Провадження номер № 2/0186/1409/25
Справа № 186/2012/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м.Шахтарське.

Суддя Шахтарського міського суду Дніпропетровської області - Янжула С.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Шахтарському Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,

ВСТАНОВИЛА:

29 вересня 2025 року в провадження Шахтарського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Позиція позивача

Позивач посилається на те, що він протягом тривалого часу працював у шкідливих умовах на виробничих структурних підрозділах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», через що захворів на професійні захворювання.

Актом форми П-4 від 01 листопада 2023 року розслідування причин виникнення професійного захворювання встановлено, що причинами виникнення у нього професійних захворювань є хімічні фактори, важкість та напруженість праці.

Довідкою первинної МСЕК від 21 грудня 2023 року йому встановлено первинно сукупно 40% втрати профпрацездатності, з яких: 20% - ХОЗЛ, 20% - ДПА.

В подальшому, 31 липня 2025 року рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи йому повторно сукупно встановлено 55% втрати профпрацездатності, з яких: 25% - ДФА, 30% - ХОЗЛ, також, встановлено ІІІ групу інвалідності на рік.

Позивач вважає, що за таких обставин відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду, оскільки він втратив здоров`я саме з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці.

Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 180 000 гривень.

Заперечення відповідача

Ухвалою Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2025 року в даній справі відкрито провадження.

Представник відповідача надала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що у позивача відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, позивачем не додано до позову належного доказу, який би підтверджував обставини, на які він посилається, зокрема, відсутні будь-які докази вини відповідача у негативних змінах у психологічному здоров`ї позивача, моральні страждання позивача можуть бути спричинені супутніми захворюваннями, позивач, укладаючи з відповідачем трудовий договір, був повідомлений під підпис про важкі, шкідливі та небезпечні умови праці, відповідач забезпечив позивача спеціальним одягом, засобами індивідуального захисту та створив безпечні і нешкідливі умови праці в рамках існуючої технології видобутку вугілля. Розрахунок розміру моральної шкоди у кратному співвідношенні не ґрунтується на нормах діючого законодавства. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, якщо ж суд дійде висновку про наявність підстав для задоволення позову, то просить стягувати суму відшкодування моральної шкоди за 40% втрати профпрацездатності, оскільки право на відшкодування моральної шкоди саме з дати встановлення особі відсотку втрати профпрацездатності, з урахуванням утримання податків, зборів і інших обов`язкових платежів.

Крім того, представник відповідача просить витребувати у позивача розрахунок розміру моральної шкоди та документи що свідчать про виконання вимог Індивідуальної програми реабілітації позивача.

Враховуючи, що на позивача законом не покладено обов`язку надавати розрахунок розміру моральної шкоди, відсутні підстави для витребування такого розрахунку. Крім того, позовна заява містить детальний виклад обставин з яких виходив позивач при визначенні розміру моральної шкоди. Інші додаткові докази, які просить витребувати представник відповідача, не стосуються предмету позову.

Тому суд не знаходить підстав для задоволення клопотання представника відповідача про витребування доказів.

Позивач у встановлений ЦПК України строк, відповідь на відзив на позовну заяву не подав.

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи судом установлено, що позивач працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у шкідливих умовах на різних посадах, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 від 02 липня 2012 року. Звільнений з роботи 16 березня 2022 року за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

Під час виконання трудових обов`язків, позивач захворів на професійні захворювання, що підтверджується актом П-4 від 01 листопада 2023 року, згідно якого, причинами виникнення у позивача професійних захворювань є запиленість повітря робочої зони, рівень фізичного перенавантаження, виробничий шум.

Довідкою первинної МСЕК 12ААА №131804 від 21 грудня 2023 року йому встановлено первинно сукупно 40% втрати профпрацездатності, з яких: 20% - ХОЗЛ, 20% - ДПА.

В подальшому, 31 липня 2025 року рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №135/25/2409/Р йому повторно сукупно встановлено 55% втрати профпрацездатності, з яких: 25% - ДФА, 30% - ХОЗЛ, також, встановлено ІІІ групу інвалідності на рік.

Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності.

Норми права, які застосував суд

Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника.

Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як зазначено в пункті 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, №1-9/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, відповідно до статей 23,1167 ЦК України, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, він вимушений систематично отримувати медичну допомогу, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

З урахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок отриманих професійних захворювань на виробництві, останньому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано.

Посилання відповідача на те, що розмір відшкодування моральної шкоди слід рахувати з 40% втрати професійної працездатності позивача, які первинно встановлені останньому, суд не може взяти до уваги, оскільки суду доведено, що у позивача погіршився стан здоров`я, а, як наслідок і моральні страждання, в зв`язку з чим, йому визначено 55% втрати профпрацездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципом розумності та справедливості, приймає до уваги стан здоров`я та вік позивача, втрату професійної працездатності, інвалідність, вину підприємства у спричинених професійних захворюваннях позивачу, характер та об`єм фізичних, душевних, психічних страждань позивача від одержаних професійних захворювань, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, а саме 55 % втрати професійної працездатності (які є предметом даного спору), істотність вимушених змін в життєвих стосунках, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 110 000 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Правовідносини з нарахування, утримання та перерахування податків, зборів чи інших обов`язкових платежів знаходяться у площині публічних (податкових) відносин, а тому суд при вирішенні позову про стягнення грошової компенсації моральної шкоди відповідно до статті 23 ЦК України не вирішує питання про податки, збори чи інші обов`язкові платежі.

З урахуванням викладеного вирішення судом у даній цивільній справі питань щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначення в рішенні суду порядку його виконання про стягнення цієї суми "без відрахування податків та інших обов`язкових платежів", є недоречним.

Зазначені висновки містяться також у постанові Верховного Суду від 21 травня 2025 року у справі №235/3143/24 (провадження №61-14246св24).

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 098 гривень (ціна позову 180 000 гривень, задоволено позовні вимоги на 110 000 гривень, що становить 61% від заявленого розміру відшкодування, судовий збір при пред`явленні позову становив 1% від ціни позову - 1 800 гривень, а 61% від цієї суми = 1 098 гривень).

Керуючись ст. 5,12,13, 81, 89, 258,259,263-265,268,273 ЦПК України, - суддя

УХВАЛИЛА :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я задовільнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 110 000 (сто десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» судовий збір на користь держави в розмірі 1 098 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», , місце знаходження: вул. Соборна, буд. 76, м. Павлоград, Дніпропетровська області.

Повний текст рішення виготовлено 04 листопада 2025 року.

Суддя: С.А.Янжула.