Провадження № 2-з/522/579/25
УХВАЛА

20 жовтня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 17.10.2025 року надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, згідно якої просив накласти арешт на:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 68 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227, який належить ОСОБА_2 ;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 60,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227, який належить ОСОБА_2 ;

- земельну ділянку, площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:2535, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, яка належить ОСОБА_2 ;

- земельну ділянку, площею 0,1525 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:2536, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, яка належить ОСОБА_2 ;

- 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею - 95.3, що належить ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 01.09.2017 року було укладено договір позики строком на 5 років. Згідно з умов договору позики від 01.09.2017 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 позику у розмірі 300 000 дол.США, які він зобов`язався повернути до 01.09.2022 року. Крім того за користування позиченими грошима ОСОБА_2 зобов`язався сплачувати відсотки у розмірі 1 000 дол.США за кожний місяць користування коштами. Станом на червень 2025 року будь-яких грошових коштів від ОСОБА_2 в рахунок погашення позики ОСОБА_1 отримано не було.

Матеріали заяви суддя отримала 20.10.2025 року.

У судове засідання 20.10.2025 року з`явилася представник ОСОБА_1 адвокат Племениченко А.В., просила забезпечити позов шляхом накладання арешту на майно відповідача.

Суд, дослідивши подану заяву, вислухавши пояснення представника позивача, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом спору є стягнення заборгованості за договором позики від 01.09.2017 року у розмірі 357 000 дол.США.

Позивач обґрунтовує заяву про забезпечення позову наявністю у відповідача нерухомого майна та обставиною, що між ним та ОСОБА_2 01.09.2017 року було укладено договір позики строком на 5 років. Згідно з умов договору позики від 01.09.2017 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 позику у розмірі 300 000 дол.США, які він зобов`язався повернути до 01.09.2022 року. Крім того за користування позиченими грошима ОСОБА_2 зобов`язався сплачувати відсотки у розмірі 1 000 дол.США за кожний місяць користування коштами. Станом на червень 2025 року будь-яких грошових коштів від ОСОБА_2 в рахунок погашення позики ОСОБА_1 отримано не було.

ОСОБА_1 у заяві не визначено ціну кожного об`єкту нерухомості, на яку просить накласти арешт. У зв`язку з чим не вбачається можливим з`ясувати співмірність об`єктів на які просить накласти арешт позивач з наявною суму боргу.

З Інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.10.2025 року судом вбачається, що майно, на яке ОСОБА_1 просить накласти арешт, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 68 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227, який належить ОСОБА_2 ; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 60,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227, який належить ОСОБА_2 ; земельну ділянку, площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:2535, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, яка належить ОСОБА_2 ; земельну ділянку, площею 0,1525 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:2536, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, яка належить ОСОБА_2 ; 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею - 95.3, що належить ОСОБА_2 , вже перебуває під обтяженням на підставі ухвали Суворовського районного м. Одеси від 21.04.2020 року у справі № 523/5657/20. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.08.2025 року зупинено виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06.07.2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 13.05.2025 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Таким чином наявність арешту на спірне майно унеможливлює його подальше відчуження на користь третіх осіб, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 76-81, 149-153, 258-260, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 23.10.2025 року.

Суддя Домусчі Л.В.