АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року

м. Чернівці

справа № 718/931/25

провадження № 22-ц/822/794/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Одинака О. О.

суддів: Кулянди М. І., Перепелюк І. Б.

за участю секретаря судового засідання Тодоряка Г. Д.

заявник ОСОБА_1

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Неполоковецька селищна рада Чернівецького району Чернівецької області, як орган опіки та піклування

апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 червня 2025 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Мінів О. І.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до довідки №108 КНП «Кіцманська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ОСОБА_2 перебуває на обліку у психіатра з 2024 року з діагнозом: біполярний афективний розлад, поточний депресивний епізод з психотичними симптомами.

Вказує, що вона не може самостійно керувати своїми діями та розуміти їх значення, їй потрібен сторонній нагляд та догляд, а також необхідно призначити опікуна, який міг би діями в її інтересах.

З урахуванням викладеного просив суд:

визнати недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

встановити над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку та призначити ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , її опікуном.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 червня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано ОСОБА_2 недієздатною та встановлено над нею опіку, призначивши її опікуном ОСОБА_1 .

Встановлено строк дії рішення суду в частині визнання ОСОБА_2 недієздатною два роки з дня набрання ним законної сили.

Рішення суду мотивоване тим, що з даних проведеної за ухвалою суду експертизи у справі, внаслідок психічного розладу, на який страждає ОСОБА_2 , остання не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому у суду є всі підстави для визнання ОСОБА_2 недієздатною.

Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_2 недієздатною та відповідно призначення їй опікуна.

ОСОБА_1 є племінником ОСОБА_2 , тобто перебуває у сімейних відносинах із підопічною. ОСОБА_1 виявив бажання бути опікуном для своєї тітки по лінії споріднення з матір`ю і опікунська рада рекомендує призначити його опікуном, суд прийшов до висновку, що за таких обставин можливе призначення ОСОБА_1 , опікуном своєї тітки ОСОБА_2 , яка за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Жодних даних, які б свідчили про наявність перешкод для призначення опікуном заявника суду не надано та в ході судового розгляду не встановлено, а тому заява підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 просить рішення суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні відповідної заяви.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Військова частина НОМЕР_1 посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення в частині, що оскаржується, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції вирішив питання щодо призначення опікуном ОСОБА_1 , який є діючим військовослужбовцем, що прямо стосується прав та обов`язків Військової частини НОМЕР_1 , та є підставою для оскарження зазначеного рішення.

Вказує, на те що ОСОБА_1 проходить військову службу та його фактичне місце перебування закріплене за військовою частиною, тому вирішення питання щодо призначення його опікуном спрямоване на ухилення від виконання обов`язків військової служби.

Узагальнені доводи інших учасників справи

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що факт проходження особою військової служби не може слугувати підставою для відмови у призначенні його опікуном, оскільки законодавством України не запроваджено особливого порядку для встановлення опіки під час воєнного стану та не встановлено імперативної заборони щодо призначення мобілізованого військовослужбовця опікуном над недієздатною фізичною особою.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Оршовецькою сільською радою Кіцманського району Чернівецької області, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 (а.с. 13).

Згідно з копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого Оршовецькою сільською радою Кіцманського району Чернівецької області, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 07 жовтня 1978 року (а.с. 13).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Оршовецькою сільською радою Кіцманського району Чернівецької області, народилася ОСОБА_5 , батьком якої вказаний ОСОБА_6 та мати ОСОБА_7 (а.с.14).

Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого Оршовецькою сільською радою народних депутатів, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 26 листопада 1987 року (а.с. 14).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 13 листопада 1988 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якого вказано ОСОБА_9 (а.с. 15).

Згідно з довідкою КНП «Кіцманська БЛІЛ» №109 від 13 березня 2025 року, ОСОБА_2 перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра з дігнозом F 31.5 (а.с. 9).

Відповідно до довідки КНП «Кіцманська БЛІЛ» №108 від 13 березня 2025 року, ОСОБА_2 перебуває на обліку у психіатра з 2024 року з діагнозом (F 31.5) «Біполярний афективний розлад, поточний депресивний епізод з психотичними симптомами» (а.с. 10).

Згідно з копією висновку ЛКК №73 від 06 березня 2025 року ОСОБА_2 , відповідно до встановленого їй діагнозу, потребує постійного стороннього догляду (а.с. 11).

Відповідно до акту №18 обстеження матеріально-побутових умов від 11 березня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_2 людина похилого віку, якій потрібен постійний догляд та піклування згідно висновку ЛКК №73 від 06 березня 2025 року, так як вона постійно хворіє, необхідність забезпечення продуктами харчування, одягом, ліками та утримання житла в належних умовах. Є одинока, чоловік помер, дітей немає. При обстеженні встановлено, що умови проживання в сім`ї добрі. ОСОБА_2 потрібен постійний догляд та піклування який здійснює її племінник ОСОБА_1 (а.с. 12).

Відповідно до подання та висновку опікунської ради Неполоковецької селищної ради від 12 березня 2025 року, які затверджені рішенням виконавчого комітету Неполоковецької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області від 12 березня 2025 року № 36/3, визнано доцільним призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 (а.с. 16-20).

24 квітня 2025 року ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області призначено судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження у справі (а.с. 36-37).

Згідно даних висновку судово-психіатричного експерта № 675 від 09 травня 2025 року, ОСОБА_2 на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі судинної деменції (недоумства). За своїм психічним станом, в силу наявного психічного захворювання, ОСОБА_2 не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, що відповідає юридичній категорії «недієздатність» (а.с. 40-41).

Відповідно до Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 07 травня 2025 року №454-ОС «Про особливий склад» ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення (а.с. 67).

Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08 травня 2025 року №701-ОС солдата ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії (оператором безпілотних авіаційних комплексів) першого відділення повітряної розвідки прикордонної застави повітряної розвідки та корегування третього відділку прикордонної служби (тип С) розвідувально-ударних безпілотних авіаційних комплексів першої прикордонної комендатури швидкого реагування розвідувально-ударних безпілотних авіаційних комплексів Головного відділу безпілотних авіаційних систем (а.с. 68).

Відповідно до рапорту від 21 липня 2025 року солдат ОСОБА_1 просить звільнити його з військової служби на підставі пункту 2 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною (а.с. 76-77).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою та пятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам закону, виходячи з наступного.

Щодо вирішення питання про права та обов`язки Військової частини НОМЕР_1

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Конституцією України закріплено основні засади судочинства (частина 2 статті 129). Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист, зокрема на забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду та перегляд оскаржуваного рішення в апеляційному порядку.

Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує, у тому числі відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина, держави.

Відповідно до частини 1 статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною 3 статті 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 351/592/18 вказано, що на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у його мотивувальній частині містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи, або у його резолютивній частині суд зазначив про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а і їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 03 квітня 2024 року у справі № 916/4093/21.

Звертаючись з апеляційною скаргою, Військова частина НОМЕР_1 зазначала, що ОСОБА_1 подав рапорт від 21 липня 2025 року про звільнення у зв`язку із необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною (абзац 15 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військову службу»).

Підставою для звільнення з військової служби ОСОБА_1 є рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 червня 2025 року.

Отже, в результаті ухвалення судового рішення про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , суд вирішив питання щодо обов`язку військової частини звільнити заявника з військової служби та законного інтересу військової частини у проходженні ОСОБА_1 військової служби в умовах воєнного стану.

Щодо призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичною особою, яка визнана недієздатною.

За частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Частиною першою статті 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження№ 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21).

За змістом статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2024 року у справі № 341/1526/23 (провадження № 61-6358св24) вказав, згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил опіки та піклування опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.

Отже, можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.

У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Такий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року в справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 28 лютого 2024 року в справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно подання органу опіки та піклування Неполоковецької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області від 12 березня 2025 року визнано доцільним призначити ОСОБА_1 опікуном над його недієздатною тіткою ОСОБА_2 .

Також зі змісту подання органу опіки та піклування Неполоковецької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області вбачається, що згідно заключення ЛКК КНП «Кіцманський центр ПМД» №73 від 06 березня 2025 року ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

Колегія суддів приходить до висновку, що подання органу опіки та піклування Неполоковецької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області від 12 березня 2025 року не відповідає вимогам закону, оскільки вирішуючи питання про призначення саме ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Неполоковецької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області не перевірив можливість призначення опікунами інших близьких родичів ОСОБА_2 , та не навів достатніх мотивів щодо призначення опікуном саме ОСОБА_1 .

У постанові від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23 (провадження № 61-16711св24) Верховний Суд зазначив, що саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність цього, уникаючи можливих зловживань, та належним чином мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном.

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 04 червня 2025 року у справі № 348/1679/24 (провадження № 61-3728св25).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 07 травня 2025 року проходить військову службу за мобілізацією в лавах Збройних Сил України.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 07 травня 2025 року №454-ОС «Про особливий склад» ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та зараховано у списків особового складу та на всі види забезпечення (а. с. 67).

Тобто на момент ухвалення рішення у справі про призначення ОСОБА_1 опікуном, останній був призваний за мобілізацію та проходив військову службу.

Колегія суддів виходить із того що приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17, від 27 лютого 2025 року у справі № 344/2344/24 (провадження № 61-14969св24); від 04 червня 2024 року у справі № 753/1417/24 (провадження № 61-15890св24).

Зважаючи, що подання органу опіки та піклування Неполоковецької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області від 12 березня 2025 року не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, а матеріали справи не місять належних та допустимих доказів дійсності намірів ОСОБА_1 та необхідності забезпечення саме ним особистих майнових та немайнових прав (інтересів) недієздатної ОСОБА_2 , суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 в частині призначення його опікуном.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_2 ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні відповідної заяви.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини другої статті 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Наведене правило є спеціальним під час визначення того, чи повинен заявник під час звернення до суду з такими заявами сплачувати судовий збір.

За загальними правилами частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що викладене у частині другій статті 299 ЦПК України правило потребує свого системного тлумачення. Це викликане тим, що, з одного боку, за визначенням до складу судових витрат входить за частиною першою статті 133 ЦПК України і судовий збір, з іншого у справах про визнання особи недієздатною покладаються на рахунок держави саме судові витрати, пов`язані з провадженням у справі, коли перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи закріплений у частині третій статті 133 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18) зазначила, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову.

Враховуючи, що частина друга статті 299 ЦПК України містить правило, що судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави, тобто, заявник звільнений від сплати судового збору за подання заяви про визнання особи недієздатною, оскільки судовий збір є складовою судових витрат. Відмінне від наведеного розуміння частини другої статті 299 ЦПК України призведе до порушення права заявника на доступ до правосуддя, доступ до суду, що є неприпустимим.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 637/909/21.

Виходячи з наведеного, колегія суддів, дійшла висновку про відсутність підстав для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Чернівецький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 червня 2025 року в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 13 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач Олександр ОДИНАК

Судді : Мирослава КУЛЯНДА

Ірина ПЕРЕПЕЛЮК