РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/892/25

Провадження №2/568/356/25

14 жовтня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

представник позивача Петлюк В.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу

за позовною заявою АТ КБ "ПриватБанк"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 94453,6 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 13.10.2023 року.

13.05.2024 р. між сторонами підписано кредитний договір. Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти в сумі 100900 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, банк звернувся до відповідача з вимогою про дострокове повернення кредитних коштів в сумі 94453,60 грн, з яких: 89688,88 грн. тіло кредиту; 4764,72 грн. заборгованість за відсотками.

Ухвалою від 16.07.2025 р. позовну заяву прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 29.07.2025 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Пояснив, що на підставі кредитного договору, відповідачу надано 100900 грн. строком на 36 місяців. Проте, відповідач порушив умови договору в частині повернення тіла кредиту та сплати відсотків, а тому на підставі п. 3.3.2 Договору, просить стягнути з відповідача тіло кредиту та заборгованість, яка виникла станом на 19.05.2025 р.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується інформацією АТ "Укрпошта" про доставку повідомлення про виклик до суду.

Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору у даній справі, суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.10.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 23-34).

Заявою передбачено строк кредитування, відсоткова ставка, розмір платежу, відповідальність, права та обов`язки сторін договору та інші умови. Тобто, ознайомившись з умовами кредитування, звіривши їх із положеннями договору, відповідач отримав повну інформацію про умови кредитування. Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним.

13.05.2024 р. між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н (а.с. 35-43).

Договором передбачено, що строк кредитування становить 36 місяців, сума кредиту 100900 грн., процентна ставка 1,5% сплачується щомісячно від загальної суми кредиту, тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом 54486 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту 155386 грн., реальна процентна ставка 35,2 %.

Відповідно до п. 2.2 Договору, кредит надається безготівковим шляхом (перерахування коштів на поточний рахунок позичальника) НОМЕР_1 .

У разі порушення позичальником зобов`язання, передбаченого умовами видачі та погашення кредиту, банк має право дострокового повернення кредиту, сплати винагороди за користування, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі шляхом надсилання повідомлення. При цьому згідно зі ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, терміни виконання яких не настали, терміни вважаються такими, що настали в зазначену у повідомленні дату. В цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичний термін користування ним, повністю виконати інші зобов`язання за кредитом (п. 3.3.2 Договору).

Сторонами узгоджено графік повернення кредитних коштів щомісячними платежами рівними частинами в строк до 13.05.2027 р. (а.с. 43-44).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку 13.05.2024 року, банком встановлений кредитний ліміт 100900 грн. (а.с. 22).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, позивачем надано доступ до кредитних коштів в сумі 100900 грн., що підтверджується випискою по особовому картковому рахунку позичальника та довідкою про зміну умов кредитування.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, банк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла станом на 19.05.2025 року в сумі 94453,60 грн., з яких: 89688,88 грн. тіло кредиту та 4764,72 грн. відсотків.

Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису або електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, заява, кредитний договір, графік платежів підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису.

Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610, частини першої статті 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено дострокове повернення кредиту. Згідно ч. 4 вказаної статті у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором Банк виконав належним чином, надававши відповідачу доступ до кредитних коштів в сумі 100900 грн., що підтверджується випискою по особовому картковому рахунку позичальника та довідкою про зміну умов кредитування.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови кредитного договору в частині виконання платіжних зобов`язань, а саме: позичальник своєчасно не сплачував суму, яку він повинен сплатити у визначених графіком строки, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем.

Неналежне виконання позичальником умов договору в силу п. 3.3.2 Договору дає право позивачу вимагати дострокового повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав в повному обсязі та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом.

Оскільки, позичальником порушено грошове зобов`язання щодо своєчасної сплати коштів, яке передбачене графіком погашення кредиту, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 89688,88 грн. тіла кредита.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договором передбачено, що строк кредитування 36 місяців, процентна ставка 1,5% сплачується щомісячно від загальної суми кредиту, тип процентної ставки фіксована,

Звернення банку з позовом з вимогою про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Здійснивши розрахунок відсотків, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення 4764,72 грн. відсотків нарахованих за період 14.12.2024 р. по 14.03.2025 р.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.141, 223, 247, 263-265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позов АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" 94453,60 грн. заборгованості, з яких: 89688,88 грн. тіло кредиту, 4764,72 грн. відсотків.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" 2422,40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: АТ КБ "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д)

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Повний текст судового рішення виготовлений 15.10.2025 р.

Суддя А.О. Сільман