Провадження № 22-ц/802/1211/25 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С. І.,

суддів - Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою представником адвокатом Огородник Богданою Володимирівною, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в червні 2025 року звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 08.11.2019 по 05.07.2022 перебувала у зареєстрованому шлюбу з відповідачем. Під час перебування у шлюбі у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю. На підставі судового наказу № 161/18286/21 виданого 28.10.2021 зі ОСОБА_2 на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі всіх доходів відповідача з 11.10.2021 до досягнення дитиною повноліття. 28.01.2022 на виконання рішення суду було відкрито виконавче провадження. З жовтня 2021 року відповідач сплачував аліменти не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість (з листопада 2021 року по січень 2024 року). ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 359243,13 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Огородник Б. В. подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, винесеним у результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, та таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що із самого початку стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 почала накопичуватись заборгованість, а саме з листопада 2021 року. Суд безпідставно взяв до уваги те, що у зв`язку з проходження військової служби відповідачем, він не міг сплачувати аліменти, а тому налаштував автоплатіж, однак сплата аліментів у різні дати та у різних сумах сама собою заперечує налаштування автоплатежу в телефонному додатку. Відповідач, знаючи про наявність судового наказу про стягнення аліментів, змінюючи місце роботи не повідомив державного виконавця, та здійснюючи мінімальні платежі, намагався приховати свій реальний заробіток. За порушення законодавства у частині несвоєчасної сплати аліментів та приховування реальних доходів на відповідача був накладений штраф державним виконавцем, який відповідач сплатив разом з погашенням заборгованості по сплаті аліментів. Сплата штрафу є презумпцією винуватості відповідача. Вважає, що наявні підстави для стягнення неустойки (пені) передбаченої ст. 196 Сімейного кодексу України. Суд безпідставно послався, що кошти отримані як грант на реалізацію проекту підприємницької діяльності в сумі 2940300,00 грн мають цільове призначення згідно договору від 17.03.2023, оскільки п. 4.1.6. вказаного договору передбачає сплату всіх податіків та зборів, а п.п. 14.1.54 Податкового кодексу України визначає, що дохід це будь-які кошти, отримані платником податку, крім тих, що прямо звільнені законом від оподаткування. Просить скасувати рішення суду першої інстанції у цій справі та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги повністю.

Відповідач ОСОБА_2 через свого представника адвоката Солтисюка А. П. подав відзив на апеляційну скаргу. Вказує, що 25.02.2022 ОСОБА_2 був мобілізований згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022. З 09.05.2022 відповідач зарахований до військової частини. З 16.06.2022 направлений в зону бойових дій (оперативно-тактичне угрупування ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 02.01.2023 був поранений в районі населенного пункту Орлянка Куп`янського району Харківської області. 07.02.2023 звільнений з військової служби. Місця роботи він не змінював, а перебував на військовій службі. Після звільнення з військової служби перебував на обліку в центрі зайнятості як отримувач допомоги по безробіттю. Позивач з метою стягнення аліментів звернулась до виконавчої служби і 28.01.2022 відкрито виконавче провадження. Виконавцю було відомо про проходження військової служби і про перебування на обліку в центрі зайнятості, а тому відповідач не міг приховувати свій заробіток. Його вина у виникненні заборгованості по сплаті аліментів відсутня, а тому відстутні підстави для стягнення неустойки (пені) за ст. 196 СК України. Кошти, що отримані ним на реалізацію проекту згідно договору № 137/П від 17.10.2023 мають цільове призначення. Станом на жовтень 2025 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першрї інстанції у цій справі без змін.

Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача адвокат Огородник Б. В. подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з здачею планових аналізів; представник відповідача адвокат Солтисюк А. П. подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому процесі. Апеляційний суд ухвалив відмовити в задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи, через неповажність причин неявки в судове засідання. Позивач, відповідач не повідомили суд про причини неявки в судове засідання.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному засіданні.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина 2 статті 372 ЦПК України).

Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі (з 08 листопада 2019 року по 05 липня 2023 року) у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає з матір`ю.

Згідно судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.10.2021 з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11.08.2021.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.09.2024 ОСОБА_2 відмовлено у позові про зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/4 частки всіх видів доходу на 1/8 частки.

На виконання судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.10.2021 державним виконавцем 28.01.2022 було відкрито виконавче провадження № 68394686.

Згідно довідки виконавця станом на січень 2024 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становила 85353,78 грн. Предметом розгляду є питання стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (з листопада 2021 року по січень 2024 року).

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтями 182-184 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді сплати неустойки (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2022 року в справі № 712/11291/20-ц).

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

При виплаті аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

До таких висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16 ц.

Апеляційний суд вказує, що тягар доведення вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів покладено на самого відповідача, оскільки внесення щомісячних платежів для погашення нарахованої йому суми аліментів є його безпосереднім обов`язком. На це звернув увагу Верховний Суд у постанові від 20 липня 2020 року справі № 362/4462/16-ц.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

В Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

З матеріалів справи встановлено, що судовий наказ від 28.10.2021 про стягнення аліментів з відповідача був пред`явлений до примусового виконання у січні 2022 року і 28.01.2022 відкрито виконавче провадження. Даних про отримання відповідачем судового наказу, обізнаність про його існування немає. Державним виконавцем 01.02.2022 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи ОСОБА_2 . Постанова направлена для виконання до Спільного українсько-польського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю Модерн - Експо, де працював відповідач і зобов`язано головного бухгалтера здійснювати відрахування з доходів боржника. Зобов`язано нарахувати заборгованість і аліменти стягувати у розмірі 70% до повного погашення заборгованості, а після повного погашення у розмірі частини заробітку. 25.02.2022 ОСОБА_2 був мобілізований згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022. З 09.05.2022 відповідач зарахований до військової частини. З 16.06.2022 направлений в зону бойових дій (оперативно-тактичне угрупування ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 02.01.2023 був поранений в районі населенного пункту Орлянка Куп`янського району Харківської області. 07.02.2023 звільнений з військової служби відповідно до наказу військової частини від 07.02.2023. Тобто відповідач місця роботи не змінював, а перебував на військовій службі. Після звільнення з віськової служби перебував на обліку в центрі зайнятості як отримувач допомоги по безробіттю з 13.02.2023 по 29.03.2023.

У період перебування відповідача на військовій службі, на обліку в центрі зайнятості судовий наказ про стягнення аліментів з відповідача в користь позивача перебував на примусовому виконанні і саме державний виконавець мав проводити виконавчі дії та скеровувати на виконання судовий наказ по місцю роботи, служби боржника, відповідно до розділу ІХ Закону України Про виконавче провадження. Підприємство, військова частина, установа мали здійснити відрахування із доходів боржника і перерахувати на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

У 2023 році відповідач самостійно здійснював перерахунок коштів на карту позивач в рахунок сплати аліментів (13.06.2023, 05.07.2023, 16.08.2023, 11.09.2023, 12.10.2023, 11.11.2023, 06.12.2023).

Апеляційний суд враховує і ту обставину, що відповідач під час військової служби отримав вибухову травму, хворіє і перебував на стаціонарному лікуванні з 25.04.2023 по 24.05.2023, з 19.07.2023 по 14.08.2023, 03.10.2023 по 13.10.2023.

Кошти отриманні як грант на реалізацію проекту підприємницької діяльності в сумі 2940300 грн мають цільове призначення (згідно договору №137/П від 17.10.2023). Доводи апеляційної скарги у цій частині не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки є власним тлумаченням умов договору та законодавства позивачем.

З довідки державного виконавця встановлено, що станом на 18.06.2025 заборгованість ОСОБА_2 з сплати аліментів погашена у повному обсязі (є наявна переплата на суму 51896,48 грн) у лютому 2024 року відповідач повністю погасив заборгованість.

Висновок суду першої інстанції щодо ухилення від сплати аліментів у період з листопада 2021 року по січень 2024 року, про відсутність у діях відповідача вини у виникненні заборгованості по аліментах, відповідає матеріалам справи і суд апеляційної інстанції погоджується з ним та відхиляє доводи апеляційної скарги.

Висновки, що викладені в рішенні суду першої інстанції не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, в тому числі і тій, що викладена у постанові від 10.01.2024 у справі № 359/240/21.

Рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм процесуального права та матеріального права, підстав для його скасування немає і рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Огородник Богданою Володимирівною, залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2025 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2025 року.

Головуючий суддя

Судді