Справа № 755/5277/25
Номер провадження 2/541/1070/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 листопада 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.,

позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Клімова А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, третя особа: Десята Київська державна нотаріальна контора,

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2025 року до Миргородського міськрайонного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, в якій позивач просила встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з вересня 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що вона проживала разом з ОСОБА_3 з вересня 2000 року як дружина та чоловік, але шлюб між ними не був зареєстрований, оскільки не вважали це за потрібне. Разом із ОСОБА_3 вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займалися благоустроєм квартири, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина. Крім того, вони разом піклувалися про матір ОСОБА_3 ОСОБА_4 та після її смерті здійснили відповідне поховання. Згодом, коли ОСОБА_3 захворів, вона турбувалась про нього, завжди була поруч та оплачувала всі можливі медичні дослідження, а після його смерті організувала та оплатила його поховання. Для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , вона звернулася до державного нотаріуса Десятої Київської держаної нотаріальної контори Домашенко В.В., проте їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не подано заяву про прийняття спадщини у встановлені строки та відсутні докази про фактичне прийняття спадщини.

Встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу їй необхідне для прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Відповідно до ухвали судді від 29 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання .

Ухвалою суду від 31 липня 2025 року підготовче провадження по справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку, відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду. Відзив на позовну заяву не направив (а.с. 227).

Представник третьої особи Десятої Київської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, у поданій до суду заяві просив судовий розгляд справи проводити за його відсутності.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 всудовому засіданні пояснили, що вони є сусідами позивачки, тому їм достеменно відомо про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали разом, з дітьми останньої, понад 20 років в квартирі АДРЕСА_2 до дня смерті ОСОБА_3 . Останній приділяв багато часу та уваги як позивачці, так і її дітям, кожного дня їх можна було побачити разом, тому свідки були переконані, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 пов`язують сімейні відносини подружжя.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є донькою позивачки. Усе своє свідоме життя ОСОБА_3 вона сприймала як батька, оскільки проживали вони разом, він брав активну участь в її вихованні, відвідував батьківські збори, оплачував навчання в університеті, а на відпочинок вони завжди їздили однією родиною. Будь-які великі витрати обговорювались членами сім`ї, оскільки бюджет був спільним.

Суд, заслухавши сторони, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає до задоволення за наступних обставин.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що з 2000 року позивач ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_3 та дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом від 17 квітня 2024 року (а.с. 114).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 03.01.2023 року (а.с. 91).

Цього ж дня між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_9 було укладено договір про надання ритуальних послуг щодо померлого ОСОБА_3 (а.с. 94).

Згідно з матеріалами спадкової справи № 503/2023 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , заяви про прийняття спадщини подали позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 (а.с. 168,169,171,187).

Постановою державного нотаріуса Десятої Київської держаної нотаріальної контори Домашенко В.В. від 01.08.2023 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею пропущений шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини, а саме: не подано заяву про прийняття спадщини у встановлені строки, та відсутні докази про фактичне прийняття спадщини (а.с. 113,193).

Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною першою статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 30 жовтня 2019 року (справа № 643/6799/17, провадження № 61-1623св19).

Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 02 листопада 2021 року (справа № 753/11869/18, провадження № 61-9894св21).

Таким чином, відповідно до пояснень свідків між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків, оскільки з вересня 2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали проживати разом з дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , вести спільний бюджет, виховувати дітей позивачки від першого шлюбу, їздити на відпочинок та піклуватися одне про одного.

Отже, факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з вересня 2000 року до 03 січня 2023 року підтверджується встановленими і дослідженими у справі доказами та беззаперечними твердженнями свідків.

За таких обставин, вимоги позивача є обґрунтованими, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 234,235, 256-259, 293, 315,319,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з вересня 2000 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя О. А. Городівський