Справа 688/2169/25
№ 2/688/993/25
Рішення

Іменем України

14 листопада 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Цідик А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кілікевич І.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі засідань у м. Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимого щодо предмета спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, військової частини НОМЕР_1 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини матір`ю,

встановив:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини матір`ю, посилаючись на те, що з 24 травня 2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2024 року. Мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактично спільне проживання сторони припинили в серпні 2022 року, а 13.09.2022 ОСОБА_3 виїхав за кордон. Після розірвання шлюбу, дитина залишилася проживати з позивачем, відповідач проживає окремо від позивача та їхнього спільного сина.

Позивач більше 4-х років самостійно забезпечує всі потреби сина: харчування, лікування, одяг, навчання, розвиток, відпочинок тощо. У повному обсязі створює всі необхідні умови для його проживання та нормального розвитку, задовольняє гармонійний розвиток особистості дитини в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, дбає про здоров`я дитини, забезпечує сину регулярний огляд у лікарів, які здійснюють планові обстеження та лікування.

Позивач є працевлаштованою особою, має стабільний дохід, шкідливих звичок не має, дбайливо ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, син завжди має доглянутий та охайний вигляд, чемний та спокійний, має гарні манери поведінки.

Відповідно до довідки від 28.01.2025 №10 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до довідки від 28.01.2025 №11 ІНФОРМАЦІЯ_2 на утриманні ОСОБА_1 дійсно знаходиться сім`я в складі сина ОСОБА_4 , 2020 року народження.

ОСОБА_3 наразі не бере участі у вихованні дитини, не виявляє бажання утримувати дитину, та за весь час не оспорював той факт, що з 2022 року не проживає разом із позивачем та спільною дитиною. ОСОБА_3 з сином фактично не спілкуються та не підтримують стосунків. При цьому жодних перешкод у вихованні та спілкуванні батька з дитиною позивач не здійснює.

На даний час виникла необхідність встановлення факту перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утриманні у ОСОБА_1 , оскільки в неї не має іншої можливості підтвердити факт, що вона самостійно утримує та виховує сина, та вважає, що встановлення факту самостійного виховання та утримання матір`ю дитини повинно бути юридично зафіксоване, адже в подальшому можуть виникати питання стосовно оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується тільки одним з батьків, а також щодо переміщення сина без документального оформлення згоди батька, який не проживає разом з ними та для того, щоб повною мірою мати право представляти інтереси дитини без згоди батька.

Встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на самостійному вихованні і догляді позивача потрібно з метою захисту прав та інтересів дитини та прав позивача, як матері.

Просила встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує дитину, яка не досягла 18 років, а саме неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначила, що відповідач звільнився з правоохоронних органів і таємно від неї виїхав за кордон. Син має проблеми зі здоров`ям, коли дитині було 5 місяців йому встановили діагноз затримка розвитку кори головного мозку, дитина погано розмовляє. Позивач весь час займається лікуванням та реабілітацією сина. Відповідач повідомив їй, що виїхав за кордон на заробітки, згодом перестав виходити з нею та сином на зв`язок, створив нову сім`ю, життям дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вона уклала контракт з ІНФОРМАЦІЯ_5 , але на даний час проходить військову службуу військовій частині НОМЕР_1 , перебувала на Сумщині, на даний час повернулася до м. Хмельницький на ротацію, де буде перебувати орієнтовно до січня 2026 року. Під час її відсутності дитиною опікувалася її мати. Проте бабуся дитини не може повною мірою забезпечити виховання дитини, оскільки за станом здоров`я дитина потребує особливої уваги і турботи, забезпечення умов для його розвитку. Встановлення факту самостійного виховання та утримання нею неповнолітньої дитини необхідне їй для звільнення з лав ЗСУ.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про визнання позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечив.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 27.05.2025 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 26.06.2025. 25.06.2025 від відповідача надійшла заява про визнання позову. Ухвалою суду від 26.06.2025 підготовче судове засідання відкладено на 23.07.2025 для витребування висновку щодо розв`язання спору з органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради. 22.07.2025 від представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради надійшли пояснення про те, щонадати висновок щодо розв`язання спору не має можливості, оскільки позивач відсутня за місцем проживання та не може надати доступ до свого житла для обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У зв`язку з перебуванням судді у щорічній основній відпустці підготовче судове засідання відкладено на 16.09.2025. 22.08.2025 від представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради надійшов висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 20.08.2025. У зв`язку з перебуванням судді у щорічній додатковій відпустці підготовче судове засідання відкладено на 23.09.2025. 23.09.2025 до суду надійшли письмові пояснення позивача. Ухвалою суду від 23.09.2025 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду на 23.10.2025. Для виклику свідків судове засідання відкладено на 03.11.2025. Ухвалою суду від 03.11.2025 до участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору військову частину НОМЕР_1 , судове засідання відкладено на 12.11.2025. 11.11.2025 від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору військової частини НОМЕР_1 надійшли письмові пояснення про відсутність заперечень проти позову.

3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини є відповідач ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 травня 2018 року, який розірваний рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2024 року.

13.09.2022 ОСОБА_3 виїхав за кордон, де проживає на даний час, що підтверджується відмітками в його паспорті громадянина України для виїзду за кордон.

Після розірвання шлюбу, дитина залишилася проживати з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади, відповідач проживає окремо від позивача та їхнього спільного сина.

Відповідно до довідки від 28.01.2025 №10 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 перебувала на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до довідки від 28.01.2025 №11 ІНФОРМАЦІЯ_2 на утриманні ОСОБА_1 перебуває сім`я в складі сина ОСОБА_4 , 2020 року народження.

На даний час ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 17.06.2025.

Встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем неповнолітньої дитини необхідне їй для звільнення з лав ЗСУ.

ОСОБА_3 не бере участі у вихованні та утриманні дитини та визнає факт того, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує дитину, яка проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа Хмельницького закладу дошкільної освіти №30 «Журавлик» ХМРХО від 27.03.2025 №01-27/11 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відвідував Хмельницький заклад дошкільної освіти №30 «Журавлик». Згідно доповідної записки від вихователів групи №8, яку відвідує ОСОБА_5 , його батько ОСОБА_4 жодного разу не з`являвся в закладі, зв`язок з вихователями не підтримує, життям та успіхами дитини не цікавиться.

Згідно з листом ФОП ОСОБА_6 від 31.03.2025 №79 батько дитини ОСОБА_3 для перевірки стану здоров`я дитини до лікаря не приходив. Для перевірки стану здоров`я дитини до лікаря-педіатра приходить мати ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки-характеристики ФОП ОСОБА_7 від 31.03.2024 ОСОБА_4 відвідував заняття у нейропсихолога у центрі розвитку дитини «Clever Space». ОСОБА_3 не з`являвся до центру розвитку, успішністю сина не цікавився. ОСОБА_8 не згадував батька на заняттях, не розповідав про їхні стосунки, в освітньому закладі не відвідував сина, не зв`язок не виходив.

Згідно з листом КП «Хмельницький міський центр первинної медико-санітарної допомоги №2» ХМР від 04.04.2025 №726/01-03 зі слів педіатра у 2025 році на прийом дитину супроводжувала її мати ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 20.08.2025 за результатом обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований та проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що дитині створені належні житлово-побутові умови. Дитина має власну мебльовану кімнату, створено місце для сну, навчання та проведення дозвілля. Санітарний стан житла задовільний, продукти харчування наявні. Батько дитини проживає за кордоном, проте не обмежений у можливості реалізації належного йому права на спілкування з сином та може утримувати дитину.

Факт перебування неповнолітньої дитини на самостійному вихованні та утриманні позивача також підтвердили у судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

4. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Щаслива сім`я, як правило, не має потреби в тому, щоб закон втручався у її справи.

У частині першій статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У статті 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Зазначена норма права дає підстави для висновку про те, що предметом договору є порядок здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Отже, навіть якщо один з батьків проживає окремо від дитини, він має здійснювати батьківські права та виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).

З настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються відповідними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або у певному обсязі припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини матір`ю необхідне існування (настання) обставин, з огляду на які обсяг прав батька обмежується або припиняється.

5. Оцінка суду.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на таке.

Обраний позивачем спосіб захисту порушених прав передбачений положеннями Сімейного кодексу України.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08.10.2025 в справі № 344/20811/24.

У ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 року), відзначається, що суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу.

Відповідно до положень ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При розгляді відповідної справи щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, суд оцінює доводи і докази, які підтверджують відповідний факт, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях.

Доведення факту одноосібного виховання дитини матір`ю пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких батько не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та, безумовно, впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Суд також зауважує, що виховання дитини батьками це процес, в якому батьки піклуються про фізичний, емоційний, соціальний та інтелектуальний розвиток дитини від народження до повноліття. Виховання дитини батьками включає: забезпечення фізичного здоров`я та безпеки; емоційна підтримка та любов; формування соціальних навичок (навчання дитини взаємодії з іншими людьми, розвитку навичок спілкування, співпраці та вирішення конфліктів); інтелектуальний розвиток (стимулювання пізнавальної активності, розвиток мислення, пам`яті, уяви та мовлення, підтримка інтересу до навчання та здобуття знань); розвиток моральних якостей (формування поваги до інших, відповідальності, чесності, справедливості та інших моральних цінностей); підготовка до самостійного життя (навчання дитину побутовим навичкам, плануванню часу, відповідальності за свої дії та прийняття рішень); позитивне навчання та моделювання поведінки; забезпечення освіти. Отже, виховання - це комплексний процес, який складається із багатьох дій, які мають вчинятись батьками.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена ч. 1 ст. 15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом.

Отже, суду мають бути надані докази, які з достатньою достовірністю підтверджують відсутність участі одного з батьків у вихованні та утриманні дитини.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт того, що вона самостійно виховує та утримує свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тоді як батько дитини проживає окремо, за кордоном, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, безпідставно самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків.

Судом не встановлено факту участі відповідача у вихованні дитини, у тому числі в дистанційній формі. Докази на підтвердження того, що відповідач утримує дитину, у добровільному чи примусовому порядку (сплачує аліменти), у матеріалах справи відсутні.

На думку суду, задоволення вимоги позивача про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини в першу чергу відповідає якнайкращим інтересам ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлення факту виховання та утримання самостійно позивачем своєї малолітньої дитини впливає на можливість здійснення нею права на захист прав та інтересів дитини, в тому числі, шляхом звільнення з військової служби як матері, яка виховує дитину без батька, задля здійснення належним чином особисто своїх батьківських обов`язків, які покладені на неї Сімейним кодексом України, діяти в інтересах дитини у випадках передбачених Законом незалежно від волі батька дитини.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

6. Розподіл судових витрат.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн, позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 968, 96 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 150, 155, 157 СК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимого щодо предмета спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, військової частини НОМЕР_1 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини матір`ю - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 самостійно виховує та утримує дитину, яка не досягла 18 років, а саме неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 );

третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради (вул. Грушевського, 88, м. Хмельницький, );

третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя Алла ЦІДИК