Провадження №2/592/3011/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючої судді Корольової Г.Ю., секретаря судового засідання Перев`язки К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

27.08.2025 року позивач звернувся до суду і свої позовні вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 19.09.2019 року було укладено Договір про споживчий кредит №5210416, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 7000 грн. на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений Договором. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 27.08.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 27 090 грн., яка складається: заборгованість за тілом кредиту - 7000 грн.; заборгованість за процентами - 15750 грн.; заборгованість за комісією - 840 грн; заборгованість за неустойкою та/або процентами за порушення грошового зобов`язання - 3500 грн. 13.12.2019 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги №43-МЛ. Відповідно до умов даного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до відповідача за кредитним договором №5210416 від 19.09.2019 року. За таких обставин позивач просить суд просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №5210416 від 19.09.2019 року у загальному розмірі 27 090 грн, а також судові витрати.

У судове засіданні представник позивача до суду не з`явився, просив позовні вимоги задовольнити та справу розглядати без їх участі.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, надано відзив на позов, згідно з яким позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні. Свої заперечення обґрунтували тим, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні докази накладення ОСОБА_1 електронного цифрового підпису чи іншого кваліфікованого засобу ідентифікації, передбаченого законом. Подані позивачем копії анкети-заяви та умов кредитного договору не є доказами у розумінні статей 76-78 ЦПК України, оскільки не містять підпису відповідача та не засвідчують факт волевиявлення на укладення кредитного договору. Крім того, позивач посилається на порушення умов договору ще з 2019 року, водночас позов подано лише у 2025 році, тому вважають, що позивачем пропущені строки позовної давності. У відзиві зазначено, що позивач не надав доказів фактичного перерахування грошових коштів саме на картковий рахунок ОСОБА_1 . А також вказали, що нараховані відсотки та штрафні санкції є явно завищеними, неспівмірними та такими, що порушують принцип справедливості та розумності.

Суд, дослідивши наявні докази по справі, дійшов такого висновку.

Так, 19.09.2019 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №5210416, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 7000 грн. строком на 15 днів з 19.09.2019, термін повернення 04.10.2019. Сукупна вартість кредиту складає 3990, 00 грн. в грошовому виразі 1,387,00 відсотків річних, комісія за надання кредиту 840,00 грн., яка нараховується за ставкою 12 % від суми кредиту одноразово, процент за користування кредитом 3150,00 грн., які нараховуються за ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за Договором фіксований.

Згідно із платіжним дорученням №9699 від 19.09.2019 року, ТОВ «Мілоан» видав суму кредиту ОСОБА_1 в розмірі 7 000 грн.

Відповідно до повідомлення АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 23.09.2025, на ім`я ОСОБА_1 банком була емітована платіжна картка № НОМЕР_1 , на картковий рахунок платіжної картки № НОМЕР_1 транзакція була успішною, здійснена 19.09.2019, на картковий рахунок платіжної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 був зарахований платіж 19.09.2019 в сумі 7000 грн, верифікація клієнта банку банківської картки № НОМЕР_1 проведена згідно з регламентом банку.

13.12.2019 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги №43-МЛ. Відповідно до умов даного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором.

Судом також встановлено, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували правильність нарахування первісним кредитором відсотків за кредитним договором, зокрема, в частині визначення періоду такого нарахування, а також сум, з яких виходив, нараховуючи такі відсотки, та які бажає стягнути позивач за даним позовом. На підтвердження заборгованості позивачем надано тільки зазначену виписку, яка не відображає ні період, за який здійснювалось нарахування процентів, ні відсоткову ставку, на яку згідно договору мають нараховуватись відсотки. Розрахунку заборгованості до позову не долучено. Суду також не наданий розрахунок первісного кредитора станом на день відступлення права грошової вимоги.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають з кредитного договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів

Положеннями ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилом ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Як зазначалося вище, до матеріалів справи не долучений ані розрахунок заборгованості первісного кредитора, ані розрахунок після відступлення права вимоги. В матеріалах справи наявна лише виписка по особовому рахунку, з якої неможливо встановити розмір заборгованості, ані за тілом, ані за відсотками.

Тому суд вважає, що за відсутності інших доказів, наявна в матеріалах справи виписка, яка складена позивачем, не містить детальних розрахунків такої заборгованості, з якої б вбачалося здійснення боржником останніх оплат за кредитом, дані щодо руху коштів на рахунку, інформацію про внесення/невнесення відповідачем коштів на погашення заборгованості за кредитом та на оплату відсотків щомісячно. Така виписка фактично є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача. В ній міститься лише визначена позивачем сума заборгованості, однак відсутній детальний розрахунок такої за весь період кредитування щодо всіх її складових а відтак, вона не може бути підставою для стягнення заборгованості, оскільки не є доказом її безспірності.

Виходячи з принципу змагальності судового процесу, доведення умов кредитування і наявності заборгованості - є обов`язком позивача.

Крім того, сам по собі договір факторингу та витяг з реєстру прав вимоги до нього, які є похідними від кредитного договору, не є безумовними доказами підтвердження достовірності розміру заборгованості в цій частині.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позов не може бути задоволеним.

У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову у задоволенні в позовних вимогах, судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити за необґрунтованістю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №5210416 від 19.09.2019 року у розмірі 27 090 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, .

Відповідач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 21.10.2025 року.

Суддя Г.Ю. Корольова