Справа № 143/395/25
09.10.2025 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Гуцола М.П.,
з участю секретаря Москаленко С.П.,
представника позивача- адвоката Погорілого Р.О.,
представника відповідача адвоката Щавінського К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Погребище цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки та упущеної вигоди,-
короткий зміст позовних вимог.
01.05.2025 до Погребищенського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки та упущеної вигоди.
Пунктом 6 додатку №1 до Договору доручення передбачено, що сторони домовилися, що у випадку порушення виключного права Повіреного (п.7 договору) довірителем, порушення підпункту 9.2 даного Договору, або самостійного продажу довірителем земельної ділянки будь-яким третім особам, довіритель сплачує на користь повіреного неустойку у подвійному розмірі мінімальної ціни земельної ділянки, що визначена у пункті 1 додатку №1 до Договору доручення і становить 307 685 грн. Сплата неустойки здійснюється протягом 3 банківських днів з дати порушення умов Договору.
П.3 додатку №1 до Договору доручення встановлено, що на забезпечення дійсності зобов`язань щодо виключного права повіреного та виконання ним обов`язків згідно п.8 Договору, останній протягом 1-го банківського дня після підписання даного Договору перераховує довірителю на його банківський рахунок кошти у розмірі мінімальної ціни земельної ділянки, вказаної у пункті 1 додатку №1 до Договору доручення.
25.02.2025 позивачем здійснена оплата відповідачу в сумі 307 685 грн.
27.02.2025 відповідачем ОСОБА_2 на підтвердження та виконання умов п.6 Договору доручення видано довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Мельник М.В. та зареєстрована в реєстрі за №531.
14.03.2025 на підставі довіреності та на виконання зобов`язань по Договору доручення, від імені відповідача приватному нотаріусу Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюк Т.Є. подано заяву про реєстрацію наміру разом з проектом договору купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого вартість продажу земельної ділянки становить 522 779 грн.
14.03.2025 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюком Т.Є. на підставі заяви та проекту договору купівлі-продажу земельної ділянки до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №59005371 про реєстрацію обтяження. Вид обтяження: намір власника земельної ділянки сільськогосподарського призначення щодо продажу земельної ділянки.
Також приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюком Т.Є. на дотримання вимог ч.3 ст. 130-1 ЗК України направлено орендарю земельної ділянки ТОВ «Погребищенське» (як суб`єкту переважного права другої черги купівлі земельної ділянки) повідомлення про реєстрацію наміру щодо продажу земельної ділянки та проект договору купівлі-продажу земельної ділянки. ТОВ «Погребищенське» отримало повідомлення від приватного нотаріуса 25.03.2025.
25.03.2025 позивачем здійснено комерційну пропозицію та досягнуто згоди на придбання в майбутньому земельної ділянки ОСОБА_3 . Свою згоду сторони зафіксували у протоколі про наміри.
В подальшому відповідач самостійно прийняв рішення щодо розпорядження земельною ділянкою та уклав 14.04.2025 договір купівлі-продажу земельної ділянки, чим порушив прийняті на себе договірні зобов`язання.
У відповідь на усну претензію позивача до відповідача щодо порушення умов договору доручення останній 16.04.2025 здійснив повернення суми забезпечувального платежу у розмірі 307 685 грн.
Станом ні на дату продажу земельної ділянки (14.04.2025), ні на дату подання позову позивач не отримував від відповідача повідомлення про відмову від договору доручення.
Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. 04.04.2025 скасовано довіреність за заявою відповідача про її скасування. Про дані обставини позивача повідомлено 18.04.2025.
Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку у подвійному розмірі мінімальної ціни земельної ділянки, що складає 615 370 грн ( мінімальна ціна земельної ділянки 307 685 *2) та 215 094 грн упущеної вигоди (як різницю від 522 779 (ціна земельної ділянки відповідно до договору купівлі-продажу) та 307 685 (мінімальна ціна земельної ділянки у Договорі доручення). Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору у розмірі 8 304 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.
Рух справи, позиція сторін.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2025 справу передано на розгляд судді Гуцолу М.П. (а.с. 34).
З метою визначення підсудності суддею здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру та Погребищенської міської ради про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_2 (а.с. 35-36).
13.05.2025 судом отримана відповідь, відповідно до якої за відомостями Реєстру територіальної громади ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 37).
Ухвалою суду від 23.05.2025 задоволено заяву представника позивача про розгляд справи у режимі відеоконференції (а.с. 47).
04.05.2025 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника відповідача адвоката Щавінського К.С. про його вступ у справу (а.с. 55).
12.06.2025 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача адвоката Щавінського К.С.
17.06.2025 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача адвоката Погорілого Р.О. про його вступ у справу (а.с. 139-141)
18.06.2025 надійшла заява від представника позивача адвоката Литвин В.В. про виключення її даних як представника позивача (а.с. 144-145).
19.06.2025 через систему «Електронний суд» надійшов відзив представника відповідача адвоката Щавінського К.С. (а.с. 146-150), який було залишено без розгляду та повернуто представнику відповідача ухвалою суду від 11.09.2025 через порушення процесуальних строків (а.с.187).
Ухвалою суду від 24.06.2025 задоволено заяву представника позивача про розгляд справи у режимі відеоконференції (а.с. 154).
08.07.2025 розгляд справи відкладено для вирішення питання щодо необхідності залучення до участі у справі покупця земельної ділянки.
23.07.2025 розгляд справи відкладено через неявку відповідача та його представника.
11.09.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті (а.с. 187).
Представник позивача- адвокат Погорілий Р.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.
Представник відповідача адвоката Щавінський К.С. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд зменшити розмір неустойки до розміру, що співмірний фактичним наслідкам, що становить 5 000 грн. Просив відмовити у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення упущеної вигоди, оскільки позивачем не наведено доказів їх понесення. Свої заперечення мотивував тим, що покупцем земельної ділянки є ТОВ «Погребищенське», яке реалізувало своє переважене право орендаря на купівлю такої ділянки. Зауважив, що протокол про намір не є попереднім договором, а укладення договору було б можливим лише після відмови від укладення договору купівлі-продажу суб`єкта переважного права. Також вказав на те, що довіреність була скасована до укладення договору купівлі-продажу.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин.
Для належного виконання зобов`язань повіреним, довіритель зобов`язався одночасно з укладенням цього договору видати на ім`я повіреного нотаріально посвідчену довіреність. За необхідності та за вказівкою повіреного до довіреності можуть бути включені також наймані працівники повіреного та особи, що надають йому цивільно-правові послуги для належного виконання цього договору (пункт 6 договору доручення).
Сторони погодили, що цим договором встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх юридичних дій, передбачених договором. Довіритель утримується від самостійного вчинення таких дій протягом строку дії договору (пункт 7 договору доручення).
Довіритель також зобов`язався утримуватися від продовження строку дії чинного на момент укладення цього договору оренди земельної ділянки, укладення нового договору оренди, а також від укладення будь-яких інших договорів, що можуть спричинити перехід будь-яких прав щодо земельної ділянки або її додаткове обтяження (пункт 9.2 договору доручення).
Крім того, довіритель зобов`язався не здійснювати заходів щодо отримання коштів та не отримувати кошти за діючим договором оренди за майбутні періоди (пункт 9.3 договору доручення).
На забезпечення дійсності зобов`язань щодо виключного права Повіреного (п. 7 Договору) та виконання ним обов`язків згідно п. 8, останній протягом 1 банківського дня після підписання даного Договору перераховує Довірителю на його банківський рахунок кошти у розмірі мінімальної ціни Земельної ділянки, вказаної у п. 1 цього Додатку № 1 по Договору доручення. Дане перераховування є договірним видом забезпечення виконання зобов`язання Повіреним, згідно ч. 2 ст. 546 Цивільного кодексу України та підлягає поверненню Повіреному після прийняття зобов`язань Сторін по даному договору або при порушенні довірителем умов цього Договору (п. 3 Додатку № 1).
Сторони погодили, що повернення забезпечення зобов`язання згідно п. 3 даного Додатку № 1 до Договору доручення можливе шляхом одностороннього заліку Повіреним зустрічних однорідних вимог (п. 4 Додатку № 1).
За виконання доручення на умовах цього Договору, Довіритель сплачує повіреному плату у розмірі перевищення вартості продажу Земельної ділянки над ціною, визначеною Довірителем в п. 1 даного Додатку. Належна Повіреному винагорода може виплачуватися йому Довірителем також шляхом безпосереднього утримання Повіреним, належної винагороди із сум, отриманих за продаж Земельної ділянки Довірителя від покупця(ів), що підлягають передачі останньому. Витрати, пов`язані з виконання доручення, Повірений компенсує за рахунок власної винагороди. Розрахунок винагороди надається Повіреним Довірителю одночасно зі звітом про виконану роботу і є його складовою частиною (п. 5 Додатку № 1).
Сторони домовилися, що у випадку порушення виключного права Повіреного (п. 7 Договору ) Довірителем, порушення підпункту 9.2. даного Договору, або самостійного продажу Довірителем Земельної ділянки будь-яким третім особам, Довіритель сплачує на користь Повіреного неустойку у подвійному розмірі мінімальної ціни Земельної ділянки, що визначена у п. 1 цього Додатку № 1. Сплата неустойки здійснюється протягом 3 банківських днів з дати порушення умов Договору (п. 6 Додатку № 1).
Сторони домовилися, що у випадку порушення п.п. 9.3 даного Договору Довіритель сплачує на користь Повіреного неустойку у подвійному розмірі мінімальної ціни Земельної ділянки, що визначена у п. 1 Додатку № 1 до Договору Доручення. Майбутні періоди оренди розраховуються з дати реєстрації Земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за новим власником. Сплата неустойки здійснюється протягом 3 банківських днів з дати порушення умов договору (п. 7 Додатку № 1).
Витягом з державного реєстру речових прав № 417919143 від 14.03.2025 підтверджується державна реєстрація обтяження - заяви про намір щодо продажу земельної ділянки від 14.03.2025 (а.с.128).
04.04.2025 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. скасовано Довіреність за заявою відповідача про її скасування.
У відповідь на усну претензію позивача до відповідача останній 16.04.2025 здійснив повернення суми забезпечувального платежу у розмірі 307 685 грн.
Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права.
За змістом ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, визначений законом.
Згідно зі ст. 6,11 та 12 ЦК Україний сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Згідно зі статтею 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором.
Частиною 1 статті 1007 ЦК України встановлено, що довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення.
Відповідно до статті 1008 ЦК України договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі: відмови довірителя або повіреного від договору; визнання довірителя або повіреного недієздатним, обмеження його цивільної дієздатності або визнання безвісно відсутнім; смерті довірителя або повіреного. Довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною. Якщо повірений діє як підприємець, сторона, яка відмовляється від договору, має повідомити другу сторону про відмову від договору не пізніш як за один місяць до його припинення, якщо триваліший строк не встановлений договором.
За змістом статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
В силу статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала.
Із положень статті 249 ЦК України слідує, що особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.
За змістом статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (частина 3 статті 653 ЦК України).
В силу статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
На підставі договору доручення довіритель, як правило, видає повіреному довіреність і тим самим легалізує повіреного як представника перед третіми особами. Довіреність відтворює повноваження повіреного, визначене умовами договору доручення. Договір доручення і довіреність є документами, які оформляються для належного виконання повіреним вказівок довірителя. Отже, договір доручення є юридичним фактом, на підставі якого виникає добровільне представництво.
Представництво як за довіреністю, так і за договором припиняється внаслідок скасування довірителем довіреності та/або відмови довірителя від договору. Довіритель вправі скасувати довіреність і відмовитися від договору доручення у будь-який час. При цьому довіритель зобов`язаний негайно повідомити повіреного у належній формі про скасування довіреності та відмову від договору.
До укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_2 відмовився від представництва ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 своїх інтересів.
У зв`язку з цим 04.04.2025 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. скасовано Довіреність за заявою відповідача про її скасування.
В судовому засіданні і представник позивача, і представник відповідача підтвердили факт скасування довіреності до укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
У договорі доручення сторони не визначили порядок односторонньої відмови від договору. Водночас матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_2 надіслав ФОП ОСОБА_1 відповідну заяву (лист, повідомлення) про таку відмову від договору.
Отже, відповідачем не доведено ту обставину, що його відмова від укладеного сторонами договору доручення відбулась, у зв`язку з чим цей договір є припиненим. Скасування ОСОБА_2 довіреності не свідчить про розірвання договору доручення. Фактично, дія договору продовжилась до моменту повідомлення ФОП ОСОБА_1 про його розірвання.
Щодо позовних вимог про стягнення неустойки
Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
З огляду на викладене, та беручи до уваги те, що відповідач договір доручення не розірвав та відчужив належну йому земельну ділянку, вказаними діями порушив умови договору доручення щодо самостійного вчинення дій, спрямованих на відчуження земельної ділянки, що на виконання п. 6 Додатку № 1 є підставою для виплати неустойки у подвійному розмірі мінімальної ціни Земельної ділянки, визначеної у п. 1 Додатку № 1 (307 685 грн х 2 ), що дорівнює 615 370 грн.
Проте відповідно до положень ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Крім того, обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер, а тому й розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами в конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частин 1, 2 ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, тобто в межах судового розсуду. Відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права (див. постанову ОП КГС ВС у справі 911/2269/22 у постанові від 19 січня 2024 року).
Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило ч. 3 ст. 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.
Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.
Виходячи з принципів розумності, справедливості, пропорційності та верховенства права,та враховуючи компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, зважаючи, що розмір неустойки за договором доручення складає 615 370 грн, обумовлена Додатком №1 вартість земельної ділянки визначена 307 685 грн, суд доходить висновку про зменшення розміру неустойки до 10% мінімальної вартості земельної ділянки, що становить 30 768, 50 грн (307 685 *0,1 ).
Щодо позовних вимог про стягнення упущеної вигоди
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За змістом пунктом 4 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.
В силу частини 1 статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.
При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків і причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Відповідно до частин 1-2 статті 1009 ЦК України, якщо договір доручення припинений до того, як доручення було повністю виконане повіреним, довіритель повинен відшкодувати повіреному витрати, пов`язані з виконанням доручення, а якщо повіреному належить плата - також виплатити йому плату пропорційно виконаній ним роботі. Це положення не застосовується до виконання повіреним доручення після того, як він довідався або міг довідатися про припинення договору доручення. Відмова довірителя від договору доручення не є підставою для відшкодування збитків, завданих повіреному припиненням договору, крім випадку припинення договору, за яким повірений діяв як комерційний представник.
Тлумачення цієї норми свідчить, що у разі відмови довірителя від договору доручення до його виконання, він зобов`язаний відшкодувати повіреному лише витрати, пов`язані з виконанням доручення, а також виплатити йому плату пропорційно виконаній роботі.
Оскільки ОСОБА_2 скасував довіреність, наслідком чого є неможливість виконання договору доручення, підстави для відшкодування збитків відсутні, що чітко встановлено частиною 2 статті 1009 ЦК України.
Крім того, суд приходить до висновку, що позивачем не надано документального підтвердження отриманих ним збитків, зокрема у вигляді упущеної вигоди.
Посилання позивача та його предтавсника на те, що позивачем було укладено протокол про наміри укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не приймається судом до уваги оскільки протокол про наміри за своїм змістом і суттю не є попереднім договором в розумінні ЦК України, а відтак є неналежним доказом.
Окремо слід зазначити, що згаданий вище протокол про наміри було укладено до спливу місячного строку, визначеного законом для відповіді та реалізації переважного права купівлі земельної ділянки ТОВ "Погребишенське", що свідчить про відсутність у позивача правомірих очікувань на отримання винагороди від продажу земельної ділянки саме ОСОБА_3 , на що посилається позивач у своєму позові.
При цьому ФОП ОСОБА_1 не заявляв позовних вимог про відшкодування витрат, пов`язаних із виконанням доручення, виплати плати пропорційно виконаній роботі, а відтак суд приходить до висновку про відмову у задоволення позовних вимог щодо стягнення упущеної вигоди.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов ФОП ОСОБА_1 задоволено на 3, 7 % (30 768,50 грн. х 100 : 830 464 грн.), а тому з відповідача на користь ФОП ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 307, 27 грн (8 304,64 грн. х 3,7 % : 100).
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Стаття 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Суд вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу приймає до уваги обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, які поніс позивач підлягають до задоволення, однак пропорційно розміру задоволених позовних вимог (20 000: 3,7% *100%= 740 грн).
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 14, 77, 80- 82, 89, 133, 137, 141, 259, 263 265, 273 ЦПК України, ст. ст. 22, 237, 244, 248-249, 526, 549, 551, 611, 623, 651, 654, 1000, 1007-1009 ЦК України, суд,
ухвалив:
позовні вимоги задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у сумі 307, 27 грн та 740 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 20.10.2025.

Відомості про учасників справи:

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя