Справа № 642/3326/25
Провадження № 2-с/642/122/25
УХВАЛА

Іменем України

05 листопада 2025 року Суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Пашнєв В.Г., розглянувши заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Яковлєва Андрія Вікторовича про скасування судового наказу,

в с т а н о в и в:

17.06.2025 Холодногірським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (м. Харків, вул. Плеханівська, 126, п/р із спеціальним режимом використання в філії ХОУ АТ «Ощадбанк» IBAN НОМЕР_2 , МФО 351823, код ЄДРПОУ 42206328), заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01.12.22 по 01.05.25 в розмірі 28 101 (двадцять вісім тисяч сто одна) грн. 26 коп., витрат зі сплати судового збору у розмірі 302 (триста дві) грн. 80 коп. та витрат, пов`язаних з розглядом справи, у розмірі 89 (вісімдесят дев`ять) грн. 62 коп.

04.11.2025 представник боржника звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, в якій зокрема просив ухвалити рішення про поворот виконання судового та стягнути судові витрати.

В обґрунтування заяви про скасування судового наказу, представник боржника зазначив, що боржник проживає в місті Києві, де з 07.04.2022 взята на облік як вимушено переміщена особа, з 01.11.2022 ОСОБА_1 у період з 01.11.2022 по 02.01.2023 та з 06.09.2024 по 16.12.2024 була офіційно працевлаштована у місті Києві, 27.10.2025 із мобільних застосунків Приват 24 та Дія ОСОБА_1 дізналась про те, що її банківські рахунки заблоковані на підставі винесеного 17.06.2025 судового наказу про стягнення з неї боргу за житлово- комунальні послуги на користь ПрАТ Харківенергозбут в розмірі 28101,26 гривень та судових витрат в розмірі 302,62 гривні. Постановами державного виконавця від 27.10.2025 відкрите виконавче провадження ВП № 79448051, з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір в сумі 2849,36 гривень та накладено арешт на банківські рахунки, починаючи з 27.10.2025 року з ОСОБА_1 фактично стягнуто: у Райфайзенбанку з картки НОМЕР_3 - 352,69 грн, у Приватбанку з картки НОМЕР_4 - 94,00 гривні та з картки НОМЕР_5 - 840,44 гривень, разом на суму 1287,13 гривень. Судовий наказ ОСОБА_1 не отримувала, про існування наказу і відповідно судового провадження дізналася 27.10.2025. З огляду на фактичні обставини справи, стягувач не має безспірного права стягнення, є наявний спір про право, оскільки ОСОБА_1 не є ані власником, ані користувачем будинку і, відповідно, не була споживачем житлово-комунальних послуг, які надавались за цією адресою, З 2016 року боржник не має фізичного доступу до цього будинку і за фактом тривалої, більше року, відсутності, відповідно до частини другої статті 405 Цивільного кодексу України, втратила право користування ним. Особових рахунків у постачальників житлово-комунальних послуг вона не має. Представник боржника просив суд поновити строк для звернення до суду із заявою про скасування судового наказу, оскільки про його існування боржник дізналася із застосунку дія лише 27.10.2025, судовий наказ поштою не отримувала.

Окрім того, ОСОБА_1 просить суд застосувати у цій справі процесуальну аналогію і стягнути зі стягувача на її користь понесені витрати на правову допомогу в розмірі 4520,90грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 151,40грн..

Заява боржника про скасування судового наказу відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Суд вважає, що боржником строк подання заяви про скасування судового наказу пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню, оскільки в матеріалах справи наявний конверт, який повернувся до суду із відміткою «Закінчення терміну зберігання», тобто судовий наказ боржник не отримувала, про його існування дізналася випадково.

Згідно з ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним поновити строк на подання заяви про скасування судового наказу, скасувати судовий наказ, оскільки вимога заявника та висловлені в заяві доводи щодо скасування вказаного судового наказу свідчать про наявність спору про право, можливість боржника більш повно реалізувати свої права як відповідача в позовному провадженні.

Щодо вимог заяви про поворот виконання судового наказу, слід зазначити таке.

Відповідно до приписів ч.3 ст.171 ЦПК України в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому ст.444 цього Кодексу.

Згідно вимог частини 5 та частини 6 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011 вказав, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала. Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням. Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Відповідно до ст.444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується. При вирішенні питання про поворот виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

За змістом частин першої третьої статті 444 ЦПК України поворот виконання рішення, якщо цього вимагає заявник, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.

Суд приймає до уваги той факт, що згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.10.2025 державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Умніковим І.В. відкрито виконавче провадження № 79448051 щодо виконання судового наказу № 642/3326/25 виданого Холодногірським районним судом м. Харкова, проте подана заява не містить відповідного документу про стягнення грошових сум або вилучення майна, а тому суд вважає, що вимогу про поворот виконання судового наказу заяву боржника слід залишити без задоволення.

За змістом постанови Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №296/7644/17 (провадження №61-8784св20) положеннями ст.444 ЦПК України передбачений поворот виконання саме рішення суду, тоді як винагорода виконавця, витрати виконавчого провадження та витрати за користування Автоматизованою системою виконавчого провадження не є сумами, присудженими до стягнення з відповідача за рішенням суду. А тому основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження, стягнуті на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження» при виконанні судового рішення, не можуть бути предметом розгляду заяви про поворот виконання судового рішення.

Суд звертає увагу, що заявником до заяви про поворот виконання не надано належних документів, які б підтверджували, що суму стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. З наданих копій виписок по картковому рахунку та скріншоту смс-повідомлень з мобільного телефону неможливо достовірно встановити, що кошти направлялись на погашення арештованої суми саме в рамках виконавчого провадження за судовим наказом, виданим Холодногірським районним судом м. Харкова від 71.06.2025 у справі №642/3326/25.

Отже, в заяві щодо повороту виконання слід відмовити.

В частині стягнення з приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на користь ОСОБА_1 сплаченої нею суми судового збору за заяву про скасування судового наказу та витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, п.1 ч.3ст.133 ЦПК України).

До заяви про скасування судового наказу додано докази оплати послуг адвоката у сумі 4520,90 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 03.11.2025, ордером на надання правничої (правової) допомоги, Договором про надання правничої допомоги № Як|КЛ|01 від 02.11.2025 та Дорученням №1 від 02.11.2025 до цього Договору.

За змістом положень ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Суд звертає увагу на той факт, що відповідно до частини першої ст.42 ЦПК України, сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

ПрАТ «Харківенергозбут» звернулося до суду в порядку наказного провадження, в якому передбачено спрощене судове провадження. Заява про скасування судового наказу також подана у порядку наказного провадження.

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (ч.2 ст.42 ЦПК України).

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України "Наказне провадження". Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Суддя зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі, при цьому, в силу принципу змагальності сторін, обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається саме на сторони по справі. Отже стягувач за правилами наказного провадження буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

Із зазначених норм матеріального права та процесуальних норм встановлено, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3 та 8 ст.141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України.

Разом з тим, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Отже саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки зі змісту норм ЦПК України заявник позбавлений можливості заперечувати проти вимог боржника, що стосуються відшкодування витрат на правничу допомогу.

У стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, слід також відмовити, з огляду на те, що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника.

При цьому, з огляду на приписи ч.2ст.164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 164,171,444 ЦПК України, суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про скасування судового наказу.

Скасувати судовий наказ № 642/3326/25 (провадження № 2-н/642/1281/25), виданий Холодногірським районним судом м. Харкова 17.06.2025 за заявою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію за період з 01.12.22 по 01.05.25 в розмірі 28 101,26 грн., 302,80 грн. судового збору та 89, 62 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Заяву в частині повороту виконання судового наказу та відшкодування судових витрат - залишити без задоволення.

Роз`яснити стягувачу право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в частині відмови в повороті виконання судового наказу та відмови в стягнення судових витрат шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 05.11.2025

Суддя В.Г. Пашнєв