Справа № 452/3549/25
Провадження № 2-з/452/10/2025
У Х В А Л А

Іменем України

про забезпечення позову

09 жовтня 2025 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Бікезіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.П.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 60000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить

1 512 000 грн.

Одночасно позивач звернувся до суду про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно та грошові кошти, що належать відповідачу. Підставою забезпечення позову позивач вважає, що єдиною реальною можливістю поновлення порушеного права та належного виконання у подальшому можливого рішення суду є накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і находять у нього чи в інших осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України в судове засідання сторони не викликались.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов до такого.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 зазначено, що «конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Так, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При дослідженні заяви про забезпечення позову та доданих до неї доказів судом встановлено, що позивачем не наведено жодних підстав які б свідчили, що не вжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити чи взагалі унеможливить виконання судового рішення, доводи заяви зводяться виключно до припущення.

Як вже зазначалося заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, в даному випадку з вимогами про стягнення з

ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 60000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 1 512 000 грн.

За змістом заяви заявник просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на все майно відповідача. Втім судом встановлено, що заява про забезпечення позову не містить доказів наявності у відповідача на час розгляду заяви рухомого чи нерухомого майна, його вартості, наявних грошових коштів.

Таким чином з матеріалів заяви не вбачається підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову, оскільки не зазначені та не долучені докази, які підтверджують, що права позивача можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову, чи що це може призвести до ускладнення виконання можливого рішення суду, не надано підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у зв`язку з чим не наведено достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає зазначені доводи недостатніми та не доведеними належними засобами, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 149-153, 157, 258-261 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя