Справа № 454/3210/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

за участю секретаря Синевської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи Сокальський ВДВС у Шептицькому районі Львівської області ЗМРУ МЮ про припинення стягнення аліментів та звільнення від заборгованості по аліментах,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідачки свої вимоги мотивує тим, що вони перебували у шлюбі, який рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 16.09.2019 року розірвано. Від шлюбу у них народилось двоє дітей, донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що крім цього відповідачка є матір`ю малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Вказує, що з нього стягувались аліменти на утримання дочок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06.09.2019 року у справі №454/2412/19. В подальшому, 15.01.2020р. рішенням Сокальського районного суду Львівської області зменшено розмір аліментів, що стягуються з позивача, присуджено надалі стягувати на користь відповідачки щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх дочок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. На підставі вище вказаного рішення видано виконавчий лист №454/3016/19 від 21.02.2020 року, який було направлено на примусове виконання до Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області. Згідно відповіді Сокальського ВДВС у Шептицькому районі Львівської області, відповідно до даних АСВП на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження ВП 61563713 з виконання виконавчого листа №454/3016/19 від 21.02.2020 року щодо стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів. Старша дочка сторін ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є повнолітньою та проживає в м. Львів. Молодша дочка, ОСОБА_9 , проживає разом з бабусею та дідусем в с.Опільсько Шептицького району та навчається. Зазначає, що відповідач тривалий час проживала окремо, вела розгульний спосіб життя, зловживала алкоголем. З відповідачкою неодноразово проводились бесіди щодо здорового способу життя. Рекомендовано пройти лікування. Однак лікування від алкогольної залежності відповідачка не пройшла, неодноразово залишала дітей на кілька днів без нагляду. 09.05.2025 року рішенням Сокальського районного суду Львівської області відповідачку позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вказує, що після отримання рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав, він звернувся до Сокальського ВДВС у Шептицькому районі Львівської області із заявою про припинення стягнення аліментів за виконавчим листом №454/3016/19 від 21.02.2020 року у зв`язку із позбавленням стягувача батьківських прав. Однак, згідно відповіді Сокальського ВДВС у Шептицькому районі Львівської області від 19.08.2025 року відділом відмовлено у задоволенні заяви, оскільки рішення суду про позбавлення батьківських прав стягувача не є самостійною підставою для припинення стягнення аліментів. Таким чином, незважаючи на наявність рішення про позбавлення батьківських прав відповідачки відносно дітей, яка при цьому є стягувачем у виконавчому провадженні щодо стягнення аліментів на їх утримання, органом ДВС продовжується стягнення аліментів на користь відповідачки. Також зазначає, що дитина вже тривалий час не проживає з відповідачкою, на користь якої стягують аліменти на утримання дитини. За таких обставин, відповідачка очевидно не може використовувати аліменти за призначенням в інтересах дитини, так як дитина її не утримує, не проживає з нею. Аліменти які стягнені з позивача відповідачка використовує на власні потреби, а не в інтересах дитини. Враховуючи зазначене, позивач змушений звернутись з позовною заявою про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам та від сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Згідно ст. 166 СК України, передбачено правові наслідки позбавлення батьківських прав, в тому числі законодавець визначив припинення права на отримання аліментів тим з батьків, на користь якого були призначені судом. Ухвалення Сокальським районним судом Львівської області рішення від 09.05.2025 року, яким відповідачку позбавлено батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_7 , також призвело до втрати відповідачкою права на отримання стягнутих аліментів на її користь за виконавчим листом Сокальського районного суду Львівської області №454/3016/19 від 21.02.2020 року на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи те, що відповідачка позбавлена батьківських прав відносно малолітньої доньки, проте існує обов`язкове до виконання не скасоване судове рішення, яким з позивача на теперішній час стягуються аліменти на користь відповідачки на дитину, очевидною є законність вимоги про звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дитини позбавлення відповідачки батьківських прав на дитину, на утримання якої проводиться стягнення аліментів є обставиною, що має істотне значення у розмінні ч.2 ст.197 СК України, і, відповідно, є підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Просить припинити з 10.06.2025р. стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються за виконавчим листом Сокальського районного суду Львівської області №454/3016/19 від 21.02.2010 року. Звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які стягуються за виконавчим листом Сокальського районного суду Львівської області №454/3016/19 від 21.02.2010 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, у наданій суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує та щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не прибула, не повідомила суд про причину своєї неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Позивач у поданій заяві не заперечив проти такого порядку вирішення справи.

Представник третьої особи Сокальського ВДВС у Шептицькому районі Львівської області ЗМРУ МЮ в судове засідання не прибув, не повідомив суд про причину неявки.

На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 16.09.2019 року між ними розірвано.

Із копії свідоцтва про народження встановлено, що в шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також встановлено, що від шлюбу у сторін є повнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06.09.2019 року у справі №454/2413/19, із позивача ОСОБА_1 вирішено стягувати аліменти в користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання дочок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від заробітку позивача.

В подальшому, 15.01.2020 року рішенням Сокальського районного суду Львівської області в справі 454/3016/19, зменшено розмір аліментів, що стягуються з позивача, присуджено надалі стягувати на користь відповідачки щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх дочок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

09.05.2025 року рішенням Сокальського районного суду Львівської області в справі №454/227/25 відповідачку ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Рішення набрало законної сили 10.06.2025р.

Після отримання рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав, позивач звернувся до Сокальського ВДВС у Шептицькому районі Львівської області із заявою про припинення стягнення аліментів за виконавчим листом №454/3016/19 від 21.02.2020 року у зв`язку із позбавленням стягувача батьківських прав, що стверджується копією заяви від 14.08.2025р.

В свою чергу, із відповіді Сокальського ВДВС у Шептицькому районі Львівської області, встановлено, що згідно даних АСВП на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження ВП 61563713 з виконання виконавчого листа №454/3016/19 від 21.02.2020 року щодо стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів. Відділом ДВС відмовлено у задоволенні заяви, оскільки рішення суду про позбавлення батьківських прав стягувача не є самостійною підставою для припинення стягнення аліментів.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ст. 3 указаної Конвенції закріплено, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Частинами 1, 3ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ч. 2ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 7 ч. 2ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення.

Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч 2ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ч. 5ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Зміст наведених законодавчих норм в їх сукупності дає підстави для висновку, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина.

У ч. 1ст. 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Верховним Судом у постанові від 04 вересня 2019 року в справі № 711/8561/16-ц зроблено правовий висновок, що сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 273 ЦПК України. При зміні обставин батько, з якого стягують аліменти за рішенням суду, має право звернутись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, якщо дитина проживає з ним.

За своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Тому для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми ч. 4 статті 273 ЦПК України і обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є ефективним.

За таких обставин суд вбачає підстави для застосування до спірних правовідносин аналогії закону та аналогії права, що передбачено ст. 10 СК України.

Так, нормою ст. 18 СК України закріплене право кожного учасника сімейних відносин, який досяг 14 років, на судовий захист свого права та інтересу, та визначено можливі способи такого захисту, серед яких припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 179 СК України визначає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Водночас на правовідносини з припинення аліментних зобов`язань положення цієї норми не поширюються, а тому рішення суду в цій частині підлягає виконанню з дня набрання ним законної сили.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Судом установлено, що згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 09.05.2025 року в справі №454/227/25 відповідачку ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Рішення набрало законної сили 10.06.2025р.

Відповідно до мотивувальної частини вказаного рішення судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на фізичний розвиток сина та дочки, матеріально дітей не забезпечує, у зв`язку з чим обов`язок по утриманню та вихованню малолітніх дітей взяли на себе батько дитина та бабуся з дідусем, з якими діти постійно проживають.

Згідно ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати аліментів або заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність передбачених законом обставин.

Враховуючи, що відповідачка позбавлена батьківських прав відносно малолітньої доньки, однак існує обов`язкове до виконання не скасоване судове рішення, яким з позивача на теперішній час стягуються аліменти на користь відповідачки на дитину, підставною є вимога про звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дитини.

Позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дитини, на утримання якої проводиться стягнення аліментів є обставиною, що має істотне значення у розмінні ч.2 ст.197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами.

Ураховуючи вищевикладене, відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання спільної доньки, оскільки судом установлено, що обставини, на підставі яких з позивача стягнуто аліменти на користь відповідачки, з моменту ухвалення рішення змінились, а тому наявні підстави для звільнення позивача від сплати нарахованої заборгованості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Припинити з дня набрання цим рішенням законної сили з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються за виконавчим листом Сокальського районного суду Львівської області №454/3016/19 від 21.02.2010 року

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 від сплати заборгованості за аліментами на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , які стягуються за виконавчим листом Сокальського районного суду Львівської області №454/3016/19 від 21.02.2010 року

В задоволенні решти вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Третя особа: Сокальський ВДВС у Шептицькому районі Львівської області ЗМРУ МЮ, місце знаходження м. Сокаль, вул. Міцкевича, 6, Львівської області.

Головуючий: Т. В. Струс