Справа № 466/6652/24
Провадження № 2/466/476/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі головуючого судді Невойта П.С.,

секретарів с/з Пришляк А.Я., Пукшина А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Львів Девелопмент» про визнання майнових прав на об`єкт,

за участю представника позивача адвоката Ступака А.Ю.,

представника відповідача адвоката Маланій І.Я.,

представника третьої особи адвоката Оприска М.В.,

в с т а н о в и в:

20.06.2024 адвокат Яковенко Ольга Миколаївна в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів» про визнання за ОСОБА_1 майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва незавершену будівництвом 2-х (двох) кімнатну житлову квартиру в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер: 070040024), що знаходиться в 1 (першому) під`їзді на 7 (сьомому) поверсі, за будівельним номером 31 (тридцять один), загальна проектна площа 75,07 (сімдесят п`ять цілих сім сотих) кв.м.

Ухвалою від 21.06.2024 справу прийнято до розгляду, розгляд вирішено проводити у порядку загального позовного провадження з викликом сторін та призначено підготовче судове засідання.

20.06.2024 року адвокат Яковенко О.М. в інтересах ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 25 червня 2024 року - задоволено заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, накладено арешт на 2-х (двох) кімнатну житлову квартиру в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер: 070040024), що знаходиться в 1 (першому) під`їзді на 7 (сьомому) поверсі, за будівельним номером 31 (тридцять один), загальна проектна площа 75,07 (сімдесят п`ять цілих сім сотих) кв.м.

Постановою від 28 січня 2025 року колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2024 року скасовано та ухвалено постанову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову Яковенко Ольги Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 відмовлено.

13.08.2024 представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів» Маланій І.Я. подала відзив на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позову.

26.09.2024 представник ТзОВ «СІТІ ЛЬВІВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» Оприско М.В. подав клопотання про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІ ЛЬВІВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» до справи третьою особою, оскільки відповідно до договору №01-26/03-24 щодо організації та фінансування будівництва об`єкта укладеного 26.03.2024 року ТОВ"Єврольвів" "замовник будівництва та ТОВ"Сіті Львів Девелопмент - девелопер будівництва" зобов`язується передати виключно девелоперу право забудови земельної ділянки та відповідні функції замовника будівництва об`єкта на земельній ділянці разом з усіма виконаними та/або незавершеними роботами, а девелопер зобов`язується забезпечити організацію/фінансування будівництва, інвестування та прийняте рішення по справі може вплинути на його права та обов`язки.

04.10.2024 року ухвалою суду Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІ ЛЬВІВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» залучено до справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача.

17.03. та 11.06.2025 року представником позивача адвокатом Ступак А.Ю. подані додаткові письмові пояснення щодо позовних вимог та відзиву (том 2 арк. спр.1-4, 15-19).

12.06.2025 представник ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент» адвокат Оприско М.В. подав письмові пояснення третьої особи з долученням письмових документів (том 2 арк. спр.20-180). Вважає, що ТзОВ «ЄвроЛьвів» є неналежним відповідачем, останньому не належать майнові права на квартири, т.я. згідно укладеного договору №01-26/03-24 щодо організації та фінансування будівництва об`єкта від 26.03.2024 року ТзОВ"ЄвроЛьвів" "замовник будівництва передав ТзОВ "Сіті Львів Девелопмент - девелопер будівництва" право забудови земельної ділянки та відповідні функції замовника будівництва об`єкта на земельній ділянці разом з усіма виконаними та/або незавершеними роботами.

Також зазначає. Що позивач неналежно виконує умови Попереднього договору щодо сплати забезпечувального платежу. Так, за приписами ст.635 ЦК України єдиним зобов`язанням за попереднім договором є зобовязання укласти основний договір у певний строк, обумовлений таким попереднім договором. Ухилення від такого укладення є порушенням цього зобовязання, однак якщо такий факт ухилення судами не встановлено, а сторони в обумовлений строк(термін) основний договір не уклали або одна зі сторін не направила іншій стороні пропозицію про його укладення, таке зобовязання вважається припиненим. Щодо умов укладеного попереднього договору між сторонами, то у разі не укладення основного договору з вини продавця у покупця виникає лише право на розірвання попереднього договору та повернення сплачувального забезпечувального платежу у строк 10 робочих днів (п.7.6 Договору). Тому вважає вимоги позивача про визнання майнових прав необгрунтованими та неефективними.

Ухвалою суду від 21.10.2024 року закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Львів Девелопмент» про визнання майнових прав на об`єкт.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 10.11.2021 року вона підписала попередній договір № 4754 купівлі-продажу квартири з ТзОВ «ЄвроЛьвів» (надалі Попередній договір).

Відповідно до розділу 2 Попереднього договору предметом є укладення сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу обєкта на умовах встановлених договором. Сторони повинні були укласти основний договір протягом 4 кварталу 2022 року. Квартира повинна передатись ТзОВ «ЄвроЛьвів» ОСОБА_1 у власність виключно після здійснення усіх платежів. Вона сплатила повну суму забезпечувального платежу. У зв`язку з цим, позивачка неодноразово зверталася до ТОВ «ЄвроЛьвів» з пропозицією укласти Основний договір на придбання квартири, т.я. вона повністю сплатила за неї кошти, однак Товариство відмовляється укладати такий договір, тому змушена звернутися до суду за захистом свої порушених прав.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Ступак А.Ю., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 09.05.2024 року позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Впродовж розгляду справи представник неодноразово подавав додаткові письмові пояснення, заперечення, обгрунтовуючи право на звернення за захистом порушеного права у спосіб визнання майнових прав на квартиру, доведення про повну сплату позивачем забезпечувального внеску за Попереднім договором, при цьому посилаючись на діючу практику ВС.

Представник відповідача адвокат Маланій І.Я., яка діє на підставі ордеру серія ВС №1297098 від 18.07.2024 р. в судовому засіданні позовні вимоги заперечила з підстав, наведених у відзиві та додаткових поясненнях.

Представник третьої особи адвокат Оприско М.В., який діє на підставі ордеру серія ВС № 1313127 від 25.09.2024 р. в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, наведених у письмових поясненнях третьої особи.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та третьої особи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд установив таке.

Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст. 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що 10.11.2021 року між ТзОВ «ЄвроЛьвів» та ОСОБА_1 укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, повсідчений приватним нотаріусом Барбуляк Х.М. та зареєстрований в реєстрі за № 4754 (надалі Попередній договір).

Відповідно до розділу 2 Попереднього договору та п.2.1 предметом договору є укладення сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу обєкта на умовах встановлених договором.

Сторони повинні були укласти основний договір протягом 4 кварталу 2022 року. Квартира повинна передатись ТзОВ «ЄвроЛьвів» ОСОБА_1 у власність виключно після здійснення усіх платежів. Вона сплатила повну суму забезпечувального платежу. У зв`язку з цим, позивачка неодноразово зверталася до ТОВ «ЄвроЛьвів» з пропозицією укласти Основний договір на придбання квартири, т.я. вона повністю сплатила за неї кошти, однак Товариство відмовляється укладати такий договір, тому змушена звернутися до суду за захистом свої порушених прав.

Предметом Договору згідно п.2.1 є укладення Сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу Об`єкту (далі Основний договір) на умовах встановлених цим Договором.

Згідно п.2.4. Попереднього договору, Сторони укладають Основний договір на умовах, передбачених цим Договором, протягом ІУ кварталу 2022 року, але не пізніше 60 днів з моменту проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Строною-1 на Об`єкт та за умови виконання Стороною -2 вимог розділу 4 Договору.

Розділом 4. Попереднього договору передбачено забезпечення виконання Договору та порядок розрахунків.

Згідно п.4.2. Договору сума коштів буде після її належної сплати Стороною-2 за даним Договором, зарахована до платежів за Основним договором у момент укладення такого Основного договору.

Пунктом 4.3. та 4.4. визначено розмір забезпечувального платежу, що дорівнює сумі коштів, яка у національній валюті України гривні складає 600 560, 00 грн. без ПДВ, що за курсом НБУ на день укладення договору становить 23 016, 40 дол. США. Вартість 1 км.м. площі становить 8000 грн.

Такий платіж вноситься 9 рівними частинами на банківський раханок Сторони-1 (при цьому сума забезпечувального платежу може бути збільшена на коефіцієнт корегування вартості (Ккв) на момент сплати кожного окремого платежу: перший у розмірі 66 728,88 грн., що за курсом НБУ становить 2 557,38 дол. США до 13.11.2021 року, останній до 13.07.2022 року.

Згідно п.7.2 Попереднього договору за порушення строків виконання грошових зобовязань за цим Договором Сторона-2 сплачує Стороні-1 суму заборгованості, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, три відсотки річних, нарахованих на суму боргу, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочки.

Як убачається з наданого третьою особою розрахунку (том 2 арк. спр. 203,204) загальна сума заборгованості станом на 28.09.2022 року, на день сплати 6-9 платежу за додатковим договором становить 26 733,81 грн.

З долучених стороною позивача копії меморіальних ордерів та наведеного розрахунку (том арк.спр. 188,189) вбачається, що ОСОБА_1 здійснила оплату 6-9-их платежів в 21 липня 2022 року на загальну суму 23500 грн. При цьому були порушення у строках сплати, перерва березень-квітень 2022 та останні 4 платежі сплачено у липні впродовж 10 днів, а за Договором останній платіж сплачується до 13.07.2022 року.

При цьому в Попередньому договорі від 10.11.2021 року відсутні умови щодо забезпечувального платежу згідно Попереднього договору від 26.09.2018 (том 1 арк.спр. 35-43) та Договору переуступки прав та внесення змін до Попереднього договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 26.09.2018 року (том.1 арк.спр.46-49), які за згодою сторін були розірвані Договором про розірвання від 10.11.2021 року (реєстровий номер 4752) (том 1 арк.спр.51,52).

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині першій статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Частинами першою - третьою статті 635 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (укладення між ОСОБА_1 та ТзОВ «ЄвроЛьвів») встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

За змістом статей 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

У частині першій статті 179 ЦК України надано визначення речі як предмета матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (частина перша статті 181 ЦК України).

У статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Окремо вказано, що майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.

З аналізу вказаних норм права можна зробити висновок, що у ЦК України визначення майнового права відсутнє, оскільки у статті 190 ЦК України міститься вказівка лише про те, що майнові права є неспоживчою річчю і визнаються речовими правами. При цьому не викликає сумніву, що майнові права є об`єктом цивільних правовідносин.

Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (абзац третій частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»).

Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому.

Вказане свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У частині другій статті 331 ЦК України вказано, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Суд дійшов висновку, що предметом позову в цій справі є майнові права на об`єкти інвестування.

Ефективним способом захисту майнових прав на об`єкт інвестування у разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також за відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків учасником будівництва, є визнання за учасником будівництва (пайовиком) майнових прав на об`єкт інвестування.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15 (провадження 14-31цс20), від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15 (провадження № 14-39цс19) та від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13 (провадження № 14-606цс18).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 травня 2019 року, справа № 760/17864/16-ц, провадження № 61-699св17, від 12.03.2025 року, справа №761/28387/23 провадження № 61-1063св25 у разі невиконання належним чином взятих на себе зобов`язань, а також, відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування.

Отже, належним відповідачем у такій справі є забудовник, а обставинами, що підлягають доведенню у справі за позовом про визнання майнових прав на об`єкт інвестування, є: невиконання забудовником свого обов`язку або відсутність факту введення будинку в експлуатацію, а також факт виконання особою, яка вважає свої майнові права порушеними (учасником будівництва, пайовиком), повної та вчасної сплати пайових внесків.

З долучених третьою особою до матеріалів справи письмового пояснення з додатками вбачається, що 26 березня 2024 року між ТзОВ «ЄвроЛьвів» та ТОВ «Сіті Львів Девелопмент» укладено Договір №01-26/03-24 «Обєктом будівництва» є багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_1 , що буде збудований на земельній ділянці разом з усім функціонуючим інженерним обладнанням, які необхідні для забезпечення належної його експлуатації в порядку, строки та на умовах, визначених цим Договором, чинним законодавством України, який після прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом будинку та здійснення відповідної державної реєстрації права власності, стане самостійним об`єктом нерухомого майна (п.1.5 Договору) (том 1 арк. спр. 198-209).

Згідно предмету Договору (п.2.1) Замовник зобов`язується передати виключно Девелоперу право забудови земельної ділянки та відповідні функції замовника будівництва Об`єкта на земельній ділянці разом з усіма виконаними та/або незавершеними роботами та придбаними матеріалами, які були виконані та використані при спорудженні Об`єкта будівництва, а Девелопер зобов`язується забезпечити організацію та/або фінансування (інвестування) будівництва Об`єкта відповдно до законодавства в т.ч. залучення коштів інших фізичних та /або юридичних осіб. Як додатки до договору від 26.03.2024 року є Акт передачі-приймання щодо організації та фінансування будівництва обєкта від 26.03.2024 року та передачі- приймання будівельного майданчика від 26.03.2024 року.

Згідно ч.7 ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі якщо право на будівництво об`єкта передано іншому замовникові або змінено генерального підрядника чи підрядника (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), а також у разі коригування проектної документації замовник протягом трьох робочих днів повідомляє про такі зміни відповідний орган державного архітектурно- будівельного контролю з поданням засвідчених у встановленому порядку копій документів, що підтверджують зазначені зміни. У разі якщо коригування проектної документації може вплинути на визначення адреси об`єкта нового будівництва (зміна місця розташування об`єкта, головного входу, зміна кількості об`єктів тощо), у повідомленні зазначається про необхідність коригування (зміни, присвоєння, анулювання) адреси. Продовження виконання будівельних робіт без такого повідомлення забороняється.

Ні сторона Відповідача, ні третя особа не надали на підтвердження зазначеного відповідних документів. До того ж, як зазначалося вище, згідно п.2.1. розділу 2 Договору про внесення змін від 03.11.2021 року, перехід прав і обов`язків, що є предметом даного Договору, здійснюється шляхом зміни сторони в Попередньому договорі купівлі-продажу квартири, з усіма правовими наслідками для сторін.

Отже, суд вважає, що відповідачем у справі є Забудовник ТзОВ «ЄвроЛьвів» і такий не виконав обов`язку побудувати та ввести в експлуатацію будинок, в якому розташована квартира, майнові права на які просила визнати ОСОБА_1 . Зазначені обставини щодо завершення будівництва Об`єкту не заперечуються і представником ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент».

Так, у постанові Верховного Суду від 16.02.2022 р. у справі № 761/7955/19, визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК Украйни).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Статтею 611 ЦК України передбачені правові наслідки, встановлені договором або законом, які настають у разі порушення зобов`язання, а саме: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Враховуючи, що позивачкою не в повній мірі та несвоєчасно виконані умови договору, неповністю сплачений забезпечувальний платіж, а також штрафні санкції, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва - незавершену будівництвом 2-х (двох) кімнатну житлову квартиру в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, за будівельною адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстро- вана за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів» , 76018, м.Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 44.

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Львів Девелопмент», , юр. адреса: м.Львів, вул. Новаківського, 14.

Повний текст рішення виготовлено та оголошено 24 жовтня 2025 року

Суддя П. С. Невойт