Справа № 159/6047/25
Провадження № 2/159/1958/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі: головуючого судді Шишиліна О.Г., за участю секретаря судового засідання Сабецької К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує що 14.03.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4951250, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 10000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. 02.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 73-МЛ, за умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги, в тому числі до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 4951250 від 14.03.2021. Відповідач свої зобов`язання не виконав та заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 4951250 від 14.03.2021 становить 43020 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10000 грн., заборгованість за відсотками 32625 грн., прострочена заборгованість за комісією 395 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати у справі.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, у поданій позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у позовній заяві та просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання, яке призначене на 20.10.2025 не з`явився. 26.09.2025 від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позов відповідач зазначає, що дійсно у нього існує прострочена заборгованість за кредитним договором, він не заперечує проти стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 10000 грн. У відзиві на позов відповідач вказав, що кредитний договір був укладений строком на 30 днів, а тому відсотки повинні бути нараховані в межах строку кредитування. Також не заперечує проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу в сумі 1000 грн. В задоволенні решти позовних вимог просить відмовити.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

За змістом частин четвертої та п`ятої ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 вказано, що за таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників справи про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення.

Отже за таких умов датою рішення суд зазначає дату складання повного тексту рішення.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що 14.03.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4951250.

Відповідно до п.1.2 договору, сума кредиту 10000 грн.

Кредит надається загальним строком на 30 днів з 14.03.2021 і складається з пільгового та поточного періодів (п.1.3 договору).

Комісія за надання кредиту 770 грн., яка нараховується за ставкою 7,70 % від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору).

Відповідно до п. 1.5.2 договору, проценти за користування кредитом 3150 грн., які нараховуються за ставкою 1,05% від фактичного залишку на кожен день строку користування кредитом.

Стандартна (базова) процентна ставка за користуванням кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 договору).

Договір про споживчий кредит № 4951250 був укладений в електронній формі та підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором V81954 14.03.2025.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Законом України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 3 ст. 11 Законом України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також судом встановлено, 02.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 73-МЛ, за умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги, в тому числі до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 4951250 від 14.03.2021.

Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату(у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Як зазначено в ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Отже, до позивача, відповідно до укладеного договору № 73-МЛ перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4951250 від 14.03.2021, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 73-МЛ.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Позивач внакує на наявність у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 4951250 від 14.03.2021 в сумі 43020 грн. з яких: 10000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 32625 грн. заборгованість за відсотками; 395 грн. прострочена заборгованість за комісією.

Відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту в сумі 10000 грн., а тому зазначену суму заборгованості суд стягує з ОСОБА_1 на користь позивача.

Водночас суд не може погодитися із сумою заборгованості за відсотками з огляду на таке.

Договір про споживчий кредит № 4951250 від 14.03.2021 був укладений строком на 30 днів з 14.03.2021 до 13.04.2021. Відтак, в межах строку кредитування ОСОБА_1 повинен був повернути кредит та сплатити відсотки і саме в межах цих строків має відбуватись нарахування відсотків.

Згідно умов договору (п. 1.5.2), проценти за користування кредитом 1,05% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Тобто, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за відсотками в сумі 3150 грн. (30 днів х 105 грн.).

Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитним коштами, суд звертає увагу на правові позиції, викладені у постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16.

Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Відповідно до п.2.3.1.2 договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах. Так, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6 Договору.

Відповідно до п. 2.3.1.1 кредитного договору, для продовження строку кредитування позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Разом з тим, в порядку ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів, а матеріали справи таких не містять щодо пролонгації строку кредитування відповідно до п.п.2.3.1.1.-2.3.1.2 Договору та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених п.п.4.1.,4.2. Договору.

Як слідує з наявної в матеріалах справи відомості про щоденні нарахування та погашення, відповідачу нараховувались проценти за користування кредитом в період з 14.03.2021 по 13.04.2021 відповідно до пункту 1.5.2. договору про споживчий кредит, а з 14.04.2021 по 12.06.2021 відповідно до пунктів 1.6. та 2.3.1.2 договору.

Незважаючи на те, що договором передбачено пролонгацію кредиту, однак така пролонгація повинна була відбуватися за умови сплати позичальником комісії за продовження кредиту та певної суми заборгованості по кредиту, а цього, з огляду на наданий позивачем розрахунок, здійснено не було.

Через те, що позичальником не здійснювалось будь-якого погашення заборгованості, тому є недієвими й пункти самого кредитного договору про пролонгацію його строку.

У зв`язку з цим, відсутні підстави вважати кредитний договір пролонгованим.

Так, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію (пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо) (п. 31.18. Постанови Верховного Суду від 13.07.2022 № 496/3134/19).

Оскільки комісії передбачена умовами договору про споживчий кредит № 4951250 від 14.03.2021, а тому комісія в сумі 395 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.

Щодо судових витрат.

За правилами ст.141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд вважає доведеним позов на суму 13545 грн., отже позов задоволено на 31,49% (13545 х 100) : 43020) = 31,49%.

Позивач сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 762,81 грн. судового збору, виходячи із наступного розрахунку: (2422,40 х 31,49) : 100 = 762,81 грн.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2519,20 грн. судового збору, виходячи із наступного розрахунку: (8000 х 31,49) : 100 = 2519,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 264, 265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 4951250 від 14.03.2021 в сумі 13545 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 762,81 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 2519,20 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.10.2025

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», , адреса: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий:О. Г. ШИШИЛІН