ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1447/25 Номер провадження 22-ц/814/3266/25Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т. О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Триголов В.М., Чумак О.В.,

секретар Галушко А.С.

з участю представника позивача адвоката Гринь І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 травня 2025 року, постановлене суддею Зуб Т.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

03.04.2025 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом, у якому просив визнати протиправними дії ТОВ «Полтаваенергозбут» щодо зміни тарифу надання послуг електричної енергії з тарифу для побутових споживачів на тариф для малих непобутових споживачів; зобов`язати відповідача поновити електропостачання за тарифом для побутових споживачів за об`єктом споживання-гараж № НОМЕР_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування підстав позову зазначає, що є власником указаного гаража, набутого ним на підставі договору купівлі-продажу №2407 від 29.12.2023, а також земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,0023 га, з кадастровим номером :05:002:035, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що гараж використовується ним виключно для забезпечення власних побутових потреб; електроенергія, що постачається до нього використовується для освітлення, живлення та заряджання побутових приладів.

Наголошує, що він не є фізичною особою-підприємцем та за адресою розташування гаража не зареєстрована жодна фізична особа-підприємець чи юридична особа, ніхто не провадить професійну або господарську діяльність.

Із підстав викладеного вважає відсутніми підстави обраховувати спожиті ним послуги як непобутового споживача. Відтак, вартість послуг електричної енергії повинна розраховуватися як для побутового споживача. Проте, з невідомих йому причин, відповідач самовільно змінив тариф для нарахування за універсальні послуги з тарифу для побутових споживачів на тариф для малих непобутових споживачів.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28.05.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що матеріалами справи підтверджено наявність безумовної згоди позивача із тарифами (ціною), що застосовуються при розрахунку за спожиту електричну енергію належного йому гаража. Відтак, поведінка позивача щодо оплати за спожиту електричну енергію, вартість за яку нараховується відповідно до Порядку формування цін на універсальні послуги, свідчить про визнання та погодження (конклюдентні дії) із застосованим тарифом.

Суд першої інстанції також дійшов висновку, що ТВ «Полтаваенергозбут» було вірно застосовано тарифи при розрахунку вартості послуг з електропостачання об`єкта нежитлової нерухомості- гаража № НОМЕР_1 , тоді як власна позиція сторони позивача зводиться до довільного трактування ним діючого законодавства у сфері енергетики.

Позивач оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Вважає, що при постановленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано, що постанова НКРЕКП є підзаконним нормативно-правовим актом і має нижчу юридичну силу по відношенню до Закону України «Про ринок електричної енергії», яким захищено порушене право позивача.

Наголошує, що норми Постанови НКРЕКП не можуть змінювати підхід регулятора до визначення об`єктів побутового споживача по відношенню до Закону України «Про ринок електричної енергії», а отже він, позивач, будучи побутовим споживачем та власником гаража не зобов`язаний сплачувати спожиті послуги за завищеними тарифами.

11.07.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

13.10.2025 до апеляційного суду надійшла заява відповідача про зупинення провадження у цій справі до розгляду справи №320/14827/25.

Вирішуючи заявлене клопотання з урахуванням думки представника позивача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення.

При цьому судом враховано, що згідно із п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства,- до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справ; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Викладені відповідачем у клопотанні обставини не доводять об`єктивну неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої цивільної справи, тому апеляційний суд у зупиненні апеляційного провадження відмовляє.

У суді апеляційної інстанції представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на її задоволенні.

Інші учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явилися, що з огляду на положення ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0023 га, кадастровий номер :05:002:0350, цільове призначення: для будівництва індивідуальних гаражів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з розташованим на ній гаражем № НОМЕР_1 ; підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу від 29.12.2023, зареєстрований в реєстрі за №2407 та посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Пусан Т.В.; реєстрація речового права підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав індексний номер 360507929, 360508465./а.с.9-10, 11, 12/

ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надається ТОВ «Полтаваенергозбут» на підставі договору №42301298 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , за ЕІС-кодом зазначеним у заяві-приєднанні, та присвоєним особистим рахунком, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та ПРРЕЕ (п.2.1.)./а.с.13-17, 22/

Додатком №2 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є Комерційна пропозиція №13-УП діє для гаражів, гаражно-будівельних, дачних, дачно-будівельних кооперативів, садових товариств та допоміжних (нежитлових) приміщень із договірною потужністю до 50 кВт, електроустановки яких приєднанні до мереж оператора системи розподілу АТ «Полтаваобленерго»./а.с.23-24/

При укладенні Договору позивачем було надано паспорт точки розподілу від 07.05.2024р., що є додаткам № 2 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №, зазначено, що вид об`єкта електрифікації, до складу якого входить площадка комерційного обліку, за адресою: АДРЕСА_1 - «Гараж»./а.с.65/.

На виконання пункту 13 розділу XVII Прикінцевих та перехідних положень, Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017, АТ «Полтаваобленерго» відокремило зі свого складу постачальника електричної енергії ТОВ «Полтаваенергозбут», яке згідно виданої ліцензії на підставі постанови НКРЕКП №575 від 26.06.2018 здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам та є окремою юридичною особою./а.с.51/.

Відповідно до додатку №3 постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268, ТОВ «Полтаваенергозбут» виконує функції постачальника універсальних послуг на території Полтавської області./а.с.52-55/.

При постановленні рішення суд першої інстанції виходив із того, що у постачальника відсутні правові підстави постачати електричну енергію на спірний об`єкт нежитлової нерухомості за фіксованою ціною для побутових споживачів, адже даний гараж не охоплюється поняттям «об`єкт побутового споживача», а відтак, споживач, який має на праві власності такий об`єкт, не являється побутовим. При цьому районним судом ураховано, що хоча за ієрархією нормативно-правових актів Закон України «Про ринок електричної енергії» має вищу юридичну силу за ПРРЕЕ, проте норми останнього мають спеціальний характер та підлягають застосуванню у першу чергу в контексті спірних правовідносин.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та зводяться до довільного трактування норм права на власну користь.

Закон України «Про ринок електричної енергії» та Правила роздрібного ринку електричної енергії визначають різні категорії споживачів за критерієм використання ними електричної енергії.

Положенням «Про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії» (далі Положення), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №483, установлено фіксовані ціни на електричну енергію для побутових споживачів. Постановою Кабінету Міністрів України №632 від 31.05.2024 внесено зміни до Положення, відтак, з 01.06.2024 по 30.04.2025 включно встановлено фіксовану ціну на електроенергію для побутових споживачів (індивідуальні та колективні), а також споживачів (цілі споживання), які визначені в абзацах одинадцятому-чотирнадцятому пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, а саме 4,32 грн за 1 кВт/год (незалежно від обсягу споживання).

Згідно з п.62 ч.1 ст.1 Закону, абзац пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу I ПРРЕЕ Побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

Постановою НКРЕКП №1272 від 05.10.2022 внесені зміни до ПРРЕЕ, за яких побутові потреби - споживання (використання) електричної енергії для задоволення умов постійного або тимчасового проживання та/або перебування фізичних осіб на об`єкті побутового споживача, включаючи прибудинкову (присадибну територію) у тому числі для індивідуального будівництва (реконструкції) об`єктів приватного домогосподарства, крім нотаріальної, підприємницької, господарської та незалежної професійної діяльності, зокрема діяльності дата-центрів, центрів обробки даних, зі створення віртуальних активів (майнінгу) та надання інших платних послуг, у тому числі у сфері сільського зеленого туризму тощо.

Об`єкт побутового споживача - квартира, житловий будинок (частина будинку), приватне домогосподарство, садовий будинок та інші об`єкти житлової нерухомості, визначені у пункті 14.1.129 Податкового кодексу України, що належать індивідуальному побутовому споживачу на правах власності або користування та яким присвоєні окремі адреси, а також земельна ділянка, призначена для індивідуального житлового будівництва зазначених об`єктів житлової нерухомості (абц. пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу I ПРРЕЕ (зі змінами).

Об`єкти житлової нерухомості - будівлі, зареєстровані згідно із законодавством як об`єкти житлової нерухомості, дачні та садові будинки (п.14.1.129 Податкового кодексу України).

Згідно положень пункту 14.1.129-1 статті 14 Податкового кодексу України, об`єкти нежитлової нерухомості-будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості.

Відповідно до п. г) абз.1 п.п.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки не є об`єктами житлової нерухомості, відносяться до об`єктів нежитлової нерухомості.

За таких обставин у відповідача були відсутні правові підстави для постачання електричної енергії за фіксованими цінами на електричну енергію для побутових споживачів та застосування фіксованої ціни, визначеної постановою КМУ №483.

Доводів на спростування викладеного апеляційна скарга не містить, оскільки в контексті спірних правовідносин та наведених норм права для визначення тарифу не є визначальним той факт, що позивач не є фізичною особою-підприємцем. Оскільки гаражно-будівельному кооперативі на території, де розміщено сам гараж №4, електрична енергія, спожита на технічні цілі та освітлення території, оплачується за цінами, за яким постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії побутовим споживачам.

При цьому Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» визначено, що НКРЕКП (Регулятор) є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг (частина перша статті 1); - Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України. Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: 1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 4) державного контролю та застосування заходів впливу; 5) використання інших засобів, передбачених законом (стаття 3 Закону про НКРЕКП); - рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. (стаття 14 Закону про НКРЕКП); - Регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання (п.1 ч.2 ст. 17 Закону про НКРЕКП).

Таким чином прийняті НКРЕКП постанови є обов`язковими для всіх учасників ринку електричної енергії, у тому числі і постанова НКРЕКП від 14.03.2018 №312, якою затверджені «Правила роздрібного ринку електричної енергії».

Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №911/1359/22 від 19.04.2024, за змістом якої прийняті нормативно-правові акти НКРЕКП в межах її повноважень є обов`язковими для учасників ринку.

Із огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку, не спростованого позивачем у доводах апеляційної скарги, що у відповідача відсутні підстави для проведення нарахування позивачеві за електропостачання за тарифом «Побутовий споживач».

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до припущень та не ґрунтуються на доказах. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.10.2025.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді В.М. Триголов

О.В. Чумак