Справа № 702/379/25
Провадження № 2/702/313/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді: Нейло І.М.

за участю секретаря Прилуцької О.І.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача Домачука В.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні Монастирищенського районного суду Черкаської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Лювайс», про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ

У квітні 2025 року, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до приватного підприємства «Лювайс» (надалі ПП «Лювайс») в якому просив: усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :03:001:0430, шляхом її повернення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія ЯД № 972032 від 20.02.2008, йому належить земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0430 площею 3,6724 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сарнівської сільської ради, Уманського району Черкаської обл. Зазначена земельна ділянка перебувала в користуванні ПП «Лювайс». Після завершення в 2019 році дії договору оренди земельної ділянки позивач та представник відповідача усно домовились про продовження строку дії договору на шість років. Звернувшись до відповідача з вимогою про повернення спірної земельної ділянки дізнався, що нібито між ним та ПП «Лювайс»була укладена письмова додаткова угода до договору оренди спірної земельної ділянки, згідно якої строк дії договору оренди було продовжено до 31.12.2030. Позивач вважає, що він не укладав додаткову угоду до договору оренди спірної земельної ділянки від 06.04.2009, тому вважає, що відповідач використовує спірну земельну ділянку без законних підстав, порушуючи його права як власника земельної ділянки.

Ухвалою від 02.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

На адресу суду від представника відповідача, надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнав з підстав того, що з 2009 належним чином виконувались умови договору оренди спірної земельної ділянки. В 2019 році представник відповідача відвідав позивача в лікарні, де передав йому орендну плату за 2020 рік та уклав договір про продовження дії договору оренди спірної земельної ділянки. Екземпляри додаткової угоди про продовження дії договору оренди землі представник відповідача віддав позивачу. Після укладання додаткової угоди про продовження дії договору оренди, ОСОБА_1 отримував орендну плату, з якої здійснювались податкові відрахування. Після укладення в 2019 році додаткової угоди до договору оренди ОСОБА_1 не заявляв претензій стосовно порушень умов договору, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Протокольною ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування від відповідача оригіналу додаткової угоди до договору оренди землі від 06.04.2009.

Ухвалою від 09.04.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Підчасюк В.Ю. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Домачук В.А. заперечував проти позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити та застосувати строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ЯД № 972032, виданого 30.04.2003 на право власності на земельну ділянку вбачається, що позивачу належить земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0430 площею 3,6724 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сарнівської сільської ради, Уманського району Черкаської обл. /а.с.6/.

Спірна земельна ділянка перебуває у користуванні ПП «Лювайс», що підтвердив в судовому засіданні представник відповідача.

В матеріалах справи наявна копія договору оренди спірної земельної ділянки від 06.04.2009, який було укладено між ПП «Лювайс» та ОСОБА_1 , на строк до 06.04.2019 /а.с.8-10/.

Згідно копії інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 28.05.2019 було зроблено запис № 31790009 про укладання між ОСОБА_1 та ПП «Лювайс» додаткової угоди до договору оренди спірної земельної ділянки, згідно якї строк договору оренди землі було продовжено до 31.12.2030 /а.с. 7/;

Позивач заперечує існування договірних відносин з ПП «Лювайс» щодо оренди спірної земельної ділянки та зазначає, що відповідач використовує належну йому земельну ділянку без законних підстав.

На виконання ухвали про витребування доказів ПП «Лювайс» на адресу суду надіслало лист про відсутність у підприємства договору оренди землі № 888 від 20.05.2019 та оригіналу додаткової угоди до договору оренди землі №1 від 14.01.2019. /а.с.51/.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами відсутні договірні відносини з приводу оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0430, але державна реєстрація договору відбулась.

Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд вважає наступне.

Відповідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Згідно з ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно частини першою статті 14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально.

У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що "якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено."

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є не вчиненими.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази підписання договору оренди спірної земельної ділянки між ОСОБА_1 та ПП «Лювайс», договірні відносини між сторонами є таким, що не відбулись.

Власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на володіння та користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Велика Палата Верховного Суду у п. 96 постанови від 04 липня 2018 року, справа № 653/1096/16-ц зробила висновок: "Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення".

Як вбачається з запису № 31790009 інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно Державним реєстратором виконавчого комітету Монастирищенської районної державної адміністрації, було проведено державну реєстрацію договору оренди спірної земельної ділянки з ПП «Лювайс» .

Разом з тим, реєстрація права оренди (договору оренди) щодо неукладеного договору оренди землі №1 від 14.01.2019 не відповідає вимогам закону та порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження його власністю - земельною ділянкою, кадастровий номер :03:001:0430.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, позовні вимоги щодо усунення перешкод у здійсненні права користування та зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку її власнику є обґрунтованими та такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, які є достовірними і достатніми для задоволення позовних вимог.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, суд зазначає наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила .

Приписи про застосування позовної давності поширюються, зокрема, на позови про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов). Натомість негаторний позов може бути пред`явлений позивачем упродовж усього часу, поки існує відповідне правопорушення. Такий підхід у судовій практиці є усталеним (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (пункти 52, 96), від 20.06.2023 у справі № 554/10517/16-ц (пункт 7.34)) (пункти 241- 243 постанови Великої Палати від 12.09.2023 у справі №910/8413/21).

З огляду на зазначене, оскільки позивачем заявлено негаторний позов, який може бути пред`явлений позивачем доти поки існує відповідне правопорушення, позовна давність до спірних правовідносин не застосовується.

Згідно заявлених вимог, позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення судових витрат з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 27, 60, 141, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до приватного підприємства «Лювайс», про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, задовольнити.

Приватному підприємству «Лювайс», (, адреса місцезнаходження: 19154, Черкаська область, Уманський район, с. Сарни, вул. Млинівська, 36) повернути ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , с. Бузівка в користування належну їй на праві власності земельну ділянку площею 4,2832 га з кадастровим номером :02:001:0272, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Жовтневої сільської ради Уманського (колишній Монастирищенський) району Черкаської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 19.02.2024 .

Суддя І. М. Нейло