Справа № 523/9275/23
Провадження №2-др/523/63/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
"06" листопада 2025 р.
Пересипський районний суд м. Одеси у складі
головуючої судді - Середи І.В.,
за участю секретаря Ячменьової Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення
09 липня 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Перепелицю О.С., через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом права особистої приватної власності та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення грошової компенсації 1/2 частки вартості майна подружжя, в якій просить вирішити питання про стягнення судових витрат в розмірі 108026, 72 грн, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 100000 грн, витрат на проведення експертизи в розмірі 6815,52 грн та сплаченого судового збору за подання заяв про забезпечення позову в розмірі 1211,20 грн, посилаючись на те, що у справі були заявлені попередні розрахунки судових витрат, у судовому засіданні 25 червня 2025 року повідомлено, що докази на підтвердження судових витрат будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення.
Сторони про слухання справи повідомлялися належним чином.
У матеріалах справи є заява представника заявниці адвоката Перепелиці О.С. про розгляд справи у відсутності та підтримання заявлених вимог.
Також у матеріалах справи є клопотання представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 адвоката Дідуренко С.В. про розгляд заяви у її відсутності.
В силу вимог ч.4 ст.270 ЦПК України неявка учасників процесу не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Як судом встановлено, у провадженні суду знаходилася справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом права особистої приватної власності та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення грошової компенсації 1/2 частки вартості майна подружжя.
Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які понесла сторона і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, за первісним позовом ОСОБА_2 про визнання нежитлового приміщення об`єктом права особистої приватної власності, зазначеного представником ОСОБА_1 - адвокатом Торган Л.М. у відзиві на позов сума витрат на професійну правову допомогу та представництво інтересів у суді адвокатом складала 5000 грн.
09 липня 2025 року представником ОСОБА_1 адвокатом Перепелицею ГО.С. подана заява про ухвалення додаткового рішення у частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 100000 грн з наданням доказів їх сплати, а також витрат на проведення експертизи в розмірі 6815,52 грн та сплаченого судового збору за подання заяв про забезпечення позову в розмірі 1211,20 грн.
Враховуючи дату ухвалення рішення та дату надходження заяви, суд дійшов висновку, що представником відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) не пропущено п`ятиденний строк, визначений нормами ст.141 ЦПК України, для подання такої заяви.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Під час розгляду справи ОСОБА_1 заявлено попередній розрахунок суми судових витрат.
До заяви про ухвалення додаткового рішення на підтвердження витрат правової допомоги представником заявниці надано договір про надання правничої допомоги від 01 червня 2023 року № 26/23, укладений між ОСОБА_1 та адвокаткою Торган Л.М., угоду від 26 липня 2024 року про розірвання договору № 26/23, акт здачі-приймання наданих послуг від 26 липня 2024 року.
Крім того, 01 листопада 2023 року ОСОБА_1 уклала з адвокатом Перепелицею О.С. договір про надання правничої (правової) допомоги № 1/11.23.
Таким чином, за розрахунками відповідачки загальний розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвокатів, що понесла та має понести ОСОБА_1 становить:
Відповідно до вимог ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
За нормами ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За нормами ст.137 ЦПК України визначено:
1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За нормами ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Отже, матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачкою (позивачкою за зустрічним позовом) послуг адвокатів. У актах здачі-приймання наданих послуг зазначено суть виконаної роботи адвокатів та її вартість.
Разом з тим суд вважає, що не підлягають врахуванню в судові витрати послуги надані відповідачці, по яким судом постановлено ухвалу у відмові в задоволенні клопотань, та в яких не було необхідності, а саме: заяви про виклик свідків ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) та допит як свідка ОСОБА_2 - 1 година; клопотання про витребування оригіналу письмового доказу - 1 година; клопотання про витребування доказів в частині інформації про сторону судового провадження, що наявна в Державній прикордонній службі України - 1 година; клопотання про витребування доказів в частині інформації про сторону судового провадження, що наявна банківських установах - 1 година, загалом - 9 годин вартістю 3500 грн; підготовка та направлення адвокатських запитів: до банківських установ 1 година; до Державної прикордонної служби України - 1 година; до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради - 1 година; адвокатський запит до ОСББ «ОСТРОВ-9» - 1 година, загалом - 4 години вартістю 1000 грн,підготовка клопотання про призначення судової технічної експертизи документа - оригіналу розписки від 28 серпня 2020 року, яке не було заявлено в суді у зв`язку з вказівкою клієнта, загалом - 5 годин вартістю 1000 грн;
Судом також враховуються висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, висновок Верховного Суду в постанові від 16 січня 2022 року у справі № 922/1964/21.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17.01.2024 у справі №906/462/22 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання заяв про забезпечення позову в розмірі 1211,20 грн та витрати на проведення експертизи в розмірі 6815,52 грн.
Керуючись ст.ст. 12,13,76, 81, 89, 141, 246, 273, 270, 354, 355 ЦПК України, -
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Рішення складено 06 листопада 2025року.

Суддя