Справа № 276/1412/25
Провадження по справі №2/276/752/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирсьокї області області в складі

головуючого судді Збаражського А.М.,

за участі секретаря судових засідань Ігнатенко О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 27.01.2025-100000331 в загальному розмірі 28346 грн 01 коп. та понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 27.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір № 27.01.2025-100000331 шляхом отримання та ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта), подання ним Заявки кредитного договору № 27.01.2025-100000331 та надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт). Кредитний договір укладено в електронний спосіб з використанням інформаційно-комунікаційної системи на веб-сайті Товариства.

У відповідності до п 4.1. договору відповідачу були успішно перераховані кредитні кошти в сумі 10000,00 грн платіжним провайдером, з яким у позивача укладено договір, на рахунок за реквізитами електронного платіжного засобу споживача 5168-18ХХ-ХХХХ-7940, який позичальник вказав в заявці.

Відповідно до умов кредитного договору 27.01.2025 позивач надав відповідачу кредит в розмірі 10 000 грн строком на 140 днів. Дата повернення (виплати) кредиту - 15.06.2025. Умовами договору встановлено фіксовану процентну ставку у розмірі 1 % за день користування кредитом, яка застосовується протягом всього періоду, на який надається кредит. Крім того, згідно умов договору сплаті підлягає комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15 % від суми кредиту, що становить 1500,00 грн. Також пунктом 15 передбачена неустойка у розмірі 100,00 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Уклавши з позивачем кредитний договір № 27.01.2025-100000331 та отримавши кредитні кошти, відповідач ОСОБА_1 не виконав своє грошове зобов`язання, кредитні кошти не повернув. Станом на дату подання позову до суду заборгованість відповідача перед кредитодавцем - позивачем ТОВ «Споживчий центр» складає 28 346,01 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 10 000 грн; заборгованість за відсотками 12600 грн; комісія - 746,01грн; неустойка - 5 000 грн. Разом з тим, відповідачем були здійснені заходи, спрямовані на визнання наявності боргу, а саме проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договру на суму 2153,99 грн від 09.02.2025 року.

Ухвалою від 14.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.

09.09.2025 від представника відповідача Кірюшина А.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність, у тому числі не доведення обставин укладення кредитного договору, підписання його обома сторонами, факту передання грошових коштів відповідачу та наявності заборгованості. Ставить під сумнів повноваження підписанта кредитного договору ОСОБА_2 на його укладання від імені ТОВ «Споживчий центр». Також зазначає, що матеріали справи не містять доказів реєстрації відповідача у Інформаційній системі позивача, застосування саме відповідачем, а не іншою особою ідентифікатора електронного підпису. Вказує на відсутність належних доказів надання кредитних коштів відповідачу, а саме виписки з банківського рахунку ТОВ «Споживчий центр» про перерахунок коштів на рахунок відповідача. Зазначає, що довідка ТОВ «Універсальні платіжні рішення» не є первинним бухгалтерським документом, з якого можливо встановити дійсність фінансової операції перерахування кредитних коштів. Також представник відповідача вважає, що довідка-розрахунок про стан заборгованості за договором не може бути належним доказом невиконання чи неналежного виконання позичальником грошового зобов`язанням у кредитних правовідносинах. Окрім того, позивачем поставлено протиправну вимогу про стягнення неустойки, що суперечить положенням п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

16.09.2025 від представника позивача Павленка Д.О. через «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив. Зазначено, що відповідачем не надано жодного доказу на спростування факту укладання кредитного договору та зарахування коштів на банківську картку за номером, який позичальник зазначив при укладанні договору. Звертає увагу суду, що представник відповідача не надав до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку за номером картки відповідача, вказаної у кредитному договорі. Надані при подачі позову електронні докази в паперовій формі (роздруківка текстів електронних документів): пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), заявка кредитного договору, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором «Е668» який було надіслано у SMS-повідомленні на номер, зазначений відповідачем як фінансовий + при реєстрації в Інформаційно-комунікаційній системі Товариства. Відповідач не заперечує, що вказаний номер телефону належить йому, або що на час укладення договору він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування. В тексті цих документів також зазначено номер особистого електронного платіжного засобу відповідача (номер банківської картки), який вказав при заповненні заявки на кредит в системі та на який було перераховано кредитні кошти. Інформація по вказаному рахунку відповідача у позивача відсутня, оскільки вона є банківською таємницею, якою володіє виключно банк-емітент картки. Таку інформацію також може отримати власник картки (позичальник), проте цього відповідач не зробив. Представник також вказує на безпідставність аргументів представника відповідача щодо неподання виписки по рахунку позичальника як первинного бухгалтерського документу, оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту без відкриття рахунку, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Щодо стягнення з відповідача неустойки, то представник позивача вказує, що вона нарахована у відповідності до положень Закону України «Про споживче кредитування», у тому числі з урахуванням п.6 Прикінцевих та перехідних положень, в редакції чинній на день укладання кредитного договору, де встановлені цим пунктом обмеження щодо відповідальності споживачів за договорами, укладеними після 27.01.2025, відсутні.

У судове засідання на розгляд справи сторони та їх представники повторно не з`явились. Представник позивача у змісті позову виклав клопотання про розгляд справи у спрощеному порядку за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр».

Враховуючи, що сторони обмінялись заявами по суті спору у повній мірі та не були обмеженні у здійсненні процесуальних прав, у тому числі на участь в судовому засіданні, однак до суду не з`явились, суд ухвалив рішення за наявними у справі письмовими матеріалами у відповідності до положень ч.1 ст. 223 та ст. 279 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 27.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 , який зареєструвався в Інформаційній системі на вебсайті Товариства, було укладено кредитний договір № 27.01.2025-100000331 (кредитної лінії), шляхом підписання електронних документів представником Товариства з використанням - КЕП та позичальником - за допомогою одноразового ідентифікатора (пароля Е668) наступних документів: Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) розміщеної на вебсайті ТОВ «Споживчий центр» у загальному доступі, а також, яка була направлена в особистий кабінет позичальника в Інформаційній системі кредитодавця разом із заявкою сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (а.с.17-20).

До укладення кредитного договору споживачу було надано інформацію щодо умов кредитування у виді Паспорту споживчого кредиту на заявлену суму кредиту 10000,00 грн, який також підписний відповідачем одноразовим ідентифікатором А 668 (а.с. 24-25).

Порядок укладання кредитного договору та загальні умови кредитування викладені у Пропозицій про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 27.01.2025

Згідно з п. 2.1 Договору (оферти) електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 10.1 Договору (оферти) зазначений договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі від позичальника відповіді про прийняття пропозиції, підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону, вказаний позичальником при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця.

Пунктом 4.1 Договору (оферти) передбачено надання кредиту на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-18ХХ-ХХХХ-7940.

Відповідно до п. 3.1, п. 3.3 Договору (оферти) кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Дата видачі кредиту, сума кредиту, строк, на який надається кредит, дата повернення кредиту, проценти за користування кредитом, а також Графік платежів, - встановлюються в Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.

Згідно з п. 7.6 Договору (оферти) у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитодавець залишає за собою право нарахування неустойки, розмір якої встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.

Основні (істотні) умови кредитування викладені в Заявці кредитного договору №27.01.2025-100000331, яка є невід`ємною частиною пропозиції (оферти) , яку позичальник також підписав електронним підписом- одноразовим ідентифікатором (Е668) який був надісланий йому кредитодавцем на номер телефону: НОМЕР_1 .

Згідно умов Кредитного договору № 27.01.2025-100000331, (кредитної лінії) від 27.01.2025, що викладені в Заявці та у Відповіді позичальника про прийняття пропозиції, кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» надав позичальнику ОСОБА_1 кредит на суму 10 000,00 грн (п.2) строком на 140 днів (п.3). Дата повернення кредиту - 15.06.2025 (п.4) Процентна ставка фіксована у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (п.6). Також договором встановлено комісію, пов`язану з наданням кредиту - 15 % від суми кредиту, яка дорівнює 1500,00 грн (п.7).

У пункті 12 заявки Кредитного договору наведено Графік платежів, згідно якого позичальник зобов`язаний кожні 14 днів кредитування протягом строку кредитування, у дату вказану в графіку погашати кредит рівними частинами, а також сплачувати проценти та комісію (усього 10 платежів).

Згідно з п. 14 договору при належному виконанні позичальником своїх грошових зобов`язань за договором (дотримання Графіку платежів) орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача складатиме суму 21539,77 грн, з яких 11539,77 грн - загальні витрати за кредитом (проценти та комісія).

Пунктом 15 Заявки кредитного договору передбачена неустойка в розмірі 100,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання позичальником кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Максимальний розмір неустойки встановлюється законом.

У відомостях про позичальника ОСОБА_1 , які вказані в Заявці кредитного договору № 27.01.2025-100000331 (кредитної лінії), зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання кредитних коштів позичальнику за даним договором .

У відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) Кредитного договору № 27.01.2025-100000331 (кредитної лінії) позичальник стверджує, що підписує та укладає кредитний договір на вищевикладених умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код з смс-повідомлення: Е668), яке було відправлене йому (позичальнику) на фінансовий номер .

Згідно довідки № 1-0508 від 05.08.2025 ТОВ «Універсальні платіжні рішення», на підставі договору про переказ грошових коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, укладеного з ТОВ «Споживчий центр», 27.01.2025 о 08:51:38 було успішно здійснено переказ коштів на суму 10 000,00 грн за номером картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 635594865, призначення платежу: видача за договором кредиту № 27.01.2025-100000331 (а.с.15).

Довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором №27.01.2025-100000331 від 27.01.2025 відносно позичальника ОСОБА_1 свідчить, що за період з 27.01.2025 по 15.06.2025 (140 днів строку, на який надавався кредит) загальна сума заборгованості відповідача складає 28346,01 грн. (а.с.13).

Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування».

Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до положень ст. 12 та ч. 1 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, добросовісно та розумно, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

За змістом частин 2, 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускається зловживання правом у будь-якій формі.

За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України).

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

За змістом ч.3. ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч.12 ст. 11 згаданого Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису, яким також може бути електронний підпис з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п. 6 ч1 ст. 3 цього Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться.

За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Наведені вище положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет - грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Кредитний договір може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування, розірвання договору тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом ч.13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути використані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаться письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України, статтею 36 ГПК України та статтею 79 КАС України.

На підставі поданих позивачем доказів судом поза розумним сумнівом встановлено, що 27.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір № 27.01.2025-100000331 (кредитної лінії), дистанційно в електронній формі з використанням Інформаційної системи на веб-сайті кредитодавця, шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладання кредитного договору (оферта) від 27.01.2025; 2) подання відповідачем Заявки кредитного договору № 27.01.2025-100000331 (кредитної лінії) від 27.01.2025, де викладені усі істотні умови кредитування; 2) надсилання відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 27.01.2025-100000331 (кредитної лінії) від 27.01.2025.

Встановлено, що кредитний договір (усі документи, які його складають) в електронному вигляді підписаний зі сторони кредитодавця з використанням КЕП ТОВ «Споживчий центр», у відповідності до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а відповідачем - за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора Е668, який було надіслано йому у SMS-повідомленні на номер телефону, що був зазначений відповідачем як фінансовий + . При цьому, посилання представника відповідача на те, що повноваження підписанта кредитного договору ОСОБА_2 на укладання договору від імені ТОВ «Споживчий центр» не підтверджені, суд відхиляє, оскільки спірний договір не підписувався ОСОБА_2 .

Суд погоджується з аргументами представника позивача, що без реєстрації та здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або SMS-повідомлення, кредитний договір не був би укладений. Таке твердження повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19 та інших.

Отже, судом встановлено, що між відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), який укладено в електронній формі та підписаний електронними підписами сторін (з боку відповідача - одноразовим ідентифікатором), і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» виконав свої договірні зобов`язання, перерахувавши 27.01.2025 за допомогою інтернет еквайрингу на рахунок відповідача за реквізитами картки, номер якої зазначений позичальником ОСОБА_1 у кредитному договорі (заявці), суму кредитних коштів 10000,00 грн, що підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення», з яким кредитодавець має укладений договір про переказ грошових коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, та відомостями з системи iPay.ua про те, що 27.01.2025 о 08:51:38 було успішно перераховано кошти на суму 10 000,00 грн, номер картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 635594865, призначення платежу: видача за договором кредиту № 27.01.2025-100000331.

Відповідно до пункту 4.1. Правил надання споживчих кредитів ТОВ «Споживчий центр» для перевірки відповідності заявника умовам, які містяться у цих правилах, та отримання оферти (пропозиції) укласти договір (взяти на себе права та обов`язки, передбачені кредитним договором та правилами) Заявник заповнює Заявку на Сайті кредитодавця, вказуючи всі дані, визначені в Заявці як обов`язкові. Заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які відмічені у Заявці, що необхідні для прийняття кредитодавцем рішення про можливість надання кредиту (направлення оферти).

До суду було надано електронні докази в паперовій формі (роздруківка тексту пропозиції та заявки кредитного договору №27.01.2025-100000331, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент) кредитного договору №27.01.2025-100000331), підписані одноразовим ідентифікатором «E668», які у своєму змісті містять відомості про номер особистого електронного платіжного засобу Відповідача: + , який відповідач зазначив самостійно в особистому кабінеті.

Положення статті 46 Закону України «Про платіжні послуги» регламентує наступне: надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників; надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією ідентифікує особу. У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг утримувача має право: зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг утримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення.

Зважаючи на неведене вище положення Закону про платіжні послуги, слідує висновок, що у разі, якщо б під час виконання платіжної операції по перерахунку кредитних коштів відповідачу ОСОБА_1 , відомості про нього, як про належного отримувача не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась. У зв`язку з наведеним, відомості в системі iPay.ua про здійснення транзакції №635594865 від 27.01.2025 по перерахуванню коштів в сумі 10000,00 грн на банківський рахунок відповідача за реквізитами (номером) картки, яку він повідомив при укладанні кредитного договору, є належним доказом.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та, здійснивши повний аналіз та оцінку доказів у контексті вище перелічених норм законодавства, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами наявність між позивачем та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах кредитного договору № 27.01.2025-100000331 (кредитної лінії) від 27.01.2025, який укладений в електронній формі та за яким, відповідач ОСОБА_1 отримав від позивача ТОВ «Споживчий центр» кредитні кошти в сумі 10000,00 грн зі строком користування 140 днів та зі сплатою комісії 1500,00 грн (15% -одноразово), а також процентів як плати за користування коштами за ставкою 1% в день від суми кредиту/залишку по кредиту протягом строку кредитування.

Умовами договору передбачено повернення кредиту рівними частинами (кожні 14 днів) зі сплатою процентів та комісії за надання кредиту згідно Графіку платежів.

З огляду на те, що термін повернення кредиту у повному обсязі настав 15.06.2025, однак позичальник ОСОБА_1 за весь час строку кредитування (140 днів) не погасив заборгованість, ТОВ «Споживчий центр» вправі вимагати стягнення кредитної заборгованості з відповідача у судовому порядку, що є належним та ефективним способом захисту порушених прав, позивача.

Заборгованість відповідача за кредитним договором визначена позивачем за період з 27.01.2025 по 15.06.2025 (140 днів) у сумі 28346,01 грн, до якої включено: основний борг по кредиту у розмірі 10 000,00 грн, заборгованості по процентах у розмірі 12600 грн, комісія за надання 746,01 грн та неустойка - 5 000,00 грн.

На підтвердження розміру заборгованості позивач подав довідку-розрахунок, складену уповноваженою особою.

Зазначені документи є належними та допустимими доказами, оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому на відміну від банківської установи, не може надати первинні банківські та бухгалтерські документи по рахунку боржника (клієнта).

Проаналізувавши зазначені у довідці-розрахунку суми по усім складовим боргу на відповідність умовам договору та вимогам закону, суд дійшов обґрунтованого та переконливого висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 27.01.2025-100000331 у загальній сумі 23346,01, що складається: основний борг по кредиту у розмірі 10 000,00 грн, заборгованості по процентах у розмірі 12600 грн, комісія за надання 746,01 грн.

Що стосується вимог про стягнення неустойки в сумі 5000,00 грн, то суд встановив, що неустойка передбачена п. 15 Договору в розмірі 100,00 грн щодня, тобто 1% від суми кредиту (10000,00 грн х 1%) незалежно від розміру та виду невиконаного грошового зобов`язанням за кредитним договором.

Позивач не надає суду розрахунку неустойки, проте суд встановив, що її розмір позивач визначив з урахуванням обмежень, встановлених ч.2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», - не більше половини суми одержаного кредиту (10000,00 грн х 50% = 5000,00 грн).

Разом з цим, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, яким установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Твердження представника позивача про те, що відповідне положення Цивільного кодексу України у порівнянні із спеціальним Законом «Про споживче кредитування» є загальним, а тому не підлягає застосуванню є помилковим, оскільки будь-яке положення закону, яке покращує становище споживача послуг є пріоритетним у застосуванні.

Отже, суд находить слушними аргументи представника відповідача та відмовляє в задоволенні вимог в частині стягнення неустойки у розмірі 5 000,00 грн.

Інші заперечення представника відповідача, викладені у відзиві на позов, які побудовані на концепції «негативного доказу», а саме: лише на критичному аналізі поданих позивачем доказах та на твердженнях про не доведення факту укладання кредитного договору, надання кредиту відповідачу та інше, визнаються судом неспроможними, оскільки спростовуються сукупністю поданих позивачем доказів, які детально проаналізовані судом та підтверджують обставини, на яких гуртуються позовні вимоги. Крім цього, зі свого боку відповідач не повідомив суду інших (протилежних) обставин, не надав доказів таким обставинам на спростування тверджень позивача, зокрема: щодо ненадходження 27.01.2025 на його банківську картку з відповідним номером грошових коштів (кредиту) в сумі 10000,00 грн та/або, що відповідна банківська картка не належить відповідачу.

У цьому контексті суд враховує роз`яснення Верховного Суду, викладені у постанові від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, в якій наголошується, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Враховуючи усе вищевикладене, суд дійшов висновку про доведення позивачем наявність у відповідача невиконаного грошового зобов`язанням за кредитним договором № 27.01.2025-100000331 (кредитної лінії) від 27.01.2025 у загальній сумі 23346,01 грн, з яких: 10 000,00 грн - заборгованість по кредиту; 12600 грн- проценти за користування кредитом; 746,01 грн - комісія.

Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішення питання розподілу судових витрат.

За правилами ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету.

Ціна позову позивачем визначена сумою 28346,01 грн. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 23346,01 грн, що становить 82,36 % від ціни позову, то з урахуванням принципу пропорційності з відповідача на користь позивача суд присуджує 1995,08 грн судового збору (2422,40 грн х 82,36 %).

На підставі викладеного, керуючись ст. 11-13, 76-81, 89, 141, 223, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 27.01.2025-100000331 у загальному розмірі 23346 грн (двадцять три тисячі триста сорок шість) гривень 01 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 1995 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 08 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, 01032;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 03.11.2025.

Суддя А.М.Збаражський