Справа № 362/6893/25
Провадження № 2/362/3747/25
У Х В А Л А

05.09.2025 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 являється громадянином Російської Федерації та проживає у Росії, м. Москва. Шлюб між сторонами укладено в Україні.

Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно зі статтею 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.60 вищевказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, подружжя не має спільного проживання в Україні.

Відповідно дост.110 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.

Згідно з ч.2, 3ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» подружжя, будучи громадянами різних держав, можуть обрати право, яке буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Таке можливо, тільки якщо вони не мають спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Відповідно до ч.1ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених уст.77 цього Закону.

Однак, такої угоди між сторонами для визначення підсудності Васильківському міськрайонному суду Київської областідо матеріалів позову не надано.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11 ВСУ зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.2 ст.28 чинного ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільних дітей у позивача та відповідача немає.

При цьому позивач, звертаючись до суду з даним позовом, не зазначив поважних причин, через які позов може розглядатися за місцем його проживання.

Також до позову не додано належного документа, який підтверджує зареєстроване місце проживання позивача на території колишнього Васильківського району районі станом на дату звернення до суду з позовом, що давало б їй право на звернення до суду з позовом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання або перебування.

Крім того, оскільки місцем проживання відповідача є Російська Федерація, суду, в разі визначення підсудності справи за Васильківським міськрайонним судом Київської області, необхідно буде направляти копію позовної заяви та доданих до неї документів в Російську Федерацію через Головне територіальне управління юстиції у Київській області в порядку, передбаченому Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 р.

Відповідно до ст.17 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 р., у відношеннях один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою.

Оскільки Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 р. передбачено направлення документів для вручення їх сторонам у справі в належним чином завіреному перекладі на російську або мову Договірних Сторін, а позивачем не було додано до позовної заяви належним чином завіреного перекладу позовної заяви на російську мову, суд вважає за необхідне надати позивачу строк для надання належним чином завіреного перекладу позовної заяви для відповідача з доданими до неї документами на російську мову.

Недоліки слід усунути з урахуванням вимог ч.1 ст.177 ЦПК України.

Відповідно до ст.185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Слід зазначити, що відповідно до Статті 2 Віденської конвенції про дипломатичні стосунки, прийнятої 18 квітня 1961 р. у Відні на Конференції ООН з дипломатичних стосунків і імунітету (набула чинності 24 квітня 1964 року), встановлення дипломатичних відносин між державами і встановлення постійних дипломатичних представництв здійснюються зі взаємної згоди. Першим кроком до встановлення дипломатичних відносин є визнання де-факто або де-юре тієї або іншої держави і його уряду з боку іншої держави.

Розрив дипломатичних відносин здійснюється за ініціативою якоїсь держави, яка офіційно оголошує про припинення дипломатичних відносин з іншою державою. Розрив дипломатичних відносин відбувається у випадках виникнення між державами збройного конфлікту.

Відповідно до ч. 1 п. 20 ст. 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану»,Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р. в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р., у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.

24 лютого 2022 р. о 12 год. 12 хв. Міністерство закордонних справ України опублікувало офіційну заяву щодо розриву дипломатичних відносин з Російською Федерацією, зазначивши, що президент ОСОБА_3 підтримав пропозицію зовнішньодипломатичного відомства про розрив дипломатичних відносин України з Російською Федерацією.

Відтак, у даній справі суд буде позбавлений можливості здійснити процедуру повідомлення відповідача, що є громадянином Російської Федерації, щодо поданого до нього позову про розірвання шлюбу через дипломатичні канали, оскільки, будь-який інший спосіб розгляду даної справи, без повідомлення відповідача щодо наявного провадження відносно нього у Васильківському міськрайонному суді Київської області, буде суперечити процесуальному алгоритму, що передбачений ЦПК України.

Крім того, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за подання позову про розірвання шлюбу. З огляду на квитанцію, позивач сплатив 1100 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

А тому позивачу в новій редакції позову необхідно вказати всі відомості про сторін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 185 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків 5 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду, з урахуванням викладеного в даній ухвалі.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.М.Кравченко