ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 листопада 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/10242/24

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1957/25

Чернігівський апеляційний суд у складі судді Скрипки А.А., розглянувши в порядку статті 359 ЦПК України питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 серпня 2025 року про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі за заявою Комунального підприємства "ЖЕК-10" Чернігівської міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, боржник: ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Не погоджуючись із ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 серпня 2025 року, ОСОБА_1 звернулася із апеляційною скаргою,

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Чернігівського апеляційного суду від 22.09.2025 року дану справу №750/10242/24, апеляційне провадження №22-ц/4823/1688/25, було розподілено складу колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач): О.К.Євстафіїв, судді: А.А.Скрипка, О.Л.Шарапова.

У зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 судді Євстафіїва О.К., на підставі Протоколу зборів суддів Чернігівського апеляційного суду від 06.10.2025 року справу №750/10242/24 було зареєстровано в автоматизованій системі документообігу Чернігівського апеляційного суду, як нову, апеляційне провадження №22-ц/4823/1957/25, та здійснено її автоматизований розподіл.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2025 року визначений склад колегії суддів для розгляду справи №750/10242/24, апеляційне провадження №22-ц/4823/1957/25: головуючий суддя (суддя-доповідач) - А.А.Скрипка, судді: О.І.Онищенко, О.Л.Шарапова.

Враховуючи зазначені обставини, Чернігівський апеляційний суд в складі: головуючого-судді: Скрипки А.А., суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л. вважає за необхідне прийняти дану справу до свого провадження.

Проте, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.08.2025 року не може бути відкрито апеляційне провадження, виходячи із наступного.

Частиною 1 статті 354 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.2 статті 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Згідно ч.3 статті 354 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції від 19.08.2025 року подана ОСОБА_1 19.09.2025 року, тобто, з пропуском строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції, визначеного приписами ч.1 статті 354 ЦПК України.

Частиною 1 статті 127 ЦПК України, яка регламентує поновлення та продовження процесуальних строків визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додано клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 19.08.2025 року, в якому ОСОБА_1 зазначає, що із оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 19.08.2025 року вона ознайомилась 29.08.2025 року. При цьому, пропуск строку для подання апеляційної скарги обумовлений наступними обставинами: наслідки військової агресії та воєнного стану. Апелянт зазначає, що з моменту ознайомлення із ухвалою і протягом усього терміну для подання скарги, її життєдіяльність ускладнена умовами повномасштабної збройної агресії проти України. Постійні повітряні тривоги, ракетні обстріли, перебої із інтернетом та зв`язком значно ускладнили можливість зосередитися на вивченні справи, консультуванні та підготовці необхідних матеріалів. Ці обставини створюють постійний психологічний тиск та напругу; відсутність спеціальних правових знань. Апелянт стверджує, що вона не є юристом і не має достатніх знань у сфері цивільного, житлово-комунального та енергетичного законодавства для того, щоб самостійно, без сторонньої допомоги, належним чином скласти скаргу. Апелянт ОСОБА_1 вважає, що вказані вище обставини є поважними причинами пропуску процесуального строку, оскільки вони виникли об`єктивно, незалежно від її волі, та унеможливили вчасне вчинення процесуальної дії. За доводами апелянта, непоновлення строку порушить право апелянта на доступ до правосуддя та справедливий судовий розгляд, закріплене у статті 55 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приписами ч.3 статті 357 ЦПК України регламентовано, що апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи поданого ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження сухвали суду першої інстанції від 19.08.2025 року, вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску строку подання апеляційної скарги та наявності підстав для його поновлення, із врахуванням вказаних апелянтом доводів, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопад 1950 року (далі - Конвенція) закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського Суду з прав людини розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист, як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується процесуальна справедливість, тобто змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (рішення Європейського Суду з прав людини від 06 липня 2010 року у справі Стар Кейт Епілекта Гевмата та інші проти Греції).

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського Суду з прав людини від 19 квітня 1994 року в справі Ван де Гук проти Нідерландів).

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно із частиною першою статті 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частин першої, другої статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Верховний Суд неодноразово зазначає, що поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій (постанови Верховного Суду від 25 жовтня 2024 року в справі № 944/1978/23, від 01 жовтня 2025 року у справі № 646/3832/23).

Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року в справі № 990/115/22, запровадження на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам собою факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Враховуючи вищевикладене, сам факт запровадження воєнного стану в Україні, посилання на існування воєнного стану без належного обґрунтування, мотивування та аргументування впливу на неможливість своєчасного звернення до суду із заявою, нехтування процесуальними строками, встановленими судом та строками, встановленими законом, неподання відповідних підтверджуючих доказів, що унеможливили вчинення процесуальної дії у відповідний строк, не є підставою для поновлення такого процесуального строку.

Належних та допустимих доказів у розумінні приписів статей: 77, 80 ЦПК України на підтвердження того, що пропуск строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 19.08.2025 року дійсно пов`язаний із об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами, які виникли внаслідок дії воєнного стану, апелянтом ОСОБА_1 суду не надано.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що згідно зі статтею 68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Презумпція знання законодавства (лат. Ignorantia juris non excusat - незнання закону не вибачається) означає, що кожен вважається таким, що знає Закони. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в частині 2 статті 68 Конституції України. Презумпція знання законодавства поширюється тільки на закони та інші нормативно-правові акти, які доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Згідно з частиною 3 статті 57 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права та обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними. І відповідно, не можуть застосовуватись. Тому основною умовою набрання нормативно-правовим актом законної сили, і, отже, обов`язку його знати є його офіційне оприлюднення, яке здійснюється шляхом опублікування у офіційних друкованих виданнях. Опублікування нормативно-правового акта є юридичною підставою презумпції знання законодавства. Суть цієї презумпції полягає в тому, що ніхто не може посилатись на незнання закону, якщо він був опублікований у встановленому законом порядку (ухвала Верховного Суду від 04.02.2025 року у справі № 921/574/20).

Враховуючи викладене вище, наведені апелянтом ОСОБА_1 у поданому нею клопотанні причини пропуску строку звернення до суду із апеляційною скаргою на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.08.2025 року не можуть вважатися поважними, оскільки вони не є такими, що виникли об`єктивно і незалежно від волі особи, яка пропустила строк, і крім того, ці обставини не підтверджені будь-якими доказами.

За даних обставин, з метою вирішення питання щодо можливості поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.08.2025 року, апелянту ОСОБА_1 необхідно надати апеляційному суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 19.08.2025 року, із зазначенням інших поважних причин пропуску даного строку.

Крім того, відповідно до п.п.9 п.1 ч.2 статті 4 Закону України Про судовий збір, за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду юридичною особою або фізичною особою-підприємцем судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а в разі подання таких скарг фізичною особою судовий збір становить 0,2 розміру розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За даних обставин, за подання апеляційної скарги апелянту ОСОБА_1 необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на розрахунковий рахунок отримувач коштів - ГУК у Черніг.обл/тг мЧернiгiв/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37972475; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); розрахунковий рахунок UA0025739; код класифікації доходів бюджету - 22030101. Призначення платежу: *;101;_______ (код клієнта за ЄДРПОУ)(доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Чернігівський апеляційний суд, та надати суду докази сплати судового збору або документи про наявність пільг щодо сплати судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі ч.3 статті 22 Закону України Про захист прав споживачів.

З даного приводу необхідно зазначити, що відповідно до приписів ч.3 статті 22 Закону України Про захист прав споживачів, споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Апелянт ОСОБА_1 не є позивачем у даній справі, і позову про порушення своїх прав, як споживача, ОСОБА_1 у даній справі не заявляла, і за даних обставин, на апелянта ОСОБА_1 не поширюються положення ч.3 статті 22 Закону України Про захист прав споживачів щодо звільнення від сплати судового збору.

Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, із наданням апелянту десятиденного строку, з дня вручення копії даної ухвали, для: подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 19.08.2025 року у даній справі, із зазначенням поважних причин пропуску даного строку, а також для сплати судового збору у сумі 605 грн. 60 коп. за подання апеляційної скарги, та надання суду доказів сплати судового збору або документів про наявність пільг щодо сплати судового збору.

Керуючись статтями: 185, 357 ЦПК України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 серпня 2025 року про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі за заявою Комунального підприємства "ЖЕК-10" Чернігівської міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, боржник: ОСОБА_1 - залишити без руху, надавши ОСОБА_1 десятиденний строк, з дня вручення копії даної ухвали, для усунення вказаних вище недоліків.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі неподання у встановлений в ухвалі строк заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 19.08.2025 року, або якщо вказані в заяві підстави для поновлення строку будуть визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження за поданою апеляційною скаргою буде відмовлено; а у разі невиконання вимог ухвали в частині сплати судового збору у сумі 605 грн. 60 коп. за подання апеляційної скарги та надання суду доказів сплати судового збору або документів про наявність пільг щодо сплати судового збору, апеляційна скарга буде визнана неподаною, і повернута ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя А. А. Скрипка