Справа № 484/467/25 Головуюча в 1-й інстанції Шикеря І. А.
Провадження 22-ц/812/1783/25 Доповідачка апеляційної інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючої - судді Ямкової О. О.,

суддів Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В.,

із секретарем судового засідання: Шурмою Є. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Шикері І. А. в приміщенні суду в місті Первомайську Миколаївської області, із складенням повного рішення, у справі

за позовом

ОСОБА_1 до

Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Південь Агро Інвест»

про розірвання договору оренди землі,

стягнення орендної плати з урахування пені та індексації,-

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Південь Агро Інвест» про розірвання договору оренди землі, стягнення орендної плати з урахуванням пені та індексації.

В обґрунтування позову зазначила, що є власницею чотирьох земельних ділянок із кадастровими номерами :01:000:0067, :06:000:0562, :06:000:0147, :01:000:0817 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах Синюхінобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, які передані нею в користування ПСП імені Т. Г. Шевченка на підставі договору оренди земельних ділянок від 17 червня 2008 року.

В подальшому 16 серпня 2018 року між ПСП імені Т. Г. Шевченка, позивачкою та ТОВ «Південь Агро Інвест», як новим орендарем укладено додаткову угоду до договору оренди земельних ділянок, за умовами якої земельні ділянки передані в користування відповідачу зі збільшенням розміру орендної плати до 12,37% від нормативної грошової оцінки, що в грошовому еквіваленті становить 5 593 грн 47 коп., та із строком її внесення до 1 вересня кожного року за який здійснюється оплата.

Крім того позивачці належать на праві власності інші земельні ділянки із кадастровими номерами :06:000:0559, :06:000:0798, :01:000:0814, :01:000:1561, :01:000:0064, :06:000:0144 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які також розташовані в межах Синюхінобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, які теж були передані нею в користування ПСП імені Т. Г. Шевченка на підставі договору оренди земельних ділянок, укладеного між ними 7 вересня 2009 року.

Ці земельні ділянки в подальшому теж перейшли до нового орендаря ТОВ «Південь Агро Інвест» на підставі укладеної 16 серпня 2018 року між ним, позивачкою та ПСП імені Т. Г. Шевченка додаткової угоди до договору оренди земельних ділянок, за умовами якої збільшено розмір орендної плати до 12,37% від нормативної грошової оцінки, що в грошовому еквіваленті становить 13 983 грн 68 коп. загальної суми оренди за користування усіма земельними ділянками, та із строком її внесення до 1 вересня кожного року, за який здійснюється оплата.

Первісним орендарем та новим орендарем до 2022 року обов`язки зі своєчасної сплати орендної плати виконувалися належним чином. Але, починаючи з 2022 року позивачці виплачено орендну плату за 2022 рік із суттєвим порушенням строку, а саме лише 7 березня 2023 року, хоча і з переплатою в розмірі 637 грн. 24 коп., яка не покриває пені за прострочку виплати орендної плати.

Орендна плата за 2023 рік теж виплачена 17 листопада 2023 року та не у повному розмірі, а саме в сумі 17 386 грн 20 коп., замість 19 577 грн 15 коп., внаслідок чого позивачкою недоотримано 2 190 грн 95 коп.

Орендна плата за 2024 рік також виплачена не у повному розмірі, а саме виплачена в сумі 17 386 грн 20 коп., замість 19 577 грн 15 коп., внаслідок чого позивачкою недоотримано 2 190 грн 95 коп.

Зазначене є порушенням умов договору і підставою для стягнення недоплачених сум орендної плати із нарахуванням пені та втрат від інфляції.

Посилаючись на суттєві порушення умов договору оренди земельної ділянки, у зв`язку з систематичним порушенням строків виплати орендної плати та неповною її виплатою, ОСОБА_1 просила про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості за орендною платою у розмірі 3 744 грн 66 коп., пені у розмірі 5 051 грн 64 коп. та індексації у розмірі 8 548 грн 80 коп., що загалом становить 17 345 грн 10 коп.

Клопотала про витребування у відповідача договорів оренди укладених між сторонами у справі від 17 червня 2008 року та 7 вересня 2009 року.

Відзиву на позовну заяву не подано.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 липня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що позивачкою не доведено порушення орендарем істотних умов договору оренди, а також не підтверджена належність двох земельних ділянок на праві власності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для вирішення справи, та з ненаданням їм відповідної оцінки, просила його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування скарги посилалася на те, що судом зроблено хибний висновок про недоведення права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0067 та :06:000:0798, оскільки на підтвердження цього факту до позовної заяви додано відомості з електронного сервісу Державного земельного кадастру, які відповідно до частини 1 статті 20 «Про Державний земельний кадастр» є офіційними та містять інформацію про суб`єкта права власності, яким є позивачка ОСОБА_1 .

Є помилковим висновок суду і щодо неможливості встановлення порушень умов договору з наданої позивачкою банківської виписки, в той час як виписка з рахунку є офіційним документом , що містить детальний опис усіх фінансових операцій та містить відомості, за період з 7 березня по 7 листопада 2023 року. Інша інформація про період надходження коштів з 1 січня 2022 року є конференційною і позивачка не бажає її розголошувати.

Тому вважала, що в матеріалах справи наявна повна інформація про договори оренди укладені між сторонами та порушення відповідачем взятого на себе обов`язку зі своєчасної виплати орендної плати.

Вказувала на процесуальне порушення суду, який закрив підготовче провадження, не вирішивши клопотання позивачки про витребування доказів від відповідача. При тому навела суперечливі доводи про можливість суду самостійно витребувати докази та процесуальну заборону суду збирати докази з власної ініціативи.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Справа в суді апеляційної інстанції розглянута за відсутністю її учасників, які належним чином повідомлені про дату та час її слухання та не надали заяв про відкладення судового засідання з будь-яких поважних причин.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Згідно з положеннями статті 14 Закону України «Про оренду землі» ( тут і надалі в редакції чинній на час укладення додаткових угод до договорів) договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент укладення додаткових угод) визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату», зокрема, орендної плати.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що частинами 1 і 2 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тлумачення пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України, частини 2 статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

В той же час Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024 року під час розгляду справи № 918/391/23 відступила від наведеного висновку Об`єднаної Палати КЦС, викладеного у вищенаведеної постанові, шляхом конкретизації та зазначення про те, що несплата орендної плати в розумінні пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України охоплює випадки лише повної несплати орендної плати, у строки, визначені договором. Натомість часткова несплата (недоплата) орендної плати може бути підставою для розірвання договору оренди землі на підставі частини другої статті 651 ЦК України, якщо таке порушення умов договору буде кваліфіковане як істотне.

У цьому разі Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначено умовами договору оренди землі, тобто коли орендар допустив недоплату орендної плати й таке порушення умов договору є істотним, тоді застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України, а загальне правило частини 2 статті 651 ЦК України.

Тобто якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі частини 2 статті 651 ЦК України.

У випадку неістотної недоплати орендної плати (чи встановлення неістотності такого порушення судом) ефективним та пропорційним буде такий спосіб захисту, як стягнення заборгованості з орендної плати.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка, як власниця земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва із кадастровими номерами: :06:000:0562, площею 1,23га, :06:000:0797, площею 0,19га :06:000:0147 площею 0,04га, :01:000:0817- площею 0,003га, що розташовані в межах Синюхінобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (а.с.8-16, 113), передала їх спочатку на праві платного строкового користування на підставі укладеного 17 червня 2008 року договору оренди орендарю ПСП імені Т. Г. Шевченка, та в подальшому на підставі додаткової угоди до договору, укладеної 16 серпня 2018 року між позивачкою, ПСП імені Т. Г. Шевченка та новим орендарем, передала їх за новими погодженими умовами в платне користування іншого орендаря ТОВ «Південь Агро Інвест» строком до 31 грудня 2025 року зі сплатою орендної плати за чотири земельні ділянки загальною сумою 5 593 грн 47 коп. у строк не пізніше 1 вересня поточного року, обчислення якої здійснюється з урахуванням індексаційної виплати (а.с.8-9).

Умовами, викладеними у пунктах 4.2 та 4.7 цієї додаткової угоди сторонами визначено, що із суми орендної плати в розмірі 5 593 грн 47 коп. орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України. А у випадку невнесення орендної плати у строки, визначені цією угодою, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Тому, з урахуванням умов пункту 4.2 сума орендної плати, яка підлягає щорічній виплаті на користь орендодавиці без урахування податків та зборі складає 4 502 грн 75 коп.

Інші належні земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва із кадастровими номерами: :06:000:0559 площею 2,45га, :06:000:0797, площею 0,61га, :06:000:0798 площею 0,0199га, :01:000:0814 - площею 0,01га, :01:000:1561- площею 0,002га, :01:000:0064 площею 0,38га, :01:000:1562, площею 0,1га та :06:000:0144 площею 0,07га, що розташовані в межах Синюхінобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (а.с.17-24, 112), позивачка спочатку теж передала на праві платного строкового користування на підставі укладеного 7 вересня 2009 року договору оренди первісному орендарю ПСП імені Т. Г. Шевченка, та в подальшому на підставі додаткової угоди до договору, укладеної 16 серпня 2018 року між позивачкою, ПСП імені Т. Г. Шевченка та новим орендарем, передала їх в платне користування ТОВ «Південь Агро Інвест» строком до 31 грудня 2026 року зі сплатою орендної плати за чотири земельні ділянки загальною сумою 13 983 грн 68 коп. у строк не пізніше 1 вересня поточного року, обчислення якої здійснюється з урахуванням індексаційної виплати (а.с.17-18).

За умовами, викладеними теж у пунктах 4.2 та 4.7 цієї додаткової угоди сторонами визначено, що із суми орендної плати в розмірі 13 983 грн 68 коп. орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України. А у випадку невнесення орендної плати у строки, визначені цією угодою, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Тому сума орендної плати, яка підлягає щорічній виплаті на користь орендодавиці без урахування податків та зборів складає 11 256 грн 86 коп.

Таким чином, між позивачкою та відповідачкою склалися правовідносини, пов`язані з передачею у платне строкове користування земельних ділянок за узгодженою сумою орендної плати, яка повинна сплачуватися орендарем у визначені додатковою угодою строки. Тобто за двома договорами така сума до виплати на користь позивачки складає 15 759 грн 61 коп., вже з урахуванням утримання та сплатою відповідачем податків та зборів. І в цьому разі висновки суду першої інстанції стосовно сумнівності стосовно належності позивачці двох земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:000:0067 та :06:000:0798, площею 0,0199га, не має правового значення для виконання зобов`язань за додатковими угодами до договорів, зокрема тому, що по-перше, право власності на ці ділянки позивачкою підтверджено шляхом надання додаткових доказів (а.с.112-113), на відміну від виконання судом процесуального обов`язку за положеннями частини 7 статті 81 ЦПК України, та тому, що ділянка з кадастровим номером :01:000:0067 не передавалася у користування орендаря на підставі спірних додаткових угод.

В той же час позивачка обґрунтовувала неналежним виконанням орендарем обов`язків, взятих на себе за додатковими угодами до договорів оренди, та вказувала на систематичне порушення при виплаті на її користь орендної плати за період 2022-2024рр, пов`язане з її недоплатою. При тому недоплатою за 2023-2024рр вказувала недоотриману суму, яка перерахована відповідачем як податковим агентом відповідно до пункту 4.2 додаткових угод на оплату зборів та податків.

Крім того, з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела /суми нарахованого доходу на виконання зобов`язань за договорами оренди, орендарем ТОВ «Південь Агро Інвест» сплачено ОСОБА_1 у березні 2023 року орендну плату, нараховану у грудні 2022 року за 2022 рік, у сумі 20 251 грн 22 коп., у листопаді 2023 року нараховану орендну плату в сумі 21 597 грн 76 коп. та ще у грудні 2023 року в сумі 686 грн 56 коп., тобто за 2023 рік орендарем сплачено орендодавиці орендної плати у загальному розмірі 22 284 грн 32 коп.; у 2024 році орендну плату у липні 2024 року нараховано та виплачено оренду на суму 15 637 грн 31 коп. та у серпні 2024 року на суму 5 960 грн 45 коп., що станом до 1 вересня становить виплату у загальному розмірі 21 597 грн 76 коп., а також сплачено у вересні 2024 року орендної плати в сумі 4 801 грн 88 коп. і у листопаді 2024 року в сумі 3 865 грн 49 коп., що в цілому за період 2024 року становить загальну суму 30 265 грн 13 коп. (а.с.20-21, 42-43). Під час виплати орендодавиці орендної плати, орендарем утримані податки та збори на користь держави.

Зазначене також частково підтверджено позивачкою, якою надано інформацію про рух коштів на рахунку клієнта Первомайського відділення банку «ПУМБ» про надходження 7 березня 2023 року 20 214 грн 39 коп. орендної плати по договору оренди за 2022 рік, та 36 грн 83 коп. орендної плати за 2021 рік та 17 листопада 2023 року 17 386 грн 20 коп. орендної плати за 2023 рік (а.с.25-27). Інші фрагменти виписки про рух коштів на рахунок позивачкою не надані з посиланням на те, що вони є надто інформативними та конфіденційними.

Таким чином, надані відомості підтверджують, що орендарем, хоча і з деяким порушенням строку за 2022-2023рр сплачена орендна плата на користь орендодавиці у більшому розмірі, ніж передбачено додатковими угодами до договорів оренди, та при виплаті орендної плати утримані та сплачені на користь держави обов`язкові податки та збори. Під час виплати орендної плати за 2024 рік орендарем її виплачено раніше, ніж передбачено за умовами додаткових угод.

Так, згідно пункту 164.2.5 статті 164 Податкового Кодексу України (ПК) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу.

У відповідності до положень пункту 170.1.1. статті 170 ПК України податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

Тому відповідач, як орендар та податковий агент орендодавиці, має обов`язок з перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору з прибутку нарахованого позивачці, який ним перераховано до бюджету відповідно до наданої Головним управлінням ДПС у Миколаївській області у листопаді 2023 року на суму 3 887 грн 60 коп. податку та 323 грн 96 коп. військового збору, у грудні 2023 року на суму 633 грн 75 коп. податку та 52 грн 81 коп. військового збору, у липні 2024 року відповідно на суму 2 814 грн 72 коп. податку та 243 грн 55 коп. військового збору, а у серпні 2024 року - 1 072 грн 88 коп. податку та 89 грн 41 коп. військового збору, і також у вересні 2024 року на суми відповідно: 864 грн 35 коп. податку та 72 грн 04 коп. військового збору (а.с.127-128).

За наведених обставин слід дійти висновку, що виплата орендної плати на користь позивачки здійснена не лише в розмірі, який відповідає умовам угоди, з урахуванням утримання з орендної плати податків та зборів, та ще є таким, що загалом перевищує її розмір, що визначено за умовами додаткових угод. Тобто заборгованості за сплатою на користь позивачки орендної плати за період 2022-2024рр немає.

В той же час виконання обов`язків зі сплати орендної плати здійснено орендарем за 2022 рік з тривалою затримкою з її виплати у березні 2023 року, хоча вона була нарахована у грудні 2022 року, а за 2023 рік з меншою затримкою у 2 місяці при виплаті у листопаді 2023 року, замість 1 вересня 2023 року.

Внаслідок затримки виплати орендар за умовами додаткових угод (пункт 4.7) повинен був сплатити на користь орендодавиці пеню за період користування усіма земельними ділянками за двома договорами у 2022 році при фактичній сплаті у березні 2023 року суму в розмірі 3 543 грн 46 коп., яка з урахуванням утримання податків та зборів, складе суму в 2 868 грн 25 коп. А за 2023 рік 1 914 грн 21 коп. без утримань та з утриманнями 961 грн 34 коп.

За умовами пункту 4.4 орендар повинен був також при обчисленні та виплаті орендної плати застосовувати коефіцієнт індексації станом на 1 січня виплати/нарахування в залежності від того, яка подія сталася раніше.

Тому за виплатою орендної плати за період 2022 року, але у березні 2023 року повинен був враховуватися коефіцієнт індексації станом на 1 січня 2023 року, що без врахування податків та зборів складає 776 грн 74 коп.. А виплати за 2023 рік та 2024 рік сплачені за той рік користування, в якому повинна бути здійснена виплата орендної плати.

Таким чином, не маючи боргу з виплати орендної плати за період 2022-2024рр, орендар повинен був виплатити на користь орендодавиці пеню на загальну суму 3 829 грн 59 коп. (за 2022 рік суму в розмірі 2 868 грн 25 коп. та за 2023 рік 961 грн 34 коп.) з урахуванням виплати податків та зборів, а також індексації за 2022 рік на суму 776 грн 74 коп.

Отже, за 2022 рік з урахуванням суми орендної плати з пенею та коефіцієнтом індексації за двома договорами відповідач повинен був виплатити на користь позивачки загальну суму в розмірі 19 404 грн 60 коп., а фактично виплатив у березні 2023 року суму в розмірі 20 251 грн 22 коп., яка є значно більшою, ніж ті суми, які повинні бути їй виплачені за умовами договору. У 2023 році за умовами договору відповідач повинен був сплатити суму в розмірі орендної плати та пені за порушення строків її виплати з урахуванням утриманих податків та зборів на суму 16 720 грн 95 коп., а фактично виплатив у листопаді 2023 року 17 386 грн 20 коп. з урахуванням утриманих податків та зборів та ще додатково сплатив у грудні 2023 року 686 грн 56 коп. У 2024 році суми та строки виплати орендної плати здійснені своєчасно та у розмірі, що є більшим, ніж передбачено умовами додаткових угод.

Таким чином, за відомостями з податкової служби на користь позивачки відповідачем сплачено загальних сум за договорами оренди в більшому розмірі, ніж нею заявлено до розрахунку відповідно до умов додаткових угод.

Крім того, за обставинами справи слід врахувати ще і те, що на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який в подальшому неодноразово продовжувався у порядку, передбаченому законодавством України, та діє на даний час.

Після введення на території країни воєнного стану, Торгово промисловою палатою України усім зацікавленим особам надіслано листа від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, в якому засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), якими є військова агресія Російської Федерації проти України.

У листі Торгово промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини, починаючи з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

У подальшому, вже 7 жовтня 2022 року Миколаївською обласною радою прийнято рішення №9 «Про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких дій», якими рада визнала обставини, що склалися на території Миколаївської області, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та стали підставою введення воєнного стану в Україні, обставинами непереборної сили з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення.

До переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, включені юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, які є сільськогосподарськими товаровиробниками та місцезнаходження яких станом на 31 грудня 2022 року зареєстровано у межах території Миколаївської області.

Підпунктом 3 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України визначено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням такої особливості: власники, користувачі земельних ділянок не несуть відповідальності за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням, що полягає у невикористанні земельної ділянки, право власності, користування якою виникло до введення воєнного стану.

Разом з тим, заявлені суми позивачкою за 2022 рік, орендарем на її користь виплачені, як і здійснена виплата сум за 2023-2024рр в більшому розмірі, який перевищує, як суму орендної плати, так і прорахованих сум пені та індексації за умовами додаткових угод до договорів оренди.

Тому підстав для стягнення на користь позивачки сум за додатковими угодами до договорів оренди колегія суддів не вбачає.

Не вбачає колегія і підстав для врахування здійснених позивачкою нарахувань сум з індексації, оскільки вони нею неправильно прораховані за умовами пункту 4.2 додаткових угод, так як посилаючись на порушення умов договору, нею застосовано алгоритм дій з нарахування збитків від інфляції у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України, які з огляду на положення статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» за період затримки строків виплати з вересня 2022 року по лютий 2023 року включно та за вересень-жовтень 2023 року включно не підлягають застосуванню, оскільки індекс споживчих цін за кожний перелічений місяць не перевищував 103%.

Крім того, слід звернути увагу на те, що заявляючи вимоги про розірвання договорів оренди, які укладені позивачкою з іншою особою, вимог про розірвання додаткових угод до договорів, що укладені між нею, попереднім орендарем та відповідачем 16 серпня 2018 року, позивачкою ОСОБА_1 в суді не заявлено та таких позовних вимог до відповідача не пред`явлено.

Тому за відсутністю належних доказів, суд першої інстанції правильно вважав відсутніми підстави для розірвання договорів оренди та стягнення за умовами додаткових угод, заявлених позивачкою сум, але не звернув увагу на те, що позивачкою фактично оскаржувалося належне виконання додаткових угод до договорів, які укладено з іншими сторонами, при тому таких вимог заявлено не було.

Отже, підстави для розірвання договорів оренди, укладених іншими сторонами у межах строків яких виплачена орендна плата іншою особою, а може і відповідачем, але за відсутністю систематичності порушень його умов - немає.

Немає підстав і для розірванню додаткових угод до договорів оренди, у зв`язку з відсутністю таких позовних вимог та відсутністю суттєвого порушення прав та інтересів орендодавиці під час затримки виплати орендної плати за 2022 рік та 2023 рік, яка виплачена орендарем в повному обсязі з урахуванням коефіцієнту індексації та пені. Тому, з огляду на належне виконання відповідачем обов`язків протягом 2024 року та зверненням позивачки безпосередньо до суду у січні 2025 року без пред`явлення вимог до орендаря, встановлені колегією суддів обставини слід розцінити, як свідчення того, що позивачкою отримано за додатковими угодами усе те, на що вона розраховувала під час укладення додаткових угод та ще і в обсязі, що є більшим за виплатами, ніж вона розраховувала отримати.

За такого, враховуючи встановлені обставини в суді апеляційної інстанції та висновки суду першої інстанції, які перепровірені колегією суддів за цими обставинами, підстав для скасування рішення суду про відмову у задоволенні позову колегія суддів не вбачає, але натомість є усі підстави для зміни його мотивувальної частини в редакції цієї постанови відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України.

Враховуючи наведене, підстав для перерозподілу судових витрат у відповідності до статті 141 ЦПК України немає .

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 липня 2025 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді Т. В. Крамаренко

О. В. Локтіонова