Номер провадження 2/754/7071/25
РІШЕННЯ

Іменем України

24 жовтня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І.

за участю секретаря судового засідання Гуцул Д.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову 50920 грн.

Стислий виклад позицій сторін

07 липня 2025 року Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 09495-01/2025 від 05 січня 2025 року, посилаючись на те, що Відповідач отримав кредит у розмірі 19 000,00 грн, однак не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за його користування, у зв`язку з чим станом на 09 травня 2025 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 50 920,00 грн, з яких: 19 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 1 900,00 грн - заборгованість за комісією; 20 520,00 грн - заборгованість за відсотками за період з 05 січня 2025 року по 05 травня 2025 року; 9 500,00 грн - заборгованість за штрафом за період з 04 лютого 2025 року по 03 березня 2025 року.

Представник Позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач правом подання відзиву не скористався, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (під розписку та шляхом отримання сповіщення у Viber). 09.09.2025 за клопотанням Відповідача суд відкладав розгляд справи для узгодження заборгованості. 09.10.2025 Відповідач в судове засідання не з`явився без повідомлення поважних причин. Суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи (пункт1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

05 січня 2025 року між Позивачем та Відповідачем укладено кредитний договір № 09495-01/2025 з такими умовами: сума Кредиту - 19 000,00 грн; строк, на який надається Кредит - 120 днів з дати його надання; дата погашення кредиту - 04 травня 2025 року; комісія 1 900,00 грн, що становить 10% від суми кредиту; денна процентна ставка складає 0,98% та застосовується у межах строку кредитування (пункти 1.1., 1.2., 1.4., 1.4.1. Договору).

На виконання договору 05 січня 2025 року Відповідачу були перераховані кошти у сумі 19 000,00 грнн на картку № НОМЕР_1 , що підтверджується квитанцією про зарахування № 615879857 від 05 січня 2025 року.

Відповідач не виконав зобов`язання повернути отримані кредитні кошти та сплатити проценти, комісію відповідно до умов Договору.

Станом на 09 травня 2025 року Відповідач має заборгованість за кредитним договором: 19 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 1 900,00 грн - заборгованість за комісією; 20 520,00 грн - заборгованість за відсотками за період з 05 січня 2025 року по 05 травня 2025 року (розрахунок заборгованості за кредитним договором № 09495-01/2025 від 05.01.2025).

Позивач довів порушення Відповідачем умов цього договору шляхом неналежного виконання обов`язку з повернення кредитних коштів та сплати процентів.

Натомість Відповідач не реалізував своє право на подання заперечень та доказів на їх підтвердження, не надав Суду жодних доказів, які б підтверджували повне або часткове погашення існуючої кредитної заборгованості.

Суд перевірив розрахунок заборгованості, наданий Позивачем, визнав його обґрунтованим. Цей розрахунок підтверджується первинними документами, які були подані разом із позовною заявою.

Відповідач не надав Суду жодних доказів, які б спростовували або ставили під сумнів обґрунтованість наданого Позивачем розрахунку, а також не надав свій власний контррозрахунок заборгованості.

Керуючись принципом змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 19 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 1 900,00 грн - заборгованість за комісією; 20 520,00 грн - заборгованість за відсотками за період з 05 січня 2025 року по 05 травня 2025 року є законними, обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню повністю.

Щодо вимоги про стягнення неустойки в сумі 9 500,00 грн, Суд зазначає, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня), нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання, підлягає списанню.

Позивач просить стягнути неустойку, нараховану за період дії воєнного стану, ця вимога задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат між сторонами

Щодо судового збору

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Суд задовольнив позов частково, стягнув 41 420,00 грн, що становить 81,3 % від заявленої суми, тому на відповідача покладається судовий збір у сумі 1 969,20 грн.

Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правову допомогу

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл витрат судом (стаття 141 ЦПК України). Подібний висновок викладено у у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Зокрема, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини четверта - шоста статті 137 ЦПК України).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (частина третя статті 141 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово розглядала питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу і сформувала висновок, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (пункт 144 постанови від 26 червня 2024 рок у справі № 686/5757/23; пункт 188 постанови від 22 травня 2024 року у справі № 754/8750/19; пункт 119 постанови 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

Також Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц, від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21).

За висновком Великої Палати Верховного Суду критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (пункт 189 постанови від 22 травня 2024 року у справі № 754/8750/19; пункт 145 постанови від 26 червня 2024 рок у справі № 686/5757/23; пункт 179 постанови від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22).

Отже, для того щоб суд визнав судові витрати підлягаючими відшкодуванню, вони повинні відповідати обом критеріям: бути реальними (фактично понесеними) та розумними (пропорційними). Суд, застосовуючи ці критерії, забезпечує справедливий розподіл судових витрат між сторонами і запобігає зловживанням з боку однієї зі сторін.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України, визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Позивач просить відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8500,00 грн.

На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви додав (в копіях):

- договір про надання правничої допомоги від 01 травня 2025 року. У цьому договорі вказано, що клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню, зокрема, 8 500,00 грн за супровід претензійно-позовної діяльності стосовно одного позичальника (боржника);

- витяг з додатку №1 від 09 травня 2025 року до договору про надання правничої допомоги від 01 травня 2025 року

- копію квитанції щодо сплати винагороди за супровід претензійно-позовної діяльності відносно позичальників (боржників) згідно Додатку №1 від 09 травня 2025 року на суму 204 000,00 грн

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідач про неспівмірність витрат не заявляв. Суд задовольнив позов частково, стягнув 41 420,00 грн, що становить 81,3 % від заявленої суми, тому на Відповідача покладається витрати на оплату правничої допомоги адвоката у сумі 6 910,50 грн.

Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №09495-01/2025 в розмірі 41 420,00 грн, судовий збір у розмірі 1 969,20 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 910,50 грн.

Відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 9 500,00 грн неустойки (штраф).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Через неявку всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України), а датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) - 24 жовтня 2025 року.

Позивач (Стягувач) Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 30-В; )

Відповідач (Боржник) ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Інна КОВАЛЕНКО