Провадження №2-о/367/104/2025
УХВАЛА

про залишення без руху

24 жовтня 2025 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Лещенко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування дітей та сім`ї Центр соціальних служб управління соціальної політики Бучанської міської ради, ОСОБА_2 , про усиновлення дітей,

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування дітей та сім`ї Центр соціальних служб управління соціальної політики Бучанської міської ради, ОСОБА_2 , про усиновлення дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України (за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду), за участю заявника і заінтересованих осіб.

Ознайомившись з вказаною заявою та доданими до неї документами, суддя дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 ЦПК України заява про усиновлення дитини повинна містити: найменування суду, до якого подається заява, ім`я, місце проживання заявника, а також прізвище, ім`я, по батькові, вік усиновлюваної дитини, її місце проживання, відомості про стан здоров`я дитини. Заява про усиновлення дитини може також містити клопотання про зміну прізвища, імені, по батькові, дати, місця народження дитини, про запис заявника матір`ю або батьком дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 311 ЦПК України до заяви про усиновлення дитини за наявності мають бути додані такі документи: копія свідоцтва про шлюб, а також письмова згода на це другого з подружжя, засвідчена нотаріально, - при усиновленні дитини одним із подружжя; медичний висновок про стан здоров`я заявника; довідка з місця роботи із зазначенням заробітної плати або копія декларації про доходи; документ, що підтверджує право власності або користування жилим приміщенням; інші документи, визначені законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2008 року № 905 «Про затвердження Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей» затверджено типову форму висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини (Додаток 2 до Порядку).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 177 ЦПК України заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно до ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку встановленому чинним законодавством.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак, всупереч вищезазначеним вимогам, позивачем не засвідчено відповідність всіх копій письмових доказів оригіналам, які знаходяться у нього. Правова позиція щодо належного засвідчення висвітлена в постанові Верховного Суду України від 11 липня 2018 року у справі № 904/8549/17, а саме, що незасвідчені або неправильно засвідчені копії документів можуть бути належними, проте недопустимими доказами у справі, і є підставою для скасування судового рішення (належне засвідчення: «Згідно з оригіналом», назва посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дата засвідчення копії).

Копії документів, додані до заяви (зокрема - копія паспорта заявника, копія паспорта заінтересованої особи,копія свідоцтв про народження дітей), не засвідчені належним чином.

Відтак, заявник повинен засвідчити належним чином додані до заяви письмові докази, вказавши також ініціали та прізвище заявника, дату та підпис на кожному додатку.

Крім того до заяви про усиновлення не додано документ, що підтверджує право власності або користування жилим приміщенням заявника.

Відповідно до ст. 310 ЦПК Україи заява про усиновлення дитини або повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування, подається до суду за місцем їх проживання.

З доданих до матеріалів заяви доказів неможливо встановити, за якою адресою на сьогоднішній день проживають діти: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що важливо для визначення підсудності саме Ірпінському міському суду Київської області.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Заявнику необхідно надати докази місця проживання дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з метою визначення підсудності справи.

Встановлення дійсного місця проживання дітей, яких має намір усиновити заявник, має значення для визначення суду, до територіальної підсудності якого належить розгляд вказаної заяви, проте, належних і допустимих доказів на підтвердження місця проживання дітей суду не надано, що в свою чергу позбавляє суд можливості вирішити питання підсудності цієї заяви.

Відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в України визначено, що громадяни України, який проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його.

Декларування місця проживання особи це повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади (пункт 2 частини першої статті 2 вказаного Закону).

Метою декларування та реєстрації місця проживання (перебування) особи з, зокрема, є створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом.

Тобто поняття реєстрація місця проживання та декларування місця проживання є відмінними поняттями, мається на увазі, що їх цілі та мета є різними. Документом, який підтверджує зареєстроване/задеклароване місце проживання фізичної особи є витяг з реєстру територіальної громади. Тобто акт депутата місцевої ради не є документом, який підтверджує факт зареєстрованого/задекларованого місця проживання фізичної особи.

Судом зауважується, що розгляд справи з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) та безальтернативною підставою для скасування ухваленого у справі рішення (частина перша статті 378 ЦПК України).

При цьому, стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України. Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ. Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції. Кожен місцевий чи апеляційний суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів. Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд. Норма щодо визначення правил підсудності унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудністю.

Суд акцентує увагу заявника, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

До суду надійшли відповіді з Центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради, згідно з якими діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не зареєстровані на території Бучанської міської територіальної громади.

Відповідно до відповідей з Єдиного державного демографічного реєстру відомостей щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не знайдено.

У відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Враховуючи вказані обставини, те, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, з метою надання можливості заявнику подати суду документ про задеклароване місце проживання дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 для уникнення безпідставного направленння справи до іншого суду, при цьому враховуючи положення щодо сприяння заявникам у захисті їхніх прав (стаття 294 ЦПК України), не допущення порушення правил територіальної підсудності заявнику визначається спосіб усунення недоліків, а саме: надати (за його наявності) документ, який підтверджує, що зареєстроване/задеклароване місце проживання дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яке відноситься до територіальної підсудності Ірпінського міського суду Київської області.

Усиновлення дитини відбувається за порядком, визначеним законодавством України, відповідно до Сімейного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2008 р. N 905, якою затверджено Порядок провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей (надалі - Порядок провадження діяльності з усиновлення). Рішення про усиновлення постановляє суд за місцем постійного проживання (перебування) дитини.

Відповідно до п. 2, п. 8 п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Під час вивчення матеріалів справи, судом встановлено, що заявником при поданні вищевказаної заяви не дотримано вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме: не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у заявника та заінтересованих осіб; відомості щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

18 жовтня 2023 року набув чинності Закон України № 3200-IX щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Проте в порушення вищезгаданих вимог чинного законодавства, в заяві не зазначені відомості щодо наявності або відсутності електронного кабінету Органу опіки та піклування дітей та сім`ї Центру соціальних служб управління соціальної політики Бучанської міської ради.

Заявнику необхідно зазначити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у заявника та заінтересованих осіб; відомості щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно з ч. 1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст.185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві

Враховуючи викладене, провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому необхідно залишити заяву без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків, а саме для приведення заяви у відповідність до вимог цивільного процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 95, 175, 177, 185, 294, 311 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування дітей та сім`ї Центр соціальних служб управління соціальної політики Бучанської міської ради, ОСОБА_2 , про усиновлення дітей - залишити без руху та надати заявнику десятиденний строк на усунення недоліків з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Повідомити заявника про залишення вказаної заяви без руху та надати йому десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заява вважається неподаною і повертається заявнику зі всіма доданими до неї документами. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://ip.ko.court.gov.ua/sud1013/.

Суддя: О.В. Лещенко