УХВАЛА

22 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 754/1885/22

провадження № 61-12890ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу неповнолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_3 , на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії/бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федоренко Ольги Володимирівни, стягувач у виконавчому провадженні - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_4 про стягнення аліментів, в якому просила суд стягнути

з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 10 000,00 грн, по 5 000,00 грн на кожну дитину.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання:

ОСОБА_1 і ОСОБА_1 аліменти в розмірі 8 000,00 грн, по 4 000,00 грн на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 лютого 2022 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_1 і ОСОБА_1 аліментів в розмірі 8 000,00 грн, по 4 000,00 грн на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_4 у дохід держави 1 073,60 грн судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року змінено, виклавши абзац 2 резолютивної частини рішення Деснянського районного суду

м. Києва від 05 жовтня 2023 року у наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 8 000 грн., по 4 000 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 лютого 2022 року до досягнення дітьми повноліття».

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У жовтні 2024 року ОСОБА_4 звернувся до суду з скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Дніпровський ВДВС у м. Києві) Федоренко О. В., стягувач: ОСОБА_3 ,

в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Дніпровського ВДВС у м. Києві Федоренко О. В. щодо неврахування у розрахунки заборгованості

зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_1 за виконавчим провадженням № НОМЕР_3 та зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_1 за виконавчим провадженням № НОМЕР_4 самостійно перерахованих ним платежів на користь ОСОБА_3 на утримання двох неповнолітніх дітей за наступним переліком: 18 лютого 2022 року - 2 500,00 грн; 15 квітня 2022 року - 4 000,00 грн;

15 травня 2022 року - 4 000,00 грн; 15 червня 2022 року - 4 000,00 грн; 15 липня

2022 року - 4 000,00 грн; 08 серпня 2022 року - 1 000,00 грн;15 серпня 2022 року - 4 000,00 грн; 15 вересня 2022 року - 4 000,00 грн; 16 жовтня 2022 року -

5 000,00 грн; 15 листопада 2022 року - 5 000,00 грн; 15 грудня 2022 року -

5 000,00 грн; 23 грудня 2022 року - 2 000,00 грн; 15 січня 2023 року - 6 000,00 грн;

15 лютого 2023 року - 10 000,00 грн; 15 березня 2023 року - 4 000,00 грн; 15 квітня 2023 року - 10 000,00 грн; 17 травня 2023 року - 4 000,00 грн; 26 травня 2023 року - 1 000,00 грн; 31 травня 2023 року - 500,00 грн; 22 червня 2023 року - 8 000,00 грн; 15 липня 2023 року - 3 000,00 грн; 21 липня 2023 року - 5 000,00 грн; 15 серпня

2023 року - 4 000,00 грн; 21 серпня 2023 року - 4 000,00 грн;

- зобов`язати державного виконавця Дніпровського ВДВС у м. Києві

Федоренко О. В. включити до розрахунків заборгованості суми перелічених вище платежів.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 травня

2025 року, скаргу ОСОБА_4 на дії/бездіяльність державного виконавця Дніпровського ВДВС у м. Києві Федоренко О. В., стягувач - ОСОБА_3 , задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Дніпровського ВДВС

у м. Києві Федоренко О. В. щодо не врахування у розрахунки заборгованості ОСОБА_4 зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_1 за виконавчим провадженням № НОМЕР_3 та зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_1 за виконавчим провадженням № НОМЕР_4 самостійно перерахованих ним платежів на користь ОСОБА_3 на утримання двох неповнолітніх дітей за наступним переліком: 18 лютого 2022 року - 2 500,00 грн;

15 квітня 2022 року - 4 000,00 грн; 15 травня 2022 року - 4 000,00 грн; 15 червня 2022 року - 4 000,00 грн; 15 липня 2022 року - 4 000,00 грн; 08 серпня 2022 року - 1 000,00 грн;15 серпня 2022 року - 4 000,00 грн; 15 вересня 2022 року - 4 000,00 грн; 16 жовтня 2022 року - 5 000,00 грн; 15 листопада 2022 року - 5 000,00 грн; 15 грудня 2022 року - 5 000,00 грн; 23 грудня 2022 року - 2 000,00 грн; 15 січня 2023 року - 6 000,00 грн; 15 лютого 2023 року - 10 000,00 грн; 15 березня 2023 року -

4 000,00 грн; 15 квітня 2023 року - 10 000,00 грн; 17 травня 2023 року - 4 000,00 грн; 26 травня 2023 року - 1 000,00 грн; 31 травня 2023 року - 500,00 грн; 22 червня

2023 року - 8 000,00 грн; 15 липня 2023 року - 3 000,00 грн; 21 липня 2023 року - 5 000,00 грн; 15 серпня 2023 року - 4 000,00 грн; 21 серпня 2023 року - 4 000,00 грн.

Зобов`язано державного виконавця Дніпровського ВДВС у м. Києві Федоренко О. В. включити до розрахунків заборгованості ОСОБА_4 за виконавчими провадженнями № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 по виконанню виконавчих листів

№ 754/1885/22, виданих 28 березня 2024 року Деснянським районним судом

м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_1 та ОСОБА_1 аліменти в розмірі 8 000,00 грн по 4 000,00 грн на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 лютого 2022 року до досягнення дітьми повноліття, суми перелічених вище платежів, перерахованих

ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3

02 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_3 - адвокат Олійник Л. А. подала касаційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 .

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 липня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якої діяла адвокат Олійник Л. А., на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня

2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року

у справі № 754/1885/22 (касаційна скарга є необґрунтованою, провадження

№ 61-8391ск25).

17 жовтня 2025 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 , на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року, в якій заявники просять скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця.

Подаючи та підписуючи касаційну скаргу від імені неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , їх законний представник ОСОБА_3 зазначає, що діти є особами, які не брали участі у справі, але суди вирішили питання про їх права та інтереси, і оскаржувані судові рішення стосуються прав та інтересів саме неповнолітніх дітей.

ОСОБА_3 посилається на статті 154, 179 Сімейного кодексу України, статтю 242 Цивільного кодексу України, та вказує, що неповнолітні діти в особі їх законного представника мають право оскаржити у касаційному порядку судове рішення за результатами розгляду скарги на дії державного виконавця, яке порушує їх права і інтереси.

Дослідивши доводи касаційної скарги та додані до неї документи, Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 4471 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною першою статті 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

У виконавчих провадженнях № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 по виконанню виконавчих листів № 754/1885/22, виданих 28 березня 2024 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей стягувачем є ОСОБА_3 , а боржником є ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, неповнолітні діти, на утримання яких стягнуті аліменти, не є сторонами виконавчого провадження, а отже не мають процесуальної дієздатності звертатися до суду зі скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця, і відповідно, не мають процесуальної дієздатності оскаржувати судові рішення, постановлені за результатами розгляду таких скарг, у апеляційному та касаційному порядку.

Такі процесуальні права (подавати скарги на дії/бездіяльність виконавця, оскаржувати судові рішення за результатом розгляду таких скарг в апеляційному та касаційному порядку) мають сторони виконавчого провадження - боржник та стягувач.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, стягувач ОСОБА_3 вже скористалася своїм правом на касаційне оскарження судового рішення за результатом розгляду скарги на дії/бездіяльність державного виконавця.

Дослідивши попередню касаційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх дітей та ухвалу Верховного Суду від 15 липня 2025 року, якою ОСОБА_3 відмовлено у відкритті касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга неповнолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , яка підписана їх законним представником ОСОБА_3 , є повторною касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року у справі № 754/1885/22.

Касаційна скарга у даній справі, подана від імені неповнолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , підписана їх законним представником ОСОБА_3 , фактично є намаганням стягувача ОСОБА_3 повторно оскаржити в касаційному порядку судові рішення, щодо яких судом касаційної інстанції вже ухвалено судове рішення про відмову у відкритті касаційного провадження.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Зазначена норма процесуального права є імперативною, незалежно від доводів касаційної скарги.

Ураховуючи те, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 липня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року у вищевказаній справі, тому відсутні правові підстави для повторного розгляду касаційної скарги, поданої законним представником ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року.

У зв`язку з цим у відкритті касаційного провадження слід відмовити з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою неповнолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_3 , на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії/бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федоренко Ольги Володимирівни, стягувач у виконавчому провадженні - ОСОБА_3 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник