ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

05 листопада 2025 року

м. Харків

Справа № 610/300/23

Провадження № 22-ц/818/4156/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів Тичкової О.Ю., Маміної О.В.

за участю секретаря - Львової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 28 травня 2025 року, ухвалене суддею Стригуненком В.М., -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №, укладеним 27.10.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» і ОСОБА_1 , яка станом на 19.06.2023 становить 163418,06 грн., а також понесені позивачем судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що на підставі укладеного 27.10.2021 кредитного договору відповідачу було надано кредит шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на картковий рахунок в порядку та на умовах кредитного договору, викладених в Паспорті кредиту та Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ЦФР», що розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». 17.12.2021 право вимоги за кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору факторингу, відповідно до умов якого позивач набув право нового кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 27.10.2021. Відповідач порушила умови кредитного договору, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з неї заборгованості за договором.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 28 травня 2025 року позовні вимоги акціонерного товариства «Таскомбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 157219,36грн., а також 2576,64 грн. судового збору. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів цільового направлення грошових коштів. Вважає, що загальна сума за нездійснені транзакції на супутні послуги зі страхування в сумі 48210,40 грн. підлягає списанню з тіла кредиту та відсутні підстави для нарахування відсотків за користування вказаною сумою грошових коштів. Оскільки ухвала Балаклійського

районного суду Харківської області про витребування доказів від 13 червня 2024 року, була не виконана, то і рішення суду першої інстанції в цій частині є незаконним. Судом першої інстанції було взято до уваги докази, які були подані з порушенням порядку їх подання. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази сплати коштів за договором факторингу №171221 від 17.12.2021 року, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що направивши повідомлення-вимогу від 28.04.2023 про дострокове стягнення кредитної заборгованості, банк змінив строк дії та умови кредитного договору, а тому у позивача відсутні підстави для нарахування передбачених договором відсотків за користування кредитом поза межами строку дії кредитного договору. Стосовно позовних вимог про стягнення процентів, нарахованих після 28.04.2023, то такі вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти та штрафні санкції після спливу кредитування припинилося.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.10.2021 ОСОБА_1 було власноруч підписано заяву-анкету на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР», якою вона засвідчила свою згоду на обробку всіх її персональних даних кредитодавцем та його контрагентами (а.с. 13).

27.10.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» і ОСОБА_1 , шляхом приєднання (ч.1 ст.634 ЦК України) укладений договір №, предметом якого стало надання кредиту на будь-які законні цілі, шляхом переказу грошових коштів в сумі 116197,30 грн на банківський рахунок, зазначений позичальником в кредитному договорі строком на 60 місяців, початковий процент при наданні кредиту становить 7% від суми кредиту 4316,90 грн, щомісячні проценти - 2,7% від суми кредиту згідно з графіком платежів, річні загальні проценти - 0,01% від суми боргу за договором згідно з графіком платежів.

Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила свою згоду, що підписаний нею власноруч кредитний договір, разом з паспортом кредиту та умовами отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 30.08.2021 складає між нею і банком єдиний кредитний договір (а.с. 8-10, 11-12, 14-21).

При цьому відповідачем не заперечувалось факту підписання наявних в матеріалах справи заяви-анкети на отримання послуг в ТОФ «ФК «ЦФР», кредитного договору та паспорту кредиту.

На підставі кредитного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок, на який було зараховано кредитні кошти, частину яких було перераховано за вказаними в договорі реквізитами на оплату супутніх послуг.

Відповідно до п. 1.4 кредитного договору ОСОБА_1 , підписавши цей Договір, доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів:

1) ОСОБА_1 - 61670 грн,

2)ПАТ «Страхова компанія «ТАС» (страховий платіж) 2000 грн,

3)ПАТ «Страхова компанія «ТАС» (страховий платіж за договором страхування №) 44402,40 грн,

4)ПАТ «Страхова компанія «ТАС» страховий платіж за договором страхування №) - 1200 грн,

5)ТОВ «ЦФР» (оплата за електронний ключ доступу до додатку «RADAR.Screen», пакет СТАНДАРТ) - 659 грн,

6)ТОВ «ЦФР» (оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA») - 1299 грн,

7)ТОВ «майСейфеті» (оплата за пакет послуг «Охоронець Кредит Маркет 48») 650 грн.

Згідно з платіжною інструкцією №І263238889 від 27.10.2021 ТОВ «ФК ЦФР» на картковий рахунок ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти в сумі 61670 грн, із призначенням платежу: переказ до запитання на користь ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , надання кредиту зг. КД від 27.10.2021. Без ПДВ (а.с.45).

За даними платіжної інструкції №І263238890 від 27.10.2021 ТОВ «ФК ЦФР» на рахунок НОМЕР_2 АТ «СК «ТАС» (приватне) було перераховано грошові кошти в сумі 2000 грн, із призначенням платежу: ОСОБА_1 . Страховий платіж. Без ПДВ (а.с.46).

З витягів з реєстрів оплачених страховок вбачається, що 27.10.2021 ТОВ «ФК ЦФР» за рахунок кредитних коштів було сплачено: страховку ЗАТ СК ТАС (продукт 2, 1,2%) в сумі 44402,40грн, страховку ПАТ «СК «ТАС» (ТАС-Підтримка-Телемедицина) в сумі 1200 грн, ТОВ «Майсейфеті» («Охоронець Кредит Маркет 48») в сумі 650 грн., здійснено оплату за електронні ключі в сумі 659 грн. і 1299 грн. (а.с.47-50, 155-164).

На запит суду за клопотанням представника відповідача ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ТАС» (приватне) було надано договори страхування, відповідно до яких: 1) 27.10.2021 з ОСОБА_1 було укладено договір страхування життя позичальника ТОВ «ФК ЦФР» №-С, страховий внесок за договором 44402,40 грн, 2) 27.10.2021 з ОСОБА_1 було укладено договір страхування життя за програмою «ТАС-Підтримка» №-ЛО, розмір страхового внеску за договором 1200 грн, 3) 27.10.2021 з ОСОБА_1 було укладено договір страхування життя за програмою «ТАС-СІМ`Я» №-ТС, розмір страховогоплатежу задоговором 2000 грн. (а.с. 181-188)

У відповіді ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ТАС» (приватне) від 20.06.2024 зазначено, що 27.10.2021 на їх рахунок надійшов один загальний платіж від ТОВ «ФК ЦФР» в розмірі 191313,43 грн, серед якого були платежі за договором страхування №-ЛО платіж в розмірі 1200 грн, за договором страхування №-С платіж в розмірі 44402,40 грн. та за договором страхування №-ТС платіж в розмірі 2000 грн., на підтвердження чого надало платіжну інструкцію №І263239768 від 27.10.2021 (а.с.180, 189).

З виписок по особовому рахунку за період з 27.10.2021 по 19.06.2023 вбачається, що відповідач отримала кредитні кошти, здійснювала погашення заборгованості (а.с.52-86).

Банк виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти шляхом їх безготівкового перерахування на картковий рахунок. Проте, відповідач покладені на неї зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 19.06.2023 становить 163418,06 гривень, що складається з: заборгованості по тілу кредиту 110363,38 гривні; заборгованості по річним процентам 14,35 гривень, заборгованості по щомісячним процентам 53040,33 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.51).

Заява про розірвання кредитного договору від відвідповідача до банку не надходила, ОСОБА_1 отримала кредитні кошти,здійснювала погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості та виписками по картковому рахунку.

Підпунктом 8.2 кредитного договору визначено, що позичальник згоден з тим, що кредитодавець може відступити будь-які свої права вимоги за кредитним договором на користь іншої (третьої) особи.

17.12.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» і АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір факторингу №171221 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЦФР» передало (відступило) новому кредитору АТ «ТАКОМБАНК» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, зазначених у Реєстрі прав вимоги, який формується згідно з Додатком 1 та є невід`ємною частиною цього договору (а.с.22-36).

У Реєстрі прав вимоги до Договору факторингу, підписаного сторонами та скріпленого їх печатками, за позичальником ОСОБА_1 (порядковий номер 18766) рахується заборгованість за кредитним договором № від 27.10.2021 в сумі 115670,45 грн. (а.с.44).

Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимоги згідно додатку № 2, але не раніше оплати фактором суми, зазначеної в п. 3.1 Договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває всі права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру прав вимоги - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.3 договору факторингу).

Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому передачі Реєстру прав вимоги за Договором факторингу № 171221 від 17.12.2021 підтверджує факт переходу від ТОВ «ФК«ЦФР» до АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору факторингу (а.с. 37, 39, 41).

На виконання вимог п. 3.1. договору факторингу, АТ «ТАСКОМБАНК» сплачено суму фінансування у розмірі 4673+36417,92 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру № 833437008. (а.с. 154)

28.04.2023 АТ «ТАСКОМБАНК» направлено ОСОБА_1 повідомлення-вимогу, якою позивач у зв`язку з тривалим невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором вимагав достроково повністю повернути кредит, заборгованість за яким становить: 85191,49 грн - основного боргу, 25171,89 - прострочена заборгованість за основним боргом, 0,74 грн - строкова заборгованість за процентами, 11,82 грн - прострочена заборгованість за процентами, 2920,96 грн - строкова заборгованість за щомісячними процентами, 43922,46 грн - прострочена заборгованість за щомісячними процентами, а загалом 157219,36 грн., яке було надіслане відповідачу цінним листом з описом (а.с.87, 88, 89, 90-93).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання та початок перебігу позовної давності.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Звернувшись до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач змінив строк виконання такого договору, звернувшись з повідомленням вимогою від 28.04.2023.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі N 444/9519/12 (провадження N 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі N 310/11534/13-ц (провадження N 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі N 202/4494/16-ц (провадження N 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі N444/9519/12 (провадження N14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 1050 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні докази сплати коштів за договором факторингу №171221 від 17.12.2021 року спростовуються наявним у матеріалах справи меморіальним ордером № 833437008 про сплату АТ «ТАСКОМБАНК» за договором факторингу суми фінансування у розмірі 467336417,92 грн. (а.с. 154)

Апелянт стверджує, що позивачем не надано доказів направлення за цільовим призначенням грошових коштів і відповідно, вважає, що загальна сума грошових коштів за нездійснені транзакції в сумі 48 210, 40 грн. підлягає списанню з тіла кредиту, оскільки такі грошові кошти не були фактично направлені на погоджені реквізити:

1. 659, 00 грн. - на рахунок ТОВ ЦФР за оплату електронного ключа доступу до мобільного додатку Radar Screen;

2. 1 299, 00 грн. - на рахунок ТОВ ЦФР за оплату електронного ключа доступу до мобільного додатку SUPPORT.UA;

3. 650, 00 грн. - оплата послуги Охоронець КредитМаркет 36;

4. 44 402, 40 грн. - оплата страхового платежу за договором страхування №-С від 27.10.2021 року;

5. 1 200, 00 грн. - оплата страхового платежу за договором страхування №-ЛО від 27.10.2021 року.

Вказане спростовується наявними у матеріалах справи витягами з реєстрів оплачених страховок (а.с.47-50, 155-164), з яких встановлено, що 27.10.2021 ТОВ «ФК ЦФР» за рахунок кредитних коштів було сплачено: страховку ЗАТ СК ТАС (продукт 2, 1,2%) в сумі 44402,40грн, страховку ПАТ «СК «ТАС» (ТАС-Підтримка-Телемедицина) в сумі 1200 грн. (а.с.155-156), ТОВ «Майсейфеті» («Охоронець Кредит Маркет 48») в сумі 650 грн. (а.с.158), здійснено оплату за електронні ключі в сумі 659 грн. (а.с. 159) і 1299 грн. (а.с. 162)

Щодо посилань апелянта на подання таких доказів з пропуском строку.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. У разі пропуску строку подання доказів учасник справи має навести поважні причини такого пропуску. (Постанова КЦС ВС від 26.08.2024 № 753/6702/21 (61-7740св23))

Згідно з ч. 2 ст. 222 ЦПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

На спростування заперечень відповідача та підтвердження того, що відступлення прав вимог відбулося позивач надав копію меморіального ордеру, а також витяги з реєстру оплачених страховок (а.с. 154, 155-164).

Відповідно до сталої практики Верховного Суду докази, що підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем суду та належним чином обґрунтована.

Зазначені докази додано позивачем до відповіді на відзив на позовну заяву, після ознайомлення з позицією сторони відповідача по справі, яку позивач не міг дізнатися до подачі стороною відповідача відзиву, тому на момент подачі позову не подав цього доказу, а подав під час розгляду справи, як контраргумент на заперечення сторони відповідача.

Таким чином, колегія суддів відхиляє аргументи сторони відповідача про те, що позивачем не доведено направлення грошових коштів за цільовим призначенням і відсутність у матеріалах справи доказів належної сплати за договором факторингу і погоджується з висновками суду першої інстанції, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати надмірного формалізму.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, які є учасниками справи, обставини справи, та дав їм належну правову оцінку, внаслідок чого ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. Підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з встановленого та керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 28 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна