Справа № 496/8104/23
Провадження № 2/496/524/25
16 жовтня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючої судді Портної О.П.,
секретаря Рябової А.П.,
представника позивачів Ільківа М.М. (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта (паспорт НОМЕР_3 , виданий Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 20.11.2012 року), реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до
вимоги позивачів: про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування,
представник відповідача будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду, в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, -
І. Виклад позиції позивачів та заперечень відповідача.
3. Від відповідача, в особі представника, відзив на позов до суду не надходив.
ІІ. Інші процесуальні дії у справі.
4. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2023 року цивільну справу № 496/8104/23 передано на розгляд головуючій судді Портній О.П. (а.с. 7)
5. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 29.11.2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі. (а.с. 8-9)
6. Постановою Одеського апеляційного суду від 19.11.2024 року по справі № 496/8104/23 (провадження № 22-ц/813/3521/24) ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 29.11.2023 року скасовано, а справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду. (а.с. 76-78)
7. Згідно передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.12.2024 року цивільну справу № 496/8104/23 передано на розгляд головуючій судді Портній О.П. (а.с. 81)
8. Відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
9. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 17.12.2024 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 82-83)
10. Відповідач, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
11. Оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України шляхом направлення електронного документу до електронного кабінету, яке було отримано 09.04.2025 року (зворотній а.с. 92), 30.06.2025 року (а.с. 98), в судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, а сторона позивачів не заперечувала проти заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.
12. Верховний Суд у своїй Постанові від 29.04.2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
13. Представник позивачів у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовльнити.
IІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин.
15. Постановою Одеського апеляційного суду від 11.04.2023 року по справі № 496/487/22 (провадження № 22-ц/813/3967/23) апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Євроінс Україна» залишено без задоволення, а рішення Біляївського районного суду Одеської області від 20.09.2022 року в оскаржуваній частині залишено без змін. (а.с. 159-163)
ІV. Оцінка Суду.
20. В ч. 1 ст. 14 ЦК України закріплено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
21. За ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
22. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
23. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
25. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
26. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є також завдання майнової (матеріальної) шкоди.
27. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).
28. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України.
29. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
30. Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
33. З огляду на матеріали справи, предметом позову у даній справі є стягнення на підставі ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційних втрат, 3 % річних та пені за невиконання грошового зобов`язання щодо не виплаченого страхового відшкодування, підтвердженого судовим рішенням.
34. Таким чином, відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 20.09.2022 року, яке залишене без змін Постановою Одеського аепляційного суду від 11.04.2023 року, та виконане відповідачем частково 28.04.2023 року та остаточно 04.05.2023 року.
35. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
36. Разом з тим, за змістом ст.ст. 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
37. З огляду на те, що відповідач порушив встановлене в рішенні суду грошове зобов`язання, у позивачів виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України.
38 .Окрім того, відповідно до п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
39. Як передбачено ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
40. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
41. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
42. Зважаючи на особливу юридичну природу правовідносин сторін у вигляді відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором страхування, нарахування пені за несвоєчасне виконання договору страхування узгоджується з положеннями ст. 992 ЦК України, відповідно до яких у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
44. У п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України).
45. Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
46. Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
47. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
48. При цьому іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено.
49. Зволікання відповідача з виконанням судового рішення, що набрало законної сили 19.06.2015 року призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з ОСОБА_6 , та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.
50. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затвердженінаказом Державного комітету статистики України від 14.11.2006 року № 519).
51. Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін.
52. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді у порівнянні з базовим.
53. Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.
54. Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
58. Отже, відповідач мав невиконане грошове зобов`язання перед позивачами, що підтверджується рішенням суду, що набрало законної сили.
60. Однак суд не погоджується з розрахованим представником позивачів періодом прострочення зобов`язання.
63. Так, відповідно до копій платіжних інструкцій від 28.04.2023 року та від 04.05.2023 року, боржником було виконано повністю рішення суду по відношенню до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідно.
64. Інфляційні втрати та три проценти річних за ч. 2 ст. 625 ЦК України слід нараховувати до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18).
65. Тому, саме 27.04.2023 року для розрахунку штрафних санкцій по відношенню до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та 03.05.2023 року для розрахунку штрафних санкцій по відношенню до ОСОБА_3 , необхідно брати до розрахунку як останній день, так як свої обов`язки по виконанню судового рішення боржник частково виконав саме 28.04.2023 року та остаточно 04.05.2023 року.
66. З урахуванням викладеного, суд вважає, що у цих правовідносинах виникає період для нарахування інфляційних збитків, 3 % річних та пені з дати набрання рішенням суду законної сили (14.04.2023 року) по день, що передує повному виконанню боржником рішення суду, тобто до 27.04.2023 року, та до 04.05.2023 року включно.
67. Тому, суд доходить до висновку, що позивачі мають право на стягнення з відповідача прострочення боржником виконання грошового зобов`язання за страховим відшкодуванням, за період з 14.04.2023 року (дата набрання рішенням суду законної сили) до 27.04.2023 року, 04.05.2023 року (дні, що передують дню виконання рішення суду у повному обсязі).
69. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 20.08.2020 року по справі № 904/3546/19 підтримав позицію щодо правил обрахування інфляційних витрат викладену в Постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 року у справі № 905/21/19, у якій викладений правовий висновок про те, що при розрахунку «інфляційних втрат» у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню: 1) норми ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення"; 2) приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078; 3) Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 року №265. Визначений порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу (п.п. 2529 постанови Верховного Суду від 26.06.2020 року у справі № 905/21/19). 26.06.2020 року об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати. У кредитора згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення (п. 23 постанови Верховного Суду від 26.06.2020 року у справі № 905/21/19). Також об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у справі № 905/21/19 було наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн = "ЗБ", де "Х" залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн умовна сума погашення боргу в цьому місяці, а "ЗБ" залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу в цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося). У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.
70. Таким чином, оскільки судове рішення про стягнення суми страхового відшкодування по відношенню до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виконано 28.04.2023 року, а по відношенню до ОСОБА_3 виконано 04.05.2023 року і з цих дат зобов`язання відповідача перед позивачами припинилося в силу положень ст. 599 ЦК України, але позов підлягає частковому задоволенню саме шляхом стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 : інфляційних втрат в період з 14.04.2023 року до 27.04.2023 року у сумі 81,60 гривня, та пені у розмірі 782,47 гривні, що разом становить 864,07 гривні; на користь ОСОБА_2 : інфляційних втрат в період з 14.04.2023 року до 27.04.2023 року у сумі 48,00 гривня, та пені у розмірі 460,27 гривні, що разом становить 508,27 гривень; на користь ОСОБА_3 : інфляційних втрат в період з 14.04.2023 року до 03.05.2023 року у сумі 48,00 гривень, та пені у розмірі 657,53 гривні, що разом становить 705,53 гривень.
71. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
72. Відповідно вимог ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
73. Про те, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову йдеться у Постанові ВСУ від 27.05.2020 року у справі № 2-879/13. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах зазначає Суд. Окрім цього Суд зауважив, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс (див. п. 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18).
74. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
75. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
76. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
77. Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року справа № 826/1216/16, від 12.09.2019 року справа № 9901/350/18.
78. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП
КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.79. Представник позивача надав копії Договорів про надання правової допомоги № б/н від 04.01.2022 року (а.с. 173-175, 176-178, 179-181).
80. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
81. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
83. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
84. Щодо посилання представника позивачів про звільнення їх від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» суд зазначає наступне.
85. Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
86. Оскільки інфляційні втрати на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання щодо відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та внаслідок вчинення кримінального правопорушення, то потерпілий, який заявив такі вимоги, звільняється від сплати судового збору у всіх інстанціях. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 341/1375/18 від 24.02.2021 року.
87. З матеріалів справи відомо, що позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача страхової компанії, якою була застрахована цивільно-правова відповідальність завдавача шкоди, про стягнення інфляційних витрат, 3 % річних та пені від суми страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку, а не від суми невідшкодованої матеріальної та/або моральної шкоди, заподіяної злочином.
88. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні.
89. В зв`язку з вищевикладеним та частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне, з урахуванням ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», стягнути з позивачів на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень, тобто по 403,73 гривні з кожного.
На підставі вищевикладеного, ст. 625 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 274-279, 352, 354 ЦПК України, Суд, -
1. Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування задовольнити частково.
5. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта (паспорт НОМЕР_3 , виданий Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 20.11.2012 року), реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 403,73 гривні з кожного.
6. В іншій частині позовних вимог відмовити.
7. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
8. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.
9. Повний текст рішення складено 22.10.2025 року.
Суддя О.П. Портна