Справа № 344/672/25
Провадження № 2-о/344/142/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.,

секретаря с/з Соляник Т.І.

за участі

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Жиляк М.Д.,

представника заінтересованої особи1 Шведи О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Жиляк Михайло Дмитрович, заінтересовані особа: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту перебування на утриманні,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, в інтересах якої діє представник, у січні 2025 року звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із заявою, в якій просила встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні її внука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця, який зник безвісті 03.05.2024р. при виконанні бойового завдання за призначенням під час воєнних дій на території України.

В обґрунтування вимог заяви зазначає, що з дитинства онук ОСОБА_3 проживав з бабусею (заявницею) та дідусем, оскільки мати ОСОБА_2 - ОСОБА_4 рішенням Івано-Франківського міського суду від 18.05.2007р. позбавлена батьківських прав щодо свого сина, мати дитини померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Дідусь ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_6 з 2021р. навчався, отримував із навчального закладу нарахування, також отримував пенсійні виплати. З досягненням повноліття онук ОСОБА_7 утримував бабусю, так як остання є особою похилого віку, не працює, потребувала коштів на лікування, харчування та інші побутові та житлові потреби. Досягнувши 20-ти років ОСОБА_7 прийняв рішення добровільно стати на захист України після введення воєнного стану та уклав контракт на проходження військової служби у ЗСУ з 13.04.2024р. Після участі онука у бойовому завданні, 03.05.2024р. він зник безвісті поблизу н.п.Кліщіївка Бахмутського району Донецької області. Дружини, батьків чи дітей ОСОБА_7 не мав, проживав та опікувався тільки бабусею, забезпечував оплату необхідних витрат. Даний факт перебування заявниці на утриманні онука необхідний для підтвердження та подальшої змоги в отриманні грошового забезпечення за час його безвісної відсутності.

14.04.2025р. до суду від заінтересованої особи1 Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення, в яких зазначається, що заявник не доводить постійність характеру допомоги їй від онука та повного утримання, як джерело засобів для її існування.

17.04.2025р. від представника заявника подані додаткові пояснення.

07.07.2025р. надійшли пояснення від заінтересованої особи2, де вказано, що заявниця на час подання заяви не входить в коло осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення, розгляд справи просили без участі представника.

Представник заявника в судовому засіданні позов підтримав та надав пояснення.

Представник заінтересованої особи1 в режимі ВКЗ у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви за недоведеністю.

Інша заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, однак подала письмові пояснення та просила розгляд здійснювати без участі представника.

Заслухавши заявника, представника заявника, представника заінтересованої особи1, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до Свідоцтва про народження батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є мати ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_8 (батько був записаний зі слів матері) (а.с.69, 71).

Бабусею та дідусем ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , заявниця у даній справі, та ОСОБА_9 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та (а.с.40-41).

Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 18.10.2007р. за позовом бабусі дитини ОСОБА_1 було позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_2 (а.с.67-68). Підставою подачі позову було те, що мати після народження сина ОСОБА_7 повністю самоусунулася від обов`язків, не піклується за дитиною, веде нездоровий спосіб життя, перебуває на диспансерному обліку в обласному наркологічному диспансері. Опікуном над дитиною 20.12.2007р. за рішенням ООП було призначено дідуся ОСОБА_9 (а.с.66)

Як доводила сторона заявника, ОСОБА_2 з народження проживав однією сім`єю з бабусею та дідусем за однією адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 досяг повноліття (18 років) ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_6 з 2021р. навчався у ВХПУ №3 у статусі дитини сироти, проживав з бабусею, був старостою групи (а.с.74), отримав академічну відпустку у 2024р. проявивши намір участі на військовій службі у зв`язку з воєнним станом в Україні.

Разом з тим, ОСОБА_9 отримував із навчального закладу нарахування стипендії та інших виплат зокрема, в період з січня 2024р. по квітень 2024р. на загальну суму 113961.7 грн. (а.с.45-46).

Окрім того ухвалою суду від 11.02.2025р. було витребувано у ГУПФ доходи ОСОБА_2 , згідно відповіді розмір одержуваної пенсії по втраті годувальника за період за 01.08.2022р. по 01.05.2024р. складав 51790грн. (а.с.119-121).

Ще до досягнення повноліття, отримувавши відповідні доходи по місцю навчання та соціальні виплати, та з досягненням повноліття онук ОСОБА_7 утримував заявницю (бабусю), так як остання є особою похилого віку, не працює, потребувала коштів на лікування, харчування та інші побутові та житлові потреби.

Досягнувши 20-ти років ОСОБА_7 прийняв рішення добровільно стати на захист України після введення воєнного стану та уклав контракт на проходження військової служби у ЗСУ з 10.04.2024р., а попередньо з 26.02.2024р. був курсантом в/ч НОМЕР_2 (а.с.58-60). Згідно картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_2 отримував винагороду з квітня 2024р. (а.с.102-104).

Після участі онука у бойовому завданні, 03.05.2024р. він зник безвісті поблизу н.п.Кліщіївка Бахмутського району Донецької області (а.с.42-44,48-50,57,15-39,102).

За ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає факти перебування фізичної особи на утриманні.

Щодо встановлення судом факту утримання онуком бабусі, то окрім вищезазначеного з письмових доказів та пояснень сторони заявника, свідки ОСОБА_10 (друг ОСОБА_7 ), ОСОБА_11 (друг ОСОБА_7 ), ОСОБА_12 (сусідка заявниці та ОСОБА_7 ), ОСОБА_13 (представник Управляючої компанії будинку, де вони проживають) суду пояснили, що бабуся з онуком проживали постійно разом, ОСОБА_7 отримував кошти спочатку соціальні, як дитина сирота, потім стипендію, також він працював неофіційно для заробляння на витрати найнеобхіднішого, повністю займався купівлею продуктів (бабуся хвора), побутом. А у 2023 році сам займався заміною опалення в квартирі з загального на індивідуальне та ніс значні витрати (а.с.212) при цьому що не всі докази збереглись по витратах.

Дана заява ОСОБА_1 не стосується саме вирішення питання виплати грошового забезпечення, а тому суд не застосовує законодавство стосовно військвослужбовців на яке посилався представник заявника та заінтересованої особи.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У постанові від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки зробив Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2024 року у справі № 694/2318/23, від 08 травня 2024 року у справі № 214/4921/23 та від 05 червня 2024 року у справі № 557/1535/23.

Отже, з урахуванням обставин справи, заявниця доводила факт перебування її на утриманні онука, щодо цього спір відсутній.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заява є доведеною та такою, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 124 Конституції України, ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 258-259, 263-265, 268, 315-316, 319, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на утриманні її внука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , який зник безвісти 03.05.2024 року при виконанні бойового завдання за призначенням під час воєнних дій на території України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 13.10.2025р.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА