Справа №278/3227/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» звернулось до суду з позовом, у якому зазначило, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 279668 від 24.08.2018 про надання кредиту в електронній формі.

Відповідно до індивідуальної частини кредитного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» надало відповідачу кредит у сумі 7000 грн.

Позивач зауважує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» виконало умови договору, перерахувавши на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 7000 грн., а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати пені і штрафу, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 17 980,00 грн., з яких: сума основного боргу - 4000,00 грн., сума боргу за процентами - 2160,00 грн., сума боргу за пенею та штрафом - 11 820,00 грн.

Між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» 12.04.2018 було укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами.

Крім того, 27.12.2018 укладено додаткову угоду № 10, підписано реєстр прав вимоги № 11 про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників, зокрема, до відповідача, перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Протоколом загальних зборів № 1706 від 25.07.2024 ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейменовано на ТОВ «Він Фінанс».

Посилаючись на норми ст. 625 ЦК України позивач вказує, що до складу простроченого грошового зобов`язання входять інфляційні втрати та 3 % річних, навівши у позові розрахунок, згідно якого слідує, що інфляційні втрати за період з 23.02.2019 до 23.02.2022 становлять 3931,59 грн., 3% річних за період з 23.02.2019 до 23.02.2022 становлять 1619,68 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором, з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних становить 23 531,27 грн.

Вказуючи на відповідні обставини позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, відшкодувати витрати з оплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 15.08.2025 по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику учасників.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частквому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.08.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 279668 про надання кредиту.

Згідно індивідуальної частини договору ТОВ «Авентус Україна» надало грошові кошти у розмірі 4000,00 грн., а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. (п. 1.1 договору)

Відповідно до п. 2.2 договору, сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування кредитом, яка складає 0,9 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (328,50 % річних) у межах строку надання кредиту, який становить 30 днів (п. 1.4 договору), починаючи з наступного дня після дня надання кредиту. (п.п. 1.2.1 договору)

Сукупна вартість кредиту складає 127,00 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 5080,00 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе: проценти (відсотки) за користування кредитом 27,00 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 1080,00 грн. (у грошовому виразі). (п. 1.3, п.п. 1.3.1 договору)

Відповідно до п. 1.5. договору, кредит надається, зокрема, шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок Клієнта, або здійснення грошового переказу на ім`я Клієнта через внутрішньодержавні платіжні системи. (п.п. 1.5.1, 1.5.2 договору)

З п. 1.6 договору вбачається, що клієнт має право ініціювати продовження строку користування кредитом. Для цього він зобов`язаний у повному обсязі сплатити нараховані на дату продовження (пролонгації) проценти за користування кредитом, а також пеню та штраф (у разі наявності). У такому разі та за умови, що залишок тіла кредиту складає не менше ніж 400,00 (чотириста) гривень 00 копійок, строк користування кредитом автоматично продовжується (пролонгується) з дати внесення необхідної суми грошових коштів на такий самий строк і на таких самих умовах (при цьому укладання додаткового договору не потребується).

Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті www.creditplus.ua. Підписуючи цей Договір, Клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. (п. 1.7 договору)

У п. 3.1. договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно Графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 3.2 договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, починаючи з наступного дня після дня надання кредиту (перерахування грошових коштів на банківський картковий рахунок Клієнта) до дня повного погашення заборгованості за Договором (зарахування коштів на поточний банківський рахунок Товариства) включно.

У разі порушення Клієнтом строків виконання зобов`язань за договором та у разі, якщо встановлена підпунктом 1.2.1 пункту 1.2 цього договору процентна ставка за користування кредитом менша ніж 1.8 % (один кома вісім процента) від суми кредиту за кожен день користування кредитом, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству процент за користування кредитом у розмірі 1.8 % (один кома вісім процента) від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору. При цьому клієнт розуміє та надає згоду товариству, що така зміна процентної ставки не є односторонньою зміною умов договору. (п. 3.4 договору)

Аналогічний порядок зазначений при продовженні (пролонгації) строку користування договору у п. 3.5 договору.

У випадку прострочення повернення суми кредиту за користування кредитом Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству: пеню в розмірі 3% (три процента) від суми кредиту за кожний день прострочення, починаючи з 4 (четвертого) дня прострочення. Строк нарахування пені не може перевищувати 90 (дев`яносто) днів. На 4 (четвертий) день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 100 грн. На 30 (тридцятий) день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 300 грн. На 90 (дев`яностий) день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 500 грн. (п. 4.4, п.п. 4.4.1, 4.4.2, 4.4.3, 4.4.4 договору)

Додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту від 24.08.2018 є Графік розрахунків, з якого встановлено, що сторонами погоджено: суму позики 4000,00 грн.; суму нарахованих процентів 1080,00 грн., разом до оплати 5080,00 грн. Дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів не пізніше 23.09.2018.

У розрахунку заборгованості за договором кредиту від 24.08.2018 вбачається, що за відповідачем обраховується заборгованість, яка на дату відступлення прав вимог (26.12.2018) становить 17 980,00 грн., з яких: сума боргу за тілом кредиту - 4000,00 грн., сума боргу за відсотками - 2160,00 грн., сума боргу за пенею та штрафами - 10 920,00 грн.

Між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» 12.04.2018 укладено договір факторингу №1, відповідно до якого Клієнт (ТОВ «Авентус Україна) відступило Фактору (ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»), зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

27.12.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено додаткову угоду № 10 до договору факторингу №1 від 12.04.2018.

Згідно з реєстром прав вимог № 11 від 27.12.2018 ТОВ «Авентус Україна» на підставі договору факторингу № 1 від 12.04.2018 відступило на користь позивача права грошової вимоги до боржників, в тому числі, за договором від 24.08.2018, що укладений з відповідачем.

Відповідно до наказу № 55 - к від 25.07.2024 ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейменовано на ТОВ «Він Фінанс».

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.

Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.

Обставини укладення договору та погодження його умов підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами з даними про застосування електронного підпису 24:08:2018 09:46:33, довідкою ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 07.05.2025, згідно якої слідує, що 24.08.2018 було здійснено зарахування коштів на суму 4000,00 грн., маска картки № НОМЕР_1 , код авторизації 210868, номер транзакції в системі НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

За положеннями ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

З огляду на те, що відповідачем зобов`язання за укладеним кредитним договором від 24.08.2018 не виконувалися, суд дійшов висновку про ґрунтовність доводів позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, що становить 4000,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача нарахованих відсотків, пені та штрафу за договором кредиту.

Верховний Суд у постанові від 07.06.2023 року по справі № 234/3840/15-ц зробив висновок, що кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

У своїй постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від вказаного правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Судом встановлено, що п. 1.6 договору визначено, що клієнт має право ініціювати продовження строку користування кредитом. Для цього він зобов`язаний у повному обсязі сплатити нараховані на дату продовження (пролонгації) проценти за користування кредитом, а також пеню та штраф (у разі наявності). У такому разі та за умови, що залишок тіла кредиту складає не менше ніж 400,00 (чотириста) гривень 00 копійок, строк користування кредитом автоматично продовжується (пролонгується) з дати внесення необхідної суми грошових коштів на такий самий строк і на таких самих умовах (при цьому укладання додаткового договору не потребується).

Строк кредиту за договором від 24.08.2018 становить 30 днів, а отже, дата повернення вважається 23.09.2018.

При цьому, ТОВ «Він Фінанс» просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку.

Регулюючись вищезазначеними нормами законодавства, суд враховує, що належним чином підтверджуючих доказів щодо продовження (пролонгації) кредитних зобов`язань позивачем не надано, а тому суд, у розрізі арифметичного розрахунку нарахованих відсотків відповідно до договору стягує 1080,00 грн. (4000,00 грн. * 328,5% річних (0,9% на день) * 30 днів / 365 / 100% = 1080,00 грн.).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З матеріалів договору слідує, що у випадку прострочення повернення суми кредиту за користування кредитом Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству: пеню в розмірі 3% (три процента) від суми кредиту за кожний день прострочення, починаючи з 4 (четвертого) дня прострочення. Строк нарахування пені не може перевищувати 90 (дев`яносто) днів. На 4 (четвертий) день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 100 грн. На 30 (тридцятий) день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 300 грн. На 90 (дев`яностий) день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 500 грн. (п. 4.4, п.п. 4.4.1, 4.4.2, 4.4.3, 4.4.4 договору)

Згідно розрахунку заборгованості, за кредитним договором нараховано 10 920,00 грн. пені та 900,00 грн. штрафу, а загальна сума складає 11 820,00 грн.

Оскільки договором визначений срок кредитування - 30 днів, протягом якого кредитор має право нараховувати відповідачу відсотки, пеню та штраф, однак, як встановлено, що нарахування відбулося за межами строку кредитування, тому у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача пені тра штрафу слід відмовити.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за тілом кредиту становить 4000,00 грн., заборгованість за відсотками становить 1080,00 грн., а загальна сума заборгованості становить 5080,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та 3% річних за договором кредиту.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

З огляду на вищевикладене, до стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати у розмірі 1452, 13 грн. та 3 % річних у розмірі 521,08 грн., за період з 24.09.2018 по 23.02.2022, які розраховується за формулою:

- інфляційні втрати: 5080,00 грн (сума боргу) х 1.28585209 % (сукупний індекс інфляції) - 5080,00 грн (сума боргу) = 1452,13 грн.;

- 3 % річних: 5080,00 грн. (сума боргу) х 3% х 1249 (кількість днів прострочення) / 365 (кількість днів у році) / 100 = 521,08 грн.

Щодо стягнення з відповідача судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом прийняте рішення про часткове задоволення вимог, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам, що в розрахунку становить 726,08 грн. (7053,21 грн. / 23 531,27 грн. = 0,29973; 0, 29973 х 2 422,40 грн. = 726,08 грн.).

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому, суд враховує висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Судом досліджено долучені до позову докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а саме: договір про надання правової допомоги, укладений 22.03.2024 між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та Адвокатським бюром «Анастасії Міньковської», додаткову угоду №33 про надання правової допомоги від 22.03.2024, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), в якому сторони визначили вартість послуг з надання правової допомоги, а саме: 5 000 грн. за підготовку позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості, детальний опис робіт виконаних Адвокатським бюро "Анастасії Міньковської.

Зважаючи на викладене, оскільки судом позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 1498,68 грн. (7053,21 грн. / 23 531,27 грн. = 0,29973; 0, 29973 х 5000,00 грн. = 1498,68 грн.).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача, інші розрахунки не подавались.

Отже, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за договором кредиту № 279668 від 24.08.2018 у сумі 7053,21 грн., з яких: 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1080,00 грн. заборгованість за відсотками, 1452,13 грн. - інфляційні втрати, 521,08 грн. - 3% річних, судовий збір - 726,08 грн. та професійна правнича допомога - 1498,68 грн.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 258-279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», , адреса місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, заборгованість за кредитним договором №279668 від 24.08.2018 в сумі 7053,21 грн., з яких: 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1080,00 грн. заборгованість за відсотками, 1452,13 грн. - інфляційні втрати, 521,08 грн. - 3% річних

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» судовий збір у розмірі 726,08 грн.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1498,68 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.М. Лєдньов