Справа № 347/1953/25
Провадження № 2/347/1043/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю.С.,

з участю:

секретаря Сумарука І.П.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

19.09.2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , жителі

АДРЕСА_1 у власному господарстві проживала старша сестра позивача ОСОБА_4 .

07 червня 2001 року сестра ОСОБА_4 зробила заповідальне розпорядження про те, що на випадок своєї смерті заповідає ОСОБА_1 , 1954 року народження, тобто позивачу, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось.

Заповіт був посвідчений в Космацькій сільській раді Косівського району Івано- Франківської області та зареєстрований в реєстрі під №25 від 07.06.2001 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у віці 75 років померла. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно і у фактичне користування цим майном вступила ОСОБА_1 , зокрема: житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , як єдина спадкоємиця за заповітом.

При цьому позивачем взято під охорону спадкове майно, обробляється земельна ділянка, здійснюються податкові і страхові платежі, проводиться поточний ремонт будинку і господарських споруд та господарство утримується в належному технічному стані.

14 січня 2025 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області із заявою про видачу свідоцтва про право па спадщину за заповітом на майно, яке належало покійній сестрі ОСОБА_4 . Проте, постановою приватного нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавиці на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Підставами для відмови у вчиненні нотаріальної дії став той факт, що відсутні правовстановлюючі документи з державною реєстрацією права власності за померлою, які б підтверджував право власності спадкодавиці - сестри ОСОБА_4 .

Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю документа про право власності на будинок позбавляє ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право отримати спадщину за заповітом в повному обсязі.

У зв`язку з вище наведеним, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно за заповітом в цілому, яке залишилось після смерті сестри ОСОБА_4 , а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала (а.с.6).

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак представник Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області подав заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у матеріалах справи доказів (а.с.34).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 23.09.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Космач, Косівського району Івано-Франківської області (а.с.7) та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Космач, Косівського району Івано-Франківської області, її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.10).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклали шлюб 26 листопада 1954 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_8 » (а.с.11).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Космач, Косівського району Івано-Франківської області, її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.12).

Відповідно до заповіту, посвідченого в Космацькій сільській раді Косівського району Івано- Франківської області та зареєстрованого в реєстрі під №25 від 07.06.2001 року, ОСОБА_4 зробила заповідальне розпорядження про те, що на випадок своєї смерті заповідає ОСОБА_1 , 1954 року народження, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось (а.с.13).

Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі від 10.01.2007 року підтверджено, що заповіт від імені ОСОБА_4 посвідчений 07.06.2001 року у Космацькій сільській раді Косівського району Івано-Франківської області. Реєстраційний номер в Спадковому реєстрі 41478544 (а.с.14).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 08.08.2024 року (а.с.15).

Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі від 14.01.2025 року підтверджено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 зареєстрована 14.01.2025 року приватним нотаріусом Григорчук З.Р. за номером 73498531 (а.с.16).

Згідно довідки № 02-14/55 від 21.02.2025 року, виданої приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Григорчук З.Р., ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 (а.с.17).

12 серпня 2025 року постановою приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Рибчук М.С. відмовлено у видачі свідоцтва про право па спадщину за заповітом після смерті спадкодавиці - сестри ОСОБА_9 на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.18).

Відповідно до технічного паспорта на будинок (інвентарна справа № 1578) господарство за адресою: АДРЕСА_1 складається з житлового будинку загальною площею 75 м.кв., літньої кухні, стодоли, стайні та ще однієї стодоли, дроворуба. Житловий будинок був побудований в 1930 році та реконструйований в 1979 році (а.с.19-21).

Згідно з висновком експерта про вартісіь об`єкта нерухомості ринкова вартість житлового будинку та адресою АДРЕСА_1 становить 93 165 грн. (а.с.22).

Відповідно до довідки з Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 10.10.2024 року ОСОБА_9 була зареєстрована та проживала з 1970 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 в будинку за адресою АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_4 у фактичне управління спадковим майном вступила сестра ОСОБА_1 . Суспільна група господарства робітничий двір. Посвідчений заповіт від імені ОСОБА_4 у Космацькій сільській раді Косівського району Івано-Франківської області 07.06.2001 року за реєстром №19 зареєстрований в Спадковому реєстрі за №41478544, ніким не змінений і не скасований (а.с.24).

Згідно з копією виписки з погосподарської книги Космацької сільської ради від 11.08.2025 року, будинковолодіння ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказане будинковолодіння знаходиться на земельній ділянці площею 0,25 га ОСОБА_4 , 1949 р.н., була користувачем земельної ділянки площею 0,25 га. Відповідно до записів в погосподарських книгах Космацької сільської ради №13,14, особові рахунки №№ НОМЕР_5 за 1986-1995 роки, господарство складається із: житлового будинку, стайні, літньої кухні, земельної ділянки 0,25 га (а.с.25).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 01 серпня 2025 року № 114-7/2025, присвоєно адресний номер житловому будинку 1970 року побудови, що належав покійній сестрі ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , - будинок АДРЕСА_1 (а.с.26).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно, яке є об`єктом спадщини.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У ч. 1 ст. 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.

Відповідно до частини першої та другої статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як передбачено у підпунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно п.23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В пункті п.3.3. роз`яснень, що містяться у листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об`єкт нерухомості спадкодавцеві.

Згідно з частиною другою статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

До часу набрання чинності ЦК 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Державна реєстрація права на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затверджене Наказом Міністерства Юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 18.02.2002 № 157/6445 з подальшими змінами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будівлі та споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Із Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 за змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивач ОСОБА_1 є рідною сестрою спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та єдиним спадкоємцем після її смерті. За життя спадкодавець склав заповіт на користь позивача і спадщину після її смерті прийняла тільки ОСОБА_1 .

На день смерті ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 . АДРЕСА_3 .

Позивачу ОСОБА_1 постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у її померлої сестри.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя володіла вищезазначеним майном, спадкоємець ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, у встановленому законом порядку прийняла спадщину, спору щодо спадкового майна немає, однак оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку не має можливості, у зв`язку з чим її право підлягає захисту у судовому порядку.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 200, 223, 247, 263, 264, 265 ЦПК України і на підставі ст. ст. 392, 1216, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07 листопада 2025 року.

Суддя Ю. С. Кіцула