печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року Печерськийрайонний суд м. Києва в складі:

головуючогосудді - Соколова О.М.,

при секретарі судового засідання - Колесник А.Є.,

справа № 757/30579/25-ц

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві заяву позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі №757/30579/25-ц, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває на розгляді цивільна справа №757/30579/25-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв про визнання наказу про відрахування незаконним та відновлення становища, що існувало до порушення.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.08.2025 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного провадження.

28.10.2025 року на адресу суду від позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надійшла заява про забезпечення позову у цивільній справі № 757/30579/25-ц, шляхом встановлення заборони відповідачу вносити до ЄДЕБО відомостей про відрахування позивачів з числа студентів на підставі наказу № 222с від 30 травня 2025 року, яка фактично була передана судді 29.10.2025 року.

У обґрунтування заяви зазначає, що внесення таких відомостей унеможливить їх подальше навчання та відновлення в правах навіть у випадку задоволення позову, а отже може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

У судове засідання сторонни відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України не викликались.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши предмет та підстави пред`явленого позову, обсяг заявлених вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процессуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Всупереч вище викладеним правилам процесуального закону заява позивачів не містить належного обґрунтування припущення останніх про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення заявлених в позові вимог.

Крім того, виходячи з прохальної частини заяви про забезпечення позову, позивачі фактично просять вирішити спір по суті, до початку розгляду справи. Вимоги ґрунтується тільки на припущеннях, а ініційований позивачами вид забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами і суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, що полягає у захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб. У заяві не наведено достатнього обґрунтування необхідності забезпечення позову та інших відомостей, потрібних для забезпечення позову.

Відтак, суду не надано даних, які б давали підстави стверджувати, що невжиття обраного позивачами заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вони звернулися до суду.

Таким чином, заява задоволенню не підлягає.

Разом з тим, відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє, в подальшому звернутися з такою заявою до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 13, 149-153, 258-261, 268, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі № 757/30579/25-ц - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя О.М. Соколов