ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 року м. Чернівці

Справа № 727/4477/25

Провадження №22-ц/822/798/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Литвинюк І. М.,

суддів: Кулянди М. І., Перепелюк І. Б.,

секретар Собчук І. Ю.

учасники справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Калмикова Світлана Сергіївна, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 липня 2025 року, головуючий у І-й інстанції Смотрицький В. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») у квітні 2025 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 07 липня 2023 року між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №10229-07/2023, який підписано електронним підписом позичальника. Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс кредит», які розміщені на веб-сайті товариства. Приймаючи умови договору, відповідач підтвердив, що повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил.

Крім того, 17 липня 2023 року між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №23410-07/2023, який підписано електронним підписом позичальника. Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс кредит», які розміщені на веб-сайті товариства. Приймаючи умови договору, відповідач підтвердив, що повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил.

29 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» укладено договір факторингу №29042024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача.

У зв`язку з тим, що відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, у нього утворилася заборгованість за кредитним договором №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року у розмірі 26 688,50 грн, з яких 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 688,50 грн - сума заборгованості за відсотками, за кредитним договором №23410-07/2023 від 17 липня 2023 року в розмірі 11 812,50 грн, з яких 2 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 312,50 грн - сума заборгованості за відсотками, що в загальному розмірі становить 38 501 грн.

Просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами: №10229-07/2023 в розмірі 26 688,50 грн, з яких 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 688,50 грн - сума заборгованості за відсотками, №23410-07/2023 в розмірі 11 812,50 грн, з яких 2 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 312 грн - сума заборгованості за відсотками, що в загальному розмірі становить 38 501 грн, та понесені судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 липня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість в сумі 38 501 грн, яка складається з: заборгованості за кредитним договором №10229-07/2023 в розмірі 26 688,50 грн, з яких 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 688,50 грн - сума заборгованості за відсотками; заборгованості за кредитним договором №23410-07/2023 в розмірі 11 812,50 грн, з яких 2 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 312,50 грн - сума заборгованості за відсотками.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що кредитні договори укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Підписавши договір про надання фінансового кредиту №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року та договір про надання фінансового кредиту №23410-07/2023 від 17 липня 2023 року, ОСОБА_1 посвідчив свою обізнаність та згоду з їх умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочини вчинено у формі, встановленій законом, та були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ними, а саме отримання кредитних коштів позичальником.

Отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 5 000 грн від 07 липня 2023 року підтверджується довідкою від сервісу онлайн платежів iPay.ua за вих. №3466_01 від 30 травня 2025 року та кредитних коштів у розмірі 2 500 грн - довідкою від сервісу онлайн платежів iPay.ua за вих. №3466_01 від 30 травня 2025 року.

Дана інформація спростовує твердження представника відповідача щодо непідписання вищевказаних договорів та неотримання ним коштів за цими договорами.

Відповідачем не надано суду виписки по власному картковому рахунку за спірний період на підтвердження факту неотримання ним кредитних коштів, враховуючи, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не є первісним кредитором та не є банківською установою.

Відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за Кредитними договорами №10229-07/2023 та №23410-07/2023 у добровільному порядку.

На зазначене рішення суду представник відповідача Калмикова С. С. подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Посилається на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права та підлягає скасуванню в повному обсязі.

Вказує на те, що відповідно до п. 2.6 та 2.7 Договору про надання фінансового кредиту №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року після входу (авторизації) до Особистого кабінету, Клієнт, для отримання кредиту, заповнює Заяву Анкету (надалі Заявка). У заявці Клієнт зобов`язаний вказати повні, точні і достовірні особисті дані відповідно до ідентифікаційних документів Клієнта, які необхідні для прийняття Товариством рішення про надання кредиту.

Позивачем не надано Заяву Анкету до Договору про надання фінансового кредиту №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року, яка мала би бути заповнена ОСОБА_1 у випадку прийняття, виявлення бажання отримати кредит та відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) щодо укладення договору про надання фінансового кредиту №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь які документи, які би вказували на волевиявлення чи згоду апелянта на укладення Договору про надання фінансового кредиту №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року, обміну повідомленнями, наявності електронного кабінету на сайті ТОВ «Аванс Кредит» тощо.

Відповідно до п. 2.6 та 2.7 Договору про надання фінансового кредиту №23410-07- 07/2023 від 17 липня 2023 року після входу (авторизації) до Особистого кабінету, Клієнт, для отримання кредиту, заповнює Заяву Анкету (надалі Заявка) У заявці Клієнт зобов`язаний вказати повні, точні і достовірні особисті дані відповідно до ідентифікаційних документів Клієнта, які необхідні для прийняття Товариством рішення про надання кредиту.

Позивачем не додано до позовної заяви Заявку Анкету до Договору, заповнену ОСОБА_1 про прийняття, виявлення бажання отримати кредит та відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) щодо укладення договору про надання фінансового кредиту №23410-07-07/2023 від 17 липня 2023 року.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь які документи, які би вказували на волевиявлення чи згоду апелянта на укладення Договору про надання фінансового кредиту №23410-07-07/2023 від 17.07.2023 року, обміну повідомленнями, наявності електронного кабінету на сайті ТОВ «Аванс Кредит» тощо.

Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

У матеріалах справи відсутні будь-які докази та підтвердження власника картки НОМЕР_1 , а також те, що дана картка належить ОСОБА_1 .

Подані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року за період з 29 квітня 2024 року по 28 лютого 2025 року та розрахунки заборгованості за кредитним договором №23410-07/2023 від 17 липня 2023 року за період з 21 березня 2024 року по 28 лютого 2025 року є документами, що створені самим позивачем, як новим заінтересованим кредитором, який зацікавлений у капіталізації придбаного активу, а від так інформація зазначена в розрахунках, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на які наполягає позивач.

У відзиві ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Зазначає, що договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, оскільки без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено.

Отже, Клієнт самостійно вносить особисті дані в Заявку на отримання кредиту, тобто вказує номер телефону, номер паспорту, ідентифікаційний код та картку, на яку буде перераховано кошти.

Звертає увагу на те, що ідентифікація Позичальника здійснюється не за номером телефону, а банком-емітентом, яким видано картку, на яку було перераховано кредитні кошти.

У відповідності до умов кредитних договорів та договору позики, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитних договорів та договору позики.

Відповідачем було подано Заявку на оформлення кредитних договорів та договору позики, в яких останній зазначив особисті персональні дані, підтвердив мобільний номер телефону, пройшов процедуру верифікації банківської карти, підписав Договори електронним підписом.

Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, мав змогу власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів.

Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорах, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить.

Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом частин 4, 6 статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із частинами 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

За вимогами частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 07 липня 2023 року між ТОВ «Аванс кредит» і ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №10229-07/2023 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора W8712 (а.с.6-9).

Згідно з п. 1.1. договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 5 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.2. визначено тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту: 07.07.2023 р.. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 30.06.2024 року.

Згідно з п. 1.4.-1.4.1. договору тип процентної ставки фіксована; процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 договору.

Відповідно до п. 1.5 договору клієнт зобов`язаний сплачувати проценти кожні 25 днів; детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього Договору.

Пунктом 1.6 передбачено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки №5167-80хх-хххх-7799, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.

Згідно з п. 2.18. договору укладення договору відбувається згідно з Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року, ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 погодили графік платежів за кредитним договором. Вказаний додаток підписаний директором ТОВ «Аванс кредит» та відповідачем за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора) W8712 (а.с. 10).

05 листопада 2023 року на підставі заявки на реструктуризацію заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Аванс Кредит» укладено додаткову угоду до договору про надання фінансового кредиту №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року, за умовами якої відповідач отримав кредит у розмірі 9 076,97 грн під процентну ставку 0,01% в день або 3,65% річних за користування кредитом, строком на 211 днів з 07 липня 2023 року (а.с. 11).

Пунктом 7 додаткової угоди передбачено, що у випадку несплати клієнтом першого платежу у сумі/строки відповідно до Графіку платежів ця Угода втрачає свою силу та Клієнт зобов`язаний здійснювати погашення відповідно до умов Договору про надання фінансового кредиту, який діяв до укладення цієї Угоди.

Згідно з додатком №1 до додаткової угоди від 05 листопада 2023 року ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 погодили графік платежів за кредитним договором. Вказаний додаток підписаний директором ТОВ «Аванс кредит» та відповідачем за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора) W8503 (а.с. 12).

Відповідачем 07 липня 2023 року також підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому міститься основна інформація щодо умов кредитування за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора) W8712 (а.с. 13-14).

Факт перерахування коштів 07 липня 2023 року на суму 5 000 грн на картку №5167-80хх-хххх-7799 підтверджується довідкою від сервісу онлайн платежів iPay.ua за вих. №3466_01 від 30 травня 2025 року (а.с. 95).

Відповідно до розрахунку заборгованості по договору №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року заборгованість відповідача становить 26 688,50 грн, з яких 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 688,50 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 89-91).

29 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29042024, за яким фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна договору) за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 15-17).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №29042024 від 29 квітня 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року в загальній сумі 26 688,50 грн, з яких 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 688,50 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 19).

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало розрахунок заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року, згідно з яким станом на 28 лютого 2025 року загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 26 688,50 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 688,50 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 20).

17 липня 2023 року між ТОВ «Аванс кредит» і ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №23410-07/2023 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора W8468 (а.с.21-23).

Згідно з п. 1.1. договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 2 500 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.2. визначено тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту: 17.07.2023. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 10 липня 2024 року.

Згідно з п. 1.4.-1.4.1. договору тип процентної ставки фіксована; процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 договору.

Відповідно до п. 1.5 договору клієнт зобов`язаний сплачувати проценти кожні 25 днів; детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього Договору.

Пунктом 1.6 передбачено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки №5167-80хх-хххх-7799, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.

Згідно з п. 2.18. договору укладення договору відбувається згідно з Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №23410-07/2023 від 17 липня 2023 року ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 погодили графік платежів за кредитним договором. Вказаний додаток підписаний директором ТОВ «Аванс кредит» та відповідачем за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора) W8468 (а.с. 24).

Відповідачем 17 липня 2023 року також підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому міститься основна інформація щодо умов кредитування за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора) W8468 (а.с. 25-26).

Факт перерахування коштів 17 липня 2023 року на суму 2 500 грн на картку №5167-80хх-хххх-7799 підтверджується довідкою від сервісу онлайн платежів iPay.ua за вих. №3466_01 від 30 травня 2025 року (а.с. 96).

Відповідно до розрахунку заборгованості по договору №23410-07/2023 від 17 липня 2023 року заборгованість відповідача становить 11 812,50 грн, з яких 2 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 312,50 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 92-94).

21 березня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21032024, за яким фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна договору) за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 27-29).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №21032024від 21 березня 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №23410-07/2023 від 17 липня 2023 року в загальній сумі 11 812,50 грн, з яких 2 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 312,50 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 31).

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало розрахунок заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №23410-07/2023 від 17 липня 2023 року, згідно з яким станом на 28 лютого 2025 року загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 11 812,50 грн, з яких 2 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 312,50 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 32).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року у справі №761/35556/14 зроблено висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним».

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справі, яка переглядається, встановлено, що кредитні договори №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року та №23410-07/2023 від 17 липня 2023 року та додатки до них (графік розрахунків, паспорт споживчого кредиту) підписано сторонами в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

У договорі зазначені всі дані про особу ОСОБА_1 , необхідні для її ідентифікації: реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, номер мобільного телефону.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про укладеність кредитного договору, оскільки без здійснення вказаних дій кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до Закону № 675-VIII вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21.

Отже, відповідач уклав вищевказані електронні договори та підписав їх у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі

Колегія суддів виходить з того, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 752/17604/15-ц (провадження № 61-14780св23).

Щодо виконання кредитодавцем обов`язку щодо переказу (надання) кредитних коштів, слід зазначити наступне.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (див. постанову Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19).

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 675-VIII розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.

Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.

Згідно з частиною 3 статті 13 Закону № 675-VIII продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року (справа № 372/223/17, провадження № 61-10667св18) міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо.

Відповідач, вказуючи про наявність правових підстав для задоволення позову, заперечує факт отримання ним будь-яких грошових коштів за даними договорами та посилається, зокрема, на те, що позивачем не доведено факт перерахунку кредитних коштів.

Разом з тим, матеріалами справи такі доводи апеляційної скарги спростовуються, оскільки відповідно до повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на виконання договорів на переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 12 січня 2022 року компанією було успішно перераховано 07 липня 2023 року на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 5 000 грн; успішно перераховано 17 липня 2023 року на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 2 500 грн.

Як вбачається з умов кредитних договорів №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року та №23410-07/2023 від 17 липня 2023 року, зокрема пункту 1.6 договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта на платіжну карту НОМЕР_1 .

При цьому при оформленні заявки на отримання кредиту вказано наступні реквізити електронного платіжного засобу (карткового рахунку) № 4211-15ХХ-ХХХ-9926.

Пунктом 10 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів не банківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року № 113 передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ НОМЕР_2 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).

Також колегія суддів враховує, що первинні банківські документи по рахунку клієнта належать до інформації, що є банківською таємницею, порядок розкриття якої визначений законом.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не володіє та не може володіти доказами належності картки позичальнику та первинними документами бухгалтерського обліку, що підтверджують факт перерахування коштів зі сторони первісного кредитора відповідачу за укладеними відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Доступ до цих документів мають право отримати безпосередньо власник рахунку або суд. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не має можливості отримати від банків-емітентів карток інформації, яка містить банківську таємницю стосовно ОСОБА_1 .

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не надав суду першої інстанції і апеляційному суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належать.

Також не може бути підставою для відмови у позові те, що подані ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» докази на підтвердження суми боргу не є документами первинного бухгалтерського обліку.

Оскільки Товариство не є банківською установою і, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може.

При цьому, чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про доведеність обставини перерахування кредитних коштів відповідно до умов договорів №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року та №23410-07/2023 від 17 липня 2023 року, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 03 лютого 2023 року у справі № 757/22453/20.

Щодо розміру заборгованості за кредитними договорами №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року та №23410-07/2023 від 17 липня 2023 року, слід зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки:

припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91 постанови);

вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови);

якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України (пункт 100 постанови);

у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови).

Відповідно до умов кредитних договорів №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року та №23410-07/2023 від 17 липня 2023 року сторони погодили суму кредиту у розмірі 5 000 грн та 2 500 грн відповідно. Строк кредитування, в межах якого здійснюється нарахування процентів за користування кредитом 360 днів, тобто з 07 липня 2023 року до 30 червня 2024 року за договором №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року та з 17 липня 2023 по 10 липня 2024 року за договором №23410-07/2023 від 17 липня 2023 року (пункт 1.2. договору). Розмір процентів за користування кредитом, зокрема стандартну процентну ставку у розмірі 2,5% в день, яка застосовується протягом усього строку кредитування (пункт 1.4.1. договору).

Розрахунки заборгованості за кредитними договорами №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року та №23410-07/2023 від 17 липня 2023 року зроблені в межах строку кредитування, передбаченого умовами договору.

Також вказаний розрахунок на предмет його відповідності умовам кредитного договору перевірений судом першої та апеляційної інстанції.

Обставин, які б вказували на помилковість розрахунку судами не встановлено.

У цій частині безпідставними є доводи апеляційної скарги про неналежність як доказу, наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, оскільки по своїй суті розрахунок заборгованості не є доказом (зокрема письмовим) у розумінні статей 76, 95 ЦПК України, а є результатом вчинення арифметичних дій стороною, зокрема, позикодавцем, з метою визначення суми боргу з урахуванням умов договору, періоду користування кредитними коштами тощо, з яким суд може погодитись або ж навести свій розрахунок, виконуючи обов`язок щодо визначення належної до стягнення суми заборгованості.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 09 лютого 2023 року у справі № 464/3214/16 (провадження № 61-16156св21).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих в кредит коштів зі сплатою відсотків за користування кредитами, в межах визначеного сторонами строку кредитування.

Оскільки відповідач умови кредитних договорів належним чином не виконував, право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами: №10229-07/2023 від 07 липня 2023 року в розмірі 26 688,50 грн, з яких 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 688,50 грн - сума заборгованості за відсотками; №23410-07/2023 від 17 липня 2023 року в розмірі 11 812,50 грн, з яких 25 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 312,50 грн - сума заборгованості за відсотками.

Отже, доводи апелянта по своїй суті зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом при розгляді зазначеної справи.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Отже, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не встановлено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом, а тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Калмикова Світлана Сергіївна, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І. М. Литвинюк

Судді: М. І. Кулянда

І. Б. Перепелюк