів: на суму 17 587,50 грн (сума комісії 615,13 грн) та на суму 30 149 грн (сума комісії 1054,47 грн) (а.с. 34).

З огляду на зазначене помилковим є висновок місцевого суду щодо недоведеності обставин, що відповідачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

За встановлених обставин справи рішення суду на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову, яким слід стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01 жовтня 2020 року в розмірі 60 261,69 грн, що складається з: 49 168,60 грн заборгованість за тілом кредита; 11 093,09 грн заборгованість за простроченими процентами.

На підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн. Крім того, слід стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367; 374; 376; 381-382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01 жовтня 2020 року в розмірі 60 261 гривня 69 копійок, яка складається з: 49 168 гривень 60 копійок - заборгованості за тілом кредиту; 11 093 гривень 09 копійок заборгованості за простроченими процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422 гривні 40 копійок та судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3633 гривні 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов