1Справа № 335/8279/25 2/335/3541/2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2025 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі головуючого судді Соболєвої І. П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УМ ФАКТОРИНГ» в особі представника Макєєва Віталія Миколайовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договором,

21.08.2025 в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС судом отримано позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УМ ФАКТОРИНГ» в особі представника Макєєва Віталія Миколайовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договором, мотивуючи тим, що 03.03.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем було укладено договір споживчого кредиту № 1345856. На підстав договору відповідач отримав кредитні кошти в сумі 4 600,00 грн. шляхом зарахування на його банківську картку № НОМЕР_1 . Строк кредитування становить 352 днів, а процентна ставка за користуванням коштами 2,5% від суми кредиту за кожний день протягом терміну дії договору. Відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Протягом дії договору нараховані відсотки за користування кредитом відповідачем не погашені. Станом на дату звернення до суду, відповідач борг та нараховані відсотки не погасив, наявне прострочення за договорам споживчого кредитування № 1345856 від 03.03.2024 у розмірі 45 080,00 грн.
В подальшому 18.12.2024 ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» уклав Договір факторингу № 18/12/24 з позивачем, у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 1345856 від 03.03.2024 в сумі 45 080,00 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту в сумі 4 600,00 грн. та заборгованість за відсотками в сумі 40 480,00 грн. Відповідач добровільно заборгованість за кредитним договором не погашає, а тому позивач просить стягнути її з відповідача на свою користь.
Просили стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 45 080,00 грн., судовий збір та витрати на павичу допомогу.
Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.
Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 21.08.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Крім того, ухвалою суду від 21.08.2025 за клопотанням представника позивача Макєєва В.М. витребувано від акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» розширену виписку, із зазначенням контрагента, по рахунку за карткою № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з дати укладення кредитного договору по три дні від дати укладення договору включно (а.с. 42).
Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 29.08.2025 за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 витребувано від акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» розширену, із зазначенням контрагента, виписку по рахунку за карткою № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з 03.03.2024 по 06.03.2024 включно (а.с. 53).
Копію ухвали від 21.09.2025 разом із копіями позовної заяви з додатками було направлено відповідачу рекомендованим листом із повідомленням за адресою його фактичного проживання, однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 64).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 190 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК України) ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Згідно з положеннями ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Оскільки копія ухвали суду про відкриття провадження у справі разом із копіями позовної заяви з доданими до неї документами надсилались відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що відповідач не повідомив суд про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що останньому були у встановленому порядку вручені копії вищезазначених документів 30.09.2025.
Відзиву на позовну заяву, будь яких інших заяв від відповідача до суду не надходило.
За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання на підставі наявних у справі доказів на підставі статті 279 ЦПК України.
27.08.2025 та 25.09.2025 від акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до суду надійшли витребувані докази, а саме повідомлення про те, що на ім`я ОСОБА_1 . Банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 та рух коштів за платіжною карткою № НОМЕР_3 за період з 03.03.2024 по 06.03.2024 (а.с. 48, 73).
02.10.2025 до суду від представника позивача Калачика В.В. надійшли додаткові пояснення у справі.
До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано.
Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 03.03.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем було укладено договір № 1345856 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника на сайті ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ».
Відповідач прийняв пропозицію укласти кредитний договір з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», підписавши його одноразовим ідентифікатором Е677.
Відповідно до умов цього договору, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» зобов`язалося надати відповідачу кредитні кошти, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався одержати та повернути їх, сплативши проценти за користування, а також виконати інші зобов`язання, передбачені кредитним договором. Факт укладення кредитного договору, а також згода відповідача з інформаційним повідомленням від споживача фінансових послуг, Паспортом споживчого кредиту та графіком платежів, підтверджується його підписанням за допомогою одноразового ідентифікатора Е677. За умовами наданого кредитного договору, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надав відповідачу кредит у сумі 4 600,00 грн. на строк 352 днів, з 06.01.2024 до 31.12.2024. Відповідач зобов`язаний був сплачувати проценти з періодичністю платежів кожні 30 днів, відповідно до графіку, що визначений у кредитному договорі (а.с. 24 зворотна сторона). Фіксована стандартна процентна ставка за користування кредитом складає 2,5% в день. Загальні витрати за кредитом за весь строк користування становлять 45 080 грн., що відповідає реальній річній процентній ставці у розмірі 215448,90% (а.с. 24-25). Також, у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань щодо сплати суми кредиту та/або процентів, пунктом 6.4. наданого кредитного договору передбачено сплату штрафу (а.с. 21 зворотна сторона).
ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надало відповідачу кредитні кошти у сумі 24 000 грн. шляхом перерахування 03.03.2024 о 14:50:11 грошових коштів на картковий рахунок з маскою картки № НОМЕР_1 , що підтверджується копією інформаційної довідки ТОВ «ПЕЙТЕК» (а.с. 28).
Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується витребуваними від акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» доказами, а саме випискою за платіжною карткою № НОМЕР_3 за період з 03.03.2024 по 06.03.2024, з якої вбачається, що 03.03.2024 на банківську карту з номером № НОМЕР_3 , що належить відповідачу, було перераховано 4 600,00 грн (а.с. 48, 73).
Таким чином, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі.
18.12.2024 ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» уклало Договір факторингу № 18/12/24 з позивачем, у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 1345856 від 03.03.2024 (а.с. 14-19)
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 1345856 від 03.03.2024 належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 45 080,00 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту в сумі 4 600,00 грн. та заборгованість за відсотками в сумі 40 480,00 грн., що підтверджується копією витягу із акту приймання - передачі реєстру боржників від 18.12.2024 до Договору факторингу № 18/12/24 від 18.12.2024 та копією детального розрахунку заборгованості за вищезазначеним договором (а.с. 33-38 зворотна сторона).
Зазначена сума заборгованості відповідачем не сплачена.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
При цьому, в ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Згідно до ч. 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч. 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Як регламентовано ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом переправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом переправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом переправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань згідно умов кредитного договору № 1345856 від 03.03.2024 та порушив умови договору щодо строків сплати кредиту і процентів за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в загальній сумі 45 080,00 грн.
На день розгляду справи в суді зобов`язання відповідачем досі не виконане, заборгованість не сплачена.
В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором.
Положенням ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правовідносини, встановлені договором, або законом.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором (ст. 625 ЦК України).
Таким чином, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд визнає, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язання порушено майнові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1345856 від 03.03.2024 в сумі 45 080,00 грн.
Згідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до ст.ст. 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
Отже, договір факторингу є дійсним, правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять.
В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування вимог позивача.
За таких обставин, враховуючи умови кредитного договору, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі.
У позовній заяві представник позивача просив також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження вказаних витрат позивачем суду надано копію Договору № 141 про надання правової допомоги від 29.01.2025 (а.с. 29-30), копію Додаткової угоди № 1 до Договору № 141 про надання правової допомоги від 29.01.2025 (а.с. 31), копію Акту виконаних робіт від 16.03.2025 (а.с. 32) та копію платіжної інструкції № 366 від 18.03.2025 АТ «УКРСИББАНК» на суму 6 000,00 грн. (а.с. 39).
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу не подавалось.
Вивчивши надані ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» докази понесених витрат на правничу допомогу, враховуючи складність справи, ціну позову, тривалість витраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи суд доходить висновку, що вони у повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, є співмірними із заявленими позовними вимогами, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу розміром 6 000,00 грн.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2 422,20 грн (а.с. 1).
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76 83, 89, 141, 247, 258 259, 263 265, 274, 279, 280 283 ЦПК України, суд
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УМ ФАКТОРИНГ» в особі представника Макєєва Віталія Миколайовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договором задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УМ ФАКТОРИНГ» заборгованість за договором споживчого кредиту № 1345856 від 03.03.2024 в сумі 45 080 (сорок п`ять тисяч вісімдесят) грн 00 коп., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено в повному обсязі 20 жовтня 2025 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УМ ФАКТОРИНГ», , адреса: вул. Ризька, 73-Г, офіс 7/1, м. Київ, 04060.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя І. П. Соболєва