Справа № 727/7953/25
Провадження № 2/727/2101/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

07 листопада 2025 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівців у складі:

головуючої судді Бойко М.Є.,

за участю:

секретаря судового засідання Васківчук В.В.,

представника відповідача адвоката Константинова О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №7818553 від 23.04.2024 року, зазначивши на його обґрунтування наступне.

23.04.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» ("Creditplus" ТМ) та відповідачем було укладено договір № 7818553 про надання споживчого кредиту, згідно з яким ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Авентус Україна» кошти у строкове користування у розмірі 6 000 грн. шляхом їх перерахування на його банківську картку та зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування ним у термін, встановлений договором.

27.11.2024 р. між ТОВ "Діджи Фінанс" та ТОВ «Авентус Україна» (Creditplus ТМ) укладено Договір факторингу №27.11/24-Ф, відповідно позивачем набуто права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №7818553.

Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором №7818553 не виконує, позивач просить суд стягнути з нього на свою користь заборгованість у її загальному розмірі 20 083,92 грн.: 5995,8 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8728,12 грн. заборгованість за відсотками; 5360 грн. - заборгованість за пенею, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422.40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

Ухвалою суду від 15.09.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «Авентус Україна».

20.10.2025 року представник відповідача адвокат Константинов О.Г. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд задовольнити позовні вимоги частково, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 995,80 грн., а також стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог судовий збір у розмірі 723, 09 грн, та витрати на правничу допомогу в розмірі 1791, 00 грн., виходячи з наступного.

На момент укладення Договору № 7818553 про надання споживчого кредиту від 23 квітня 2024 року ОСОБА_1 був військовослужбовцем і на нього поширювалися пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом та штрафних санкцій не підлягають задоволенню, отже, відповідачу безпідставно нараховано проценти за користування кредитом у розмірі 8 728,12 (, а також пеню у розмірі 5 360,00 гривень, оскільки відповідно до Закону України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі та задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач ОСОБА_1 та представник третьої особи ТОВ «Авентус Україна» у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому суд вважає за можливе проводити його без їх участі .

Представник відповідача адвокат Константинов О.Г. позовні вимоги до ОСОБА_1 в судовому засіданні визнав частково та просив суд стягнути з відповідача заборгованість по тілу кредиту за договором № 7818553 про надання споживчого кредиту від 23 квітня 2024 року у розмірі 5 995,80 грн. та, з урахуванням принципу пропорційності, судовий збір у розмірі 723, 09 грн. і витрати на правничу допомогу у розмірі 1791, 00 грн.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, 23.04.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» ("Creditplus" ТМ) та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № 7818553 про надання споживчого кредиту в сумі 6 000 грн.

Строк кредиту - 360 днів.

Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А6525.

Згідно з відповідним розрахунком за кредитним договором №7818553 заборгованість ОСОБА_1 станом на 26.11.2024 року становить 20 083,92 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5995,8 грн.; заборгованість за відсотками 8728,12 грн.; заборгованість за пенею 5360 грн.

27.11.2024 р. між ТОВ "Діджи Фінанс" та ТОВ «Авентус Україна» (Creditplus ТМ) укладено Договір факторингу №27.11/24-Ф про відступлення позивачу права вимоги в тому числі за кредитним договором №7818553.

Відповідачем вищезазначені обставини не заперечуються.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, тому нарахована відповідно до умов договору заборгованість по тілу кредиту, наявність якої визнається відповідачем, підлягає стягненню з нього на користь позивача як належного кредитора в розмірі 5995,80 грн.

Заперечуючи проти стягнення нарахованих відсотків та пені сторона відповідача посилається на п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі №521/7927/16-ц.

У ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Крім того, відповідно до до п.18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідно до довідки № 3275 від 14.06.2023 року за формою 5 ОСОБА_1 перебував на військовій службі за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 01 червня 2023 року.

У відповідності до військового квитка № НОМЕР_2 серії СО від 20.08.2027 року (сторінка 8 та 9) відповідач є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України та зарахований до військової частини НОМЕР_3 на підставі наказу № 63 від 27.02.2024 року.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_4 від 01.08.2024 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій .

З довідки №3675 від 30.10.2025 року вбачається, що сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом з 27.02.2024 року по теперішній час.

Розмір заборгованості відповідача обчислений з 23.04.2024 року (часу укладення договору) до 26.11.2024 року (часу відступлення вимоги), проценти нараховувалися з 09.05.2024 року до 13.08.2024 року .

Таким чином, у період виконання умов кредитного договору, а також станом на момент переходу права вимоги від кредиторів до нового кредитора - позивача по справі та на теперішній час відповідач ОСОБА_1 мав статус військовослужбовця та на нього поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто, на переконання суду, у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.

З цих же підстав, а також з огляду на положенняп.18 Перехідних положень ЦК України, враховуючи, що кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 23.04.2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час, не підлягають задоволенню і вимоги позову про стягнення з ОСОБА_1 пені в сумі 5360 грн.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни (до яких належать учасники бойових дій), забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 травня 2022 року у справі № 373/86/21 (провадження № 61-12410св21) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 06 травня 2020 року у справі № 9901/70/20 (провадження № 11-128заі20) вказала, що за пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору осіб, які мають, зокрема статус ветеранів війни - учасників бойових дій, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до адміністративного суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

Цей висновок підтверджується ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 567/79/23 (провадження № 14-93цс24).

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах також наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 727/9199/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 282/1874/18, від 24 листопада 2021 року у справі № 761/1004/20, від 23 червня 2022 року у справі № 748/912/20.

Аналіз викладених положень закону з урахуванням правових висновків Верховного Суду свідчить про те, що у кожному випадку суди мають враховувати предмет та підстави позову, перевіряти, чи стосується така справа захисту прав особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до неї особи).

Предметом спору у цій справі є захист прав кредитора у зв`язку із порушенням боржником свого зобов`язання із повернення кредитних коштів, а тому відсутні підстави для звільнення відповідача від сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Згідно ч.1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень, проте з відповідача на користь ТОВ "Діджи Фінанс" слід стягнути ці витрати пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку 2422,40 х 29,85 % ( відсоток розміру задоволеного позову):100 % = 723,09 гривень).

Позивач також просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрачені ним на професійну правничу допомогу адвоката кошти в сумі 6000 гривень.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано: договір №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 року, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Білецьким Б.М., детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості, акт №7818553 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) .

Так, згідно акту №7818553 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 31.03.2025 року адвокатом Білецьким Б.М. було надано, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийнято наступну правничу (правову) допомогу загальною вартістю 6000 гривень: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс», кількість витраченого часу 2 години, загальна вартість 3000 гривень; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, кількість витраченого часу 2 години, загальна вартість 2000 гривень; формування додатків до позовної заяви (письмові докази), кількість витраченого часу 0,5 години, вартість 500 гривень, консультації щодо документів та доказів, кількість витраченого часу 0,5 години, вартість 500 гривень .

Зважаючи на часткове задоволення вимог позову судові витрати позивача на оплату правничої допомоги слід стягнути також пропорційно їх розміру, в сумі 1791, 00 грн. (6000 х29,85% : 100%

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131,141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_5 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (, п/р № НОМЕР_6 , адреса місцезнаходження: 07406, Київська обл., м.Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1) заборгованість за Кредитним договором № 7818553 від 23.04.2024р. по тілу кредиту у розмірі 5 995,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Діджи Фінанс" витрати по сплаті судового збору у розмірі 723,09 гривень та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1791, 00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 11.11.2025 року.

Суддя М.Є.Бойко