Справа №295/9753/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Полонця С.М.,

секретаря с/з Лукасевич А.Є.,

за участю: представника позивача адвоката Дударенко А.М., представника відповідача - адвоката Вернидуба Д.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановив:

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №01-05-23-01-Ю надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 01 травня 2023 року в сумі 332745 грн. 68 коп. та судові витрати. При цьому посилається на те, що 01.05.2023 року між ТОВ «Гелексі фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір №01-05-23-01-Ю надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та у подальшому додаткові угоди до нього, за якими відповідачу було надано позику в загальному розмірі 207000,00 грн. Крім того, між сторонами 01.05.2023 року було укладено договір застави транспортного засобу. Умови вказаних вище договорів позики та застави відповідач не виконував належним чином та має заборгованість в загальному розмірі 332745,68 грн.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 27.06.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15.07.2024 року клопотання представника відповідача про розгляд справи в загальному позовному провадженні, залишено без задоволення.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 18.07.2024 року вирішено проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача надав відзив на позов, в якому частково визнав позовні вимоги в сумі 66000,00 грн. в решті позовних вимог просив відмовити.

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій просила задовольнити позовні вимоги повністю.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

01.05.2023 року між ТОВ «Гелексі фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено договір №01-05-23-01-Ю надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за яким відповідачу було надано позику у розмірі 50000,00 грн. строком на 12 місяців зі сплатою процентів за користування позикою.

Також 01.05.2023 року з метою забезпечення вищезазначеного договору позики між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу, а також договори оренди обладнання та надання послуг з встановлення на автомобілі додаткового обладнання.

26.06.2023 року між сторонами було укладено договір №1 про внесення змін та доповнень до договору №01-05-23-01-Ю надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за яким відповідачу було надано позику у розмірі 29000,00 грн. зі сплатою процентів за користування позикою.

18.07.2023 року між сторонами було укладено договір №2 про внесення змін та доповнень до договору №01-05-23-01-Ю надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за яким відповідачу було надано позику у розмірі 28000,00 грн. зі сплатою процентів за користування позикою.

16.11.2023 року між сторонами було укладено договір №3 про внесення змін та доповнень до договору №01-05-23-01-Ю надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за яким відповідачу було надано позику у розмірі 100000,00 грн. зі сплатою процентів за користування позикою.

Таким чином, на виконання умов вищезазначеного договору позики із змінами та доповненнями до нього, позивачем було видано відповідачу позику у загальному розмірі 207000,00 грн.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Приписи частин 1, 3 статті 509 ЦК України передбачають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ст. 611, ч.1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, факт існування відносин позики між фінансовою установою та відповідачем, а також відносин застави транспортного засобу підтверджується договором позики та договором застави транспортного засобу. Жодних доказів розірвання або визнання недійсними вищезазначених договорів, у тому числі з підстав неотримання грошових коштів, відповідачем суду не надано.

Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинних на момент укладання вказаних договорів позики та застави транспортного засобу ЦК України та уклали ці договори, в яких передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню.

Всупереч умовам вищезазначеного договору позики відповідач не виконав своїх зобов`язань у повному обсязі та допустив заборгованість в розмірі 272745,68 грн., яка складається із суми кредиту 204741,67 грн. та процентів 68004,01 грн. Крім того, за порушення відповідачем умов договору застави транспортного засобу штраф становить 60000,00 грн.

Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань у повному обсязі порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані відповідачу в позику. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону.

Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов договору позики і договору застави транспортного засобу, існування заборгованості за договором позики та за штрафом за договором застави транспортного засобу в загальному розмірі 332745,68 грн., суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі.

Посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_1 не підписував договори №№1, 2, 3 про внесення змін та доповнень до договору №01-05-23-01-Ю надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а також видаткові касові ордери, спростовується висновком судової почеркознавчої експертизи від 25.06.2025 року №СЕ-19/106-25/6948-ПЧ. При цьому, судовий експерт прийшов до висновку про ймовірність виконання ОСОБА_1 підпису на деяких документах, але встановлені розбіжні ознаки в даному випадку не суттєві і пояснюються, скоріш за все, варіаційністю підпису ОСОБА_1 , яка не проявилась у наданих на дослідження зразках його почерку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 265, 279 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі фінанс» заборгованість за договором №01-05-23-01-Ю надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 01 травня 2023 року в сумі 332745 грн. 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі фінанс» судовий збір в розмірі 4991 грн. 19 коп., витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 8700 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 35655 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 16.10.2025 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс»; місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Предславинська, 28, офіс 401; .

Відповідач: ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: