ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1461/25Головуючий по 1 інстанції
Справа № 711/1761/25 Категорія: 310010000 Петренко О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Карпенко О.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Азаров Олег Анатолійович,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Азарова Олега Анатолійовича на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 28.02.1994 між ним та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений шлюб. У шлюбі у них народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач стверджує, що наразі шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, шлюб існує лише формально. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Вони втратили почуття любові, взаємоповаги один до одного. Між ними часто відбувалися сварки і непорозуміння, постійні розбіжності у всьому, через які склалися неприязні відносини. Нічого спільного між ними, як членами подружжя, не залишилось. Спільне господарство припинили вести задовго до подачі позову, з серпня 2023 року.

Несумісність поглядів на життя, а також характерів, створили неможливість подальшого проживання однією сім`єю з відповідачкою, адже шлюб ґрунтується на розумінні та взаємоповазі подружжя, а тому збереження шлюбу, на думку позивача, безперспективне.

У зв`язку з тим, що сторони мають спільну неповнолітню дитину, розірвати шлюб в позасудовому порядку не було можливим.

Підсумовуючи викладене, позивач просив суд розірвати шлюб, укладений 28.02.1994 із відповідачкою ОСОБА_2 , не надаючи терміну на примирення.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 28 лютого 1994 року виконавчим комітетом Званівської сільської ради Артемівського району Донецької області, актовий запис № 02.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що відсутня згода позивача на продовження шлюбу із відповідачем. Водночас відповідачка, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, не подала до суду заяви про надання строку на примирення, тобто не виявила волі на продовження перебування у шлюбі із позивачем.

Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме спільним інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Не погодившись з заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.04.2025, представник ОСОБА_2 адвокат Азаров О.А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначає, що суд першої інстанції під час вирішення спору не дослідив обставин вимушеного окремого проживання подружжя, які нівелюють наявність спору між сторонами. Так, на момент подачі позовної заяви та розгляду справи, відповідачка разом з дітьми проживає в Німеччині. Рішення щодо виїзду відповідачки з дітьми за кордон, у зв`язку з дією в Україні воєнного стану, подружжя рік тому прийняло спільно. Питання розірвання шлюбу позивач з відповідачкою не обговорював.

Скаржник вказує, що судом не було дотримано положень ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

08.08.2025 до Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 адвоката Сікори Н.Є. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що надання строку для примирення є виключно правом, а не обов`язком суду. Сторона позивача вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є, зокрема, справи про розірвання шлюбу (п. 4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.

Із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 28.02.1994 уклали шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Званівської сільської ради Артемівського району Донецької області, про що було складено відповідний актовий запис № 02. Прізвище дружини після шлюбу ОСОБА_6 . Вказане підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно Черкаським відділом ДРАЦС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) 24.09.2024 (а.с. 6 на звор.).

Від шлюбу подружжя має трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно 24.09.2024, серії НОМЕР_2 (а.с. 7); ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно 24.09.2024, серії НОМЕР_3 (а.с. 7 на звор.); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно 24.09.2024, серії НОМЕР_4 (а.с. 8).

Як вбачається з копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 , що виданий 16.05.2018, на аркуші 6 якого міститься штамп про перетин державного кордону в бік Польської Республіки (а.с. 40, 41 зворот).

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У частині 1 статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до частини 1 статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, його збереження суперечить інтересам позивача, суд першої інстанції, врахувавши конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, дійшов правильного висновку про наявність підстав для його розірвання.

В апеляційній скарзі відповідачка не навела обґрунтованих мотивів, які б свідчили про помилковість висновків суду першої інстанції щодо неможливості збереження шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про те, що розірвання шлюбу суперечить інтересам відповідачки не спростовують того, що однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.

Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Щодо надання строку для примирення подружжя, колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що розумність строків розгляду справи судом є однією з основних засад цивільного судочинства.

Частиною сьомою статті 240 ЦПК України визначена можливість суду у справі про розірвання шлюбу зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що "примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

У справі, що переглядається, апеляційний суд зазначає, що закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.

Оскільки суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя, тому у даному випадку суд апеляційної інстанції повинен оцінити: строк, який сплинув із моменту пред`явлення позову про розірвання та ухвалення оскаржуваного судового рішення; причини неподання відповідачкою клопотання про надання строку на примирення в суді першої інстанції; вказати на обставини справи, які свідчать про можливість примирення сторін.

Щодо причин неподання відповідачкою клопотання про надання строку на примирення в суді першої інстанції, колегія суддів зазначає, що матеріалами цивільної справи № 711/1761/25 підтверджується той факт, що відповідачка ОСОБА_2 , станом на день подачі позивачем позову до суду, мала зареєстрований електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» та, відповідно, була повідомлена судом першої інстанції про розгляд справи, шляхом отримання процесуальних документів в електронній формі. Однак, відповідачкою до суду першої інстанції клопотання про надання строку на примирення подано не було.

Перебування відповідачки за межами території України під час розгляду справи судом першої інстанції не є поважною причиною неможливості подачі вказаного клопотання з огляду на наявність у відповідачки електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», про що апеляційним судом зазначено вище.

Крім цього, вирішуючи питання можливості надання судом апеляційної інстанції сторонам строку для примирення, колегія суддів враховує термін, який сплинув із моменту пред`явлення позову про розірвання шлюбу, а саме 04.03.2025. Вказаний термін був достатнім, на думку суду, для вирішення сторонами питання щодо можливості збереження сім`ї. Однак, як вбачається з матеріалів справи, за вказаний період позивач своєї категоричної позиції щодо наявності підстав для розірвання шлюбу та неможливості збереження сім`ї не змінив. Сторони в добровільному порядку не примирилися.

Враховуючи розумність строків розгляду справи, добровільний характер сімейного союзу та строк, який сплинув з моменту пред`явлення позову 8 місяців, колегія суддів вважає, що примирення сторін у даній справі є неможливим.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції з`ясував причини фактичного припинення шлюбу та мотиви, на підставі яких дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог та, відповідно, розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування або зміни у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Азарова Олега Анатолійовича залишити без задоволення.

Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Судді: Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

О.В. Карпенко