Справа № 466/4960/25
Провадження № 2/466/2356/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2025 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Волянській Н.В.

за участю представника позивача Заставного Р.А.

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника- адвоката Заставного Р.А. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 шкоду, заподіяну смертю особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обгрунтування вимог покликається на те, що 7 листопада 2024 близько 18 год. 40 хв., водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Ауді А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись автодорогою «Львів - Шегині», в селі Бартатів Львівського району Львівської області, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

08.11.2024 за фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції у Львівській області відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001130.

Постановою слідчого від 30.12.2024 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001130 від 08.11.2024 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Позивач ОСОБА_1 є дружиною загиблого. У зв`язку із смертю ОСОБА_3 позивачці, як його дружині, спричинена значна моральна шкода, яка виразилась у перенесених нею моральних стражданнях та пов`язаних з цим істотними вимушеними змінами у її життєвих стосунках. Моральну шкоду оцінює у розмірі 300 000 грн. Просить стягнути з відповідача 204 тис. грн. із врахуванням виплаченого розміру страхового відшкодування моральної шкоди, визначеного Законом для відшкодування з боку страховика з розрахунку 12 мінімальних заробітних плат х 8000 грн. (розмір мінімальної заробітної плати станом на час події ДТП відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік»), - 96 000 грн.

У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Заставний Р.А. позовні вимоги підтримав та дав пояснення, аналогічні змісту позову.

Представник відповідача - ОСОБА_4 позовні вимоги частково заперечив, вважає, що сума моральної шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача, необгрунтована, явно завищена, вважає, що достатньою сумою для стягнення може бути сума 5000 грн.

Заслухавши доводи представників сторін, вивчивши подані письмові докази, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Із змісту Постанови про закриття кримінального провадження ст.слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області від 30.12.2024 р. вбачається, що 7 листопада 2024 близько 18 год. 40 хв., водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Ауді А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись автодорогою «Львів - Шегині», в селі Бартатів Львівського району Львівської області, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. 08.11.2024 за фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції у Львівській області відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001130.

Постановою слідчого кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Позивачка ОСОБА_1 є дружиною загиблого ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про шлюб.

Цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у АТ «СГ «ТАС» відповідно до Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинного на дату ДТП, що стверджується витягом з Централізованої бази МТСБУ.

Із повідомлення ПАТ «Страхова група «ТАС» від 02.06.2025 р. відповідно до п.1 ст.36, ст.9 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілій ОСОБА_1 виплачено страхове відшкодування за спричинену шкоду, пов`язану зі смертю ОСОБА_3 , згідно п.27.2 ст.27 Закону в розмірі 288000 грн. та згідно п.27.3 ст.27 Закону виплачена моральна шкода в розмірі 96 000 грн.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності.

Суд приймає до уваги покликання позивачки про те, що їй як дружині, загибеллю чоловіка ОСОБА_3 в результаті ДТП заподіяна шкода, яка проявилася у перенесених нею моральних стражданнях та пов`язаних з цим істотними вимушеними змінами у її життєвих стосунках.

Відповідно до частини 1 статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням, або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦКУ).

Згідно ч. 5 статті 1187 цього Кодексу особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанові від 01 березня 2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завдано смертю фізичної особи (постанови Верховного Суду у справах: №751/8121/17 від 14 січня 2019 року; №500/2095/15-ц від 10 січня 2019 року; №757/59802/16-ц від 05 грудня 2018 року; №126/1439/17 від 01 лютого 2018 року).

Відтак, відповідач, як володілець джерела підвищеної небезпеки, є особою відповідальною за шкоду завдану ним в розумінні ст. 1166, 1187 ЦК України.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч.2 ст.1168 ЦКУ).

Оскільки позивачка на момент смерті ОСОБА_3 була його дружиною, вона має право на відшкодування.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п.п. З, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілих, тяжкість вимушених змін у їхніх життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні суми відшкодування суд приймає до уваги обставини загибелі чоловіка позивачки, попередні відшкодування, величину моральної шкоди та вважає, що заявлена позивачкою сума відшкодування підлягає до задоволення частково.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Так, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідачки на користь держави.

Керуючись ст.ст. 10,12,81,82, 263,264,265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 (п`ятдесят тисяч гривень) моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 в дохід держави 1211,20 (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя Г. Б. Білінська