УХВАЛА

29 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 136/831/14-ц

провадження № 61-4783св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,

суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Пархоменка П. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Брицька сільська рада Липовецького району Вінницької області, правонаступником якої є Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Касаційного цивільного суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області, правонаступником якої є Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області,про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду від 13 березня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 30 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 30 квітня 2025 року у справі відмовлено. Виправлено описку, допущену у вступній та резолютивній частині ухвали Верховного Суду від 30 квітня 2025 року. Правильно зазначено відповідача «Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області, правонаступником якої є Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області» замість помилково зазначеного «Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області».

26 серпня 2025 року від ОСОБА_2 до Верховного Суду надійшло клопотання про закриття касаційного провадження, яке відкрите передчасно (оскільки касаційне провадження у справі вже відкрите), вказуючи, що справа є такою, ціна позову в якій не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому судові рішення у ній не підлягають касаційному оскарженню. Випадки, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, у цій справі відсутні.

Аналогічного змісту клопотання ОСОБА_2 міститься у відзиві на касаційну скаргу, поданому у травні 2025 року.

Відповідно до частини 11 статті 187 ЦПК України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 13 березня 2025 року залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення зазначених недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення цієї ухвали.

В ухвалі зазначено, що аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяв суду встановити вартість нерухомого майна - комплексу будівель зернотоку по АДРЕСА_1 , питання про визнання права власності на яку є предметом спору в цій справі, та відповідно ціну позову у справі на момент звернення до суду. Разом з тим, касаційний суд позбавлений можливості визначити ціну позову у справі і за наслідком вивчення матеріалів справи. В матеріалах справи відсутня позовна заява та додані до неї документи, оскільки ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 16 січня 2025 року відмовлено у відновленні втраченого судового провадження у справі у зв`язку із відсутністю матеріалів. Запропоновано заявникові зазначити ціну позову з урахуванням вартості спірного майна, підтвердивши її доказами (надати копію позовної заяви у справі, додатки до неї щодо вартості спірного майна тощо), з урахуванням чого визначити розмір судового збору з розрахунку 1 відсотка ціни позову х 200 %, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, та, за потреби, доплатити суму судового збору. Роз`яснено ОСОБА_1 , що якщо ціна позову у цій справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, заявнику слід навести обґрунтування випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судове рішення у такій справі підлягає касаційному оскарженню. За відсутності таких підстав, касаційне провадження буде закрите незалежно від усунення наведених недоліків касаційної скарги.

На виконання указаної ухвали Верховного Суду від ОСОБА_1 14 жовтня 2025 року надійшла уточнена редакція касаційної скарги, в якій він вказує, що до касаційної скарги було долучено квитанцію про сплату судового збору в сумі 2 428,00 грн, враховуючи ціну позову на час звернення із позовною заявою, яка, згідно з довідкою про експертну оцінку вартості об`єкта нерухомості складала 121 371,00 грн. Цивільна справа знищена, відповідно було і знищено оригінальний примірник довідки про експертну оцінку вартості об`єкта нерухомості, а також всі інші документи (докази), які були додані до позовної заяви на час розгляду справи в суді першої інстанції. Враховуючи, що вказана справа розглядалась в 2014 році, а вказане рішення було оскаржене через 10 років, то на цей час жодного іншого примірника позовної заяви із додатками в нього не зберіглося і надати його немає об`єктивної можливості. Реалізація його права на касаційне провадження має для нього надзвичайно важливе та виняткове значення, оскільки прийняття необґрунтованої та незаконної постанови апеляційним судом позбавило його, особу похилого віку та пенсіонера, права власності на належне мені нерухоме майно, яке виникло у нього в процесі реалізації свого права як співвласника майнового паю. Позбавлення його права власності на нерухоме майно, яке виникло в передбаченому законом порядку, носить відкрито протизаконний, свавільний та протиправний характер всупереч практиці Верховного Суду із аналогічних правовідносин. Тому реалізація його права на касаційне оскарження має для нього виняткове значення.

З урахуванням наведених доводів скаржника, Верховний Суд зробив висновок, справа може мати виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, тому ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2025 року у задоволенні клопотання особи, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_2 про закриття касаційного провадження відмовлено. Справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до вимог статті 33 ЦПК України протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 жовтня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Краснощокову Є. В. Судді, які входять до складу колегії: Гудима Д. А., Дундар І. О., Крат В. І., Пархоменко П. І.

27 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_2 подав до Верховного Суду заяву про відвід усієї колегії суддів Касаційного цивільного суду у справі.

Заява про відвід мотивована тим, що суддя-доповідач Краснощоков Є. В., не дивлячись на неналежне виконання ОСОБА_1 ухвали про залишення без руху, призначив розгляд справи на 29 жовтня 2025 року, тобто, суддя погодився із тим, що ОСОБА_1 виконувати цю ухвалу не потрібно. Також заявнику не зрозуміло, як до справи залучено Бричанську сільську раду, оскільки по справі відповідач - Турбівська селищна рада, яка є правонаступником Бричанської сільської ради. Вказує, що суддя повинен був ще при відкритті провадження вирішити питання щодо залучення належного відповідача та постановити ухвалу про залишення без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 для усунення ним недоліків та зазначення вірного відповідача. Якщо ОСОБА_1 на виконання ухвали від 19 вересня 2025 року пише якусь ціну і дана ціна не підтверджується жодними доказами стосовно оцінки вартості оспорюваного майна у цій справі, то суддя-доповідач зловживає своїм службовим становищем та процесуальним законодавством, який сам постановив ухвалу і сам говорить ОСОБА_1 , що йому не треба виконувати цю ухвалу. На його думку, з даними фактами по справі суддя-доповідач Краснощоков Є. В. взяв хабар у фермерів Кравчуків. Заявляє, що дві колегії Верховного Суду зазначили той факт, що ця справа малозначна, але суддя Краснощоков Є. В. розумніший за десять суддів Верховного Суду і постановляє ухвалу про призначення цієї справи до розгляду і відмовляє у задоволенні клопотання про закриття касаційного провадження. ОСОБА_2 впевнений на 100 %, що суддя Краснощоков Є. В. буде брати хабар у фермерів Кравчуків та прийматиме незаконні та свавільні рішення, або просто суддю Краснощокова Є. В. призначили на таку посаду за оголошенням.

Тому заявляє відвід усій колегії суддів Касаційного цивільного суду у справі, оскільки, на його думку, ці судді є неосвічені і взяли хабар у фермерів Кравчуків, і зловживають своїм службовим становищем.

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. У частині четвертій статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (пункт 5 частини першої статті 36 ЦПК України).

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (частина друга статті 36 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких обґрунтованих сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Аналіз заяви ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Касаційного цивільного суду дозволяє стверджувати, що доводи заявника не свідчать про існування будь-яких обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності колегії суддів чи судді-доповідача, в якій викладено виключно незгоду із процесуальними рішеннями Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І. при відкритті провадження у справі та вирішення процесуальних питань при її попередньому розгляді.

З урахуванням необґрунтованості заявленого ОСОБА_2 відводу суддям, заява про відвід колегії суддів Касаційного цивільного суду відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про відвід усієї колегії суддів Касаційного цивільного суду від участі у розгляді справи № 136/831/14-ц визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід колегії суддів Касаційного цивільного суду передати для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко