Справа № 756/3322/24
Провадження № 2/756/296/25
У Х В А Л А

(про необгрунтованість заявленого відводу)

15 жовтня 2025 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Примак-Березовська О.С. розглянула заяву представника відповідачки ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и л а :

У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває зазначена цивільна справа.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року справу передано на розгляд судді-доповідача Примак-Березовської О.С.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 грудня 2024 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 12 березня 2025 року. На стадії роз`яснення права відводу і в подальшому сторонами відводу не заявлялося.

Згідно з вимогами статті 197 ЦПК України ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 16 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Чергове судове засідання у справі призначено на 13 год. 45 хв. 3 листопада 2025 року.

14 жовтня 2025 року представник відповідачки звернувся до суду із заявою про відвід головуючої судді Примак Березовської О.С., оскільки, на його думку, існують обставини, які викликають сумнів у її неупередженості та об`єктивності.

Вивчивши доводи заяви щодо відводу, вважаю необхідним зазначити про таке.

Предметом спору сторін є позовні вимоги ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав своєї матері ОСОБА_3 .

Підставою для подання такого позову слугує твердження позивача про неналежне виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини 9-10 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

У постанові КЦС ВС від 20 березня 2024 року у справі № 204/2097/22 виснувано, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька й матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Вирішуючи спори такої категорії, суди повинні мати на увазі, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і тільки за наявності вини в діях батьків.

У постанові від 15 травня 2019 року у справі № 661/2532/17 КЦС ВС виснував, що самого тільки факту заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав недостатньо, щоб підтвердити наявність справжнього та належного інтересу відповідача до власної неповнолітньої дитини. Мотиви такого заперечення можуть бути різними, наприклад, це може бути пов`язане не з бажанням турбуватися про свою дитину, а з бажанням отримати в майбутньому піклування від неї. Тому до уваги мають братися всі обставини конкретної справи.

Таким чином, при вирішенні такої сенсативної категорії спорів, суд має позитивний обов`язок керуватися виключно інтересами дитини для з`ясовування усіх істотних обставин справи та вирішення спору в дусі законності, справедливості та правовладдя.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР.

Тому, вирішуючи дану справу, вислухавши пояснення позивача, який є неповнолітнім та його представника, який є рідним батьком дитини, суд дійшов висновку про необхідність визнати явку матері дитини обов`язковою та вислухати пояснення по суті спору, саме задля забезпечення найкращих інтересів дитини і встановлення істини у справі.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

В рішенні ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, №31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та поведінки учасників цих правовідносин (постанови від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19, від 7 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22).

Отже, на підставі викладеного, в судовому засіданні від 29 липня 2025 року судом вислухано пояснення відповідачки особисто та з метою ретельного аналізу усіх обставин цієї справи задано низку запитань, виходячи з раніше наданих пояснень позивача та його представника.

Судове засідання від 29 липня 2025 року відбувалося через підсистему ВКЗ, під час якого декілька разів через технічні причини запис припинявся та відновлювався, у зв`язку з чим оголошувалася перерва.

Загальний час в судовому засіданні тривав 2 год. 24 хв., з яких пояснення відповідачки та запитання - відповіді, саме до неї, орієнтовно тривали близько 1,5 годин.

Тобто, суддею здійснено усі необхідні процесуальні дії для з`ясування істотних обставин справи та відібрання пояснень відповідачки.

Усі процесуальні дії судді Примак-Березовської О.С. під час розгляду цієї справи були спрямовані на забезпечення справедливого, неупередженого та об`єктивного розгляду, заснованому на принципах верховенства права та із використанням елементу судового розсуду, враховуючи особливий характер спірних правовідносин сторін.

Так, із вказаного запису вбачається, що головуюча у справі Примак-Березовська О.С. під час заслуховування пояснень відповідачки, уважно з`ясовувала кожну обставину справи, викладену в позові, з урахуванням пояснень, наданих позивачем та його представником у попередніх судових засіданнях.

Запитання стосувалися виключно предмету спору та були зумовлені тим, що самого тільки факту заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав недостатньо, щоб підтвердити наявність справжнього та належного інтересу відповідача до власної неповнолітньої дитини.

Крім того, для повного та всебічного з`ясування ставлення матері до дитини, головуюча, керуючись інтересами дитини, встановлювала умови виховання та розвитку дитини, його безпеку та благополуччя, умови матеріального забезпечення, наявність чи відсутність ухилення від виховання та налагодження емоційного зв`язку із матір`ю, а також обставини, які зумовили подання позову саме дитиною.

Посилання на грубі висловлювання та інші неприйнятні речі, про які йдеться у заяві щодо відводу, є безпідставними, оскільки не мали місця під час судового засідання.

Натомість, введення судового засідання від 29 липня 2025 року суддею Примак-Березовською О.С. здійснювалося у відповідності до вимог статті 214 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Головуюча у межах вимог частин 2 та 4 статті 214 ЦПК України, відповідно до завдання цивільного судочинства, керувала ходом судового засідання, забезпечувала додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовувала судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усувала із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи та вживала необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.

Крім того, необхідно зазначити, що підстави для відводу судді, визначені статтею 36 ЦПК України. Зокрема, пункт 5 частини 1 статті 36 цієї Статті передбачає, що суддя не може розглядати справу та підлягає відводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У своїй практиці ЄСПЛ розрізняє чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру у його упередженості в конкретній справі (рішення у справах «Piersac vs Belgium, Grieves vs UK»).

Таким чином, ЄСПЛ визнає, що підставою відводу судді може бути, як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду, є право сторони на подання заяви про відвід.

Тобто, згідно з практикою ЄСПЛ наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію, беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Білуха проти України», стосовно об`єктивного критерію, слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії»).

Водночас, у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

При цьому, можливість обґрунтування зацікавленою стороною законності вчинених судом процесуальних дій залежить не лише від бажання та здатності особи сприймати таке обґрунтування, а від правового розуміння цих дій, у тому числі у випадку, коли вони можуть не відповідати її прямим інтересам.

Застосування Бангалорських принципів поведінки судді, зокрема положень щодо незалежності судових органів, об`єктивності, чесності та дотримання етичних норм, вказує про те, що судді слід виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки з метою укріплення суспільної довіри до судових органів, що має першочергове значення для підтримки незалежності судових органів.

Разом з цим, питання особистої довіри зацікавленої сторони до суду, є оціночним та суб`єктивним поняттям і залежить від внутрішнього переконання з урахуванням зовнішніх обставин.

Тому цілком очевидно, що дії та рішення, які судом вчинені у межах закону, але всупереч інтересам однієї зі сторін, можуть сприйматися цією стороною як негативні, що може зумовити певну недовіру.

У даному випадку заява про відвід не містить належних доводів та обґрунтувань, які б могли свідчити про вчинення головуючим суддею дій, що слугують підставою для позбавлення її права розглядати таку справу та приймати рішення, а лише можуть вказувати на оціночне та суб`єктивне ставлення відповідачки до процесуального обов`язку судді детально дослідити пояснення сторін і надати їм належну оцінку.

Легітимна мета такої оцінки, в межах судового розгляду, вимагає від головуючого судді ставити запитання сторонам, що за певних умов, може викликати психо-емоційну реакцію на чутливі теми.

Отже, враховуючи сенсативний характер спірних правовідносин, цілком зрозумілим є виникнення у сторони відповідача певного ставлення до обставин її особистого життя, які призвели до необхідності надавати пояснення у спорі із сином щодо позбавлення її батьківських прав.

Однак, таке суб`єктивне ставлення відповідачки та її представника, не може бути підставою для відводу судді у розумінні статті 36 ЦПК України.

В судовому засіданні від 16 червня 2025 року, яким визнано явку відповідачки обов`язковою, її представником зауважено, що ОСОБА_3 має проблеми із серцем, а тому головуючою наголошено увагу на забезпеченні під час участі у ВКЗ медичного супроводу, за необхідності.

Під час судового засідання від 29 липня 2025 року, зокрема у другій частині після перерви на 30 хв 20 сек. головуючою зауважено про те, що сторона відповідача попереджалася про вказані превентивні дії, спрямовані на збереження стану здоров`я ОСОБА_3 .

Водночас, з відеозапису судового засідання вбачається, що відповідачка протягом усього часу судового розгляду на стан здоров`я не скаржилася. Однак, у другій половині засідання, на зауваження адвоката відповідачки щодо стану здоров`я, головуюча одразу відреагувала та з`ясувала у ОСОБА_3 про необхідність перерви в судовому засіданні (30 хв 30-38 сек. запису ВКЗ другої частини), на що відповідач чітко із впевненістю артикулювала про відсутність такої потреби. У зв`язку з чим, головуючою продовжено розгляд справи згідно з вимогами ЦПК України.

Таким чином, усі наведені у заяві про відвід обставини не відповідають дійсності, є надуманими і можуть свідчити про зловживання процесуальними правами стороною відповідача, з метою затягування судового розгляду та спробою впливу на головуючого у справі задля прийняття відповідного рішення.

Враховуючи зазначене вважаю, що відсутні будь-які обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості або необ`єктивності судді Примак-Березовської О.С., а тому заява про відвід є необґрунтованою та безпідставною.

На підставі викладеного та керуючись статтею 40 ЦПК України, суддя -

у х в а л и л а :

Справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав передати до відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ Оболонського районного суду м. Києва для визначення складу суду та розгляду заяв про відвід головуючої судді Примак-Березовської О.С.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СУДДЯ Ольга ПРИМАК-БЕРЕЗОВСЬКА