10.11.2025 Провадження по справі № 2/940/680/25
Справа № 940/1657/25

РІШЕННЯ

Іменем України

10 листопада 2025 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань Мудрик Н.А.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2 , що зареєстрований 24 квітня 2024 року Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис № 174.

Позовна заява мотивована тим, що спільне подружнє життя сторін не склалося через кардинально різні погляди на життя, моральні принципи, у подружжя відсутні повага, взаємопорозуміння, почуття любові та підтримка. Як стверджує позивачка, у неї з відповідачем різне розуміння щодо фінансового бюджету сім`ї, на фоні чого виникають постійні суперечки та конфлікти, що ганебно впливає на емоційний стан її та малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на зазначене, подальше збереження шлюбу, на думку позивачки, буде суперечити її інтересам, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати та визначити місце проживання малолітньої дитини з нею.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 28.08.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 22.09.2025 сторонам у справі надано строк для примирення та провадження у справі зупинено.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 27.10.2025 поновлено провадження у справі.

У підготовче засідання позивачка ОСОБА_1 не прибула, надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 24 квітня 2024 року Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис № 174, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 10).

Сторони у справі є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 6).

Згідно з Витягів з Реєстру територіальної громади від 25.08.2025, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою зареєстроване місце проживання її малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7, 8).

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України.

Відповідно до ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Виходячи з засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Отже, беручи до уваги наполягання позивачки на розірванні шлюбу та визнання відповідачем позову, з урахуванням конституційного права особи на шлюб за вільною згодою, суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині розірвання шлюбу, оскільки шлюб між сторонами у справі носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Водночас, позивачка ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, просила місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити з нею.

Згідно з частинами 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Враховуючи визнання відповідачем ОСОБА_2 позову, який у поданій до суду заяві від 10.11.2025, не заперечує, щоб дочка проживала разом з позивачкою, відсутність обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, беручи до уваги вік дитини, суд дійшов висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю ОСОБА_1 , оскільки це сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів малолітньої дитини.

Водночас, визначення місця проживання дитини разом з матір`ю жодним чином не позбавляє батька можливості спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, та покладає на позивачку обов`язок не перешкоджати спілкуванню батька з дочкою задля збереження родинного зв`язку.

Відтак, з огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, оцінюючи надані докази, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1211,20 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Керуючись статтею 51 Конституції України, статтями 7, 21, 24, 56, 104, 105, 109, 110, 112, 141, 157, 160 Сімейного Кодексу України, статтями 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 10, 12, 81, 141, 200, 206, 264-268, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 24 квітня 2024 року Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис № 174, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище набуте в шлюбі - « ОСОБА_4 ».

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя С.В.МАНДЗЮК