Справа № 446/655/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2025року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської областів складі:

головуючого - судді Костюк У. І.

секретаря судових засідань: Луківської Л.Б.

за участі:

позивачки ОСОБА_1

представника позивача Станько І.А.

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача Білик Р.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи: Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав та за зустрічною позовоною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третьої особи Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні із дитиною ,-

встановив:

позивач ОСОБА_1 , 26.03.2025 подала позовну заяву до ОСОБА_3 , за участі третьої особи: Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якій просить суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що позивачка з 28.07.2009 перебувала з відповідачем ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбу. У шлюбі у них народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 20.12.2018 шлюб між сторонами був розірваний. З моменту розірвання шлюбу сторони проживають окремо, син залишився проживати разом з позивачкою. Після розірвання шлюбу батько (відповідач) не намагався бачитись з дитиною не приймав участі у його вихованні. Одразу після розірвання шлюбу відповідач бачився із сином, однак, вже через пів року спілкування з батьком, син у віці трьох років сам не захотів їхати до батька. Відповідач одружився створив нову сімю та з цього часу не намагався вийти на контакт з позивачкою чи сином. Крім цього не цікавився життям сина, не допомагав матеріально. Більше п`яти років батько проявляє повну байдужість до дитини, не бажав бачитись із дитиною, до органів опіки і піклування з заявою про встановлення годин побачень з дитиною не звертався. Крім цього, позивачка зареєструвала шлюб вдруге, функцію батька відносно дитини ОСОБА_5 виконує вітчим ОСОБА_6 ,якого ОСОБА_7 вважає своїм батьком. Відповідач ОСОБА_3 проявив повну байдужість до виконання батьківських обов`язків, відтак позивачка вважає, що не має більше можливості змінити свого ставлення до сина, а тому звертається до суду з позовною завою, у якій просить позбавити батьківських прав відповідача щодо неповнолітнього сина ОСОБА_5 .

За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 26.03.2025, для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У.І..

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом 27.03.2025 отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 28.03.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

28.04.2025 предстаником відповідача ОСОБА_3 - адвокатом Білик Р.О. було подано відзив на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зокрема, представник відповідача вказала на те, що після розірвання шлюбу позивачка була неприязно налаштована по відношенню до колишнього чоловіка, проте протягом року часу, відповідач неодноразово брав сина до себе, спілкувався та проводив час з ним, що підтверджується перепискою з мережі вайбер та спільними фото зроблені під час спілкування. В подальшому колишня дружина відповідача разом з їхньою спільною дитиною переїхала жити в м. Львів та почала чинити перешкоди у їхньому спілкуванні, відповідач неодноразово намагався побачитись із сином на що ОСОБА_1 відповідала, що дитина не хоче. Відповідач телефонував до позивачки, щоб поспілкуватися із сином, привітати з днем народження, але вона не відповідала, намагався передати подарунки сину, проте позивачка не йшла на контакт. Неодноразово ОСОБА_3 передавав подарунки синові через його хрещеного батька. У 09.10.2021 року на п`ятиріччя ОСОБА_7 , відповідач зателефонував до позивачки та повідомив, що приїде, щоб привітати сина та подарувати йому подарунок, на що позивачка відповіла, що якщо він приїде вона спричинить скандал на очах у свідків та викличе поліцію. ОСОБА_3 , як батько переживав за моральний та психологічний стан сина, тому не хотів спричинювати скандали та конфлікти, в присутності дитини. У 2022 році позивачка ОСОБА_1 сама вийшла на контакт із ОСОБА_3 , оскільки останній потрібно було зняти сина із реєстрації за місцем проживання батька та зареєструвати його за своїм місцем проживання. Під час спілкування щодо перереєстрації місця проживання сина, ОСОБА_1 надіслала батькові фото дитини та повідомила, що змінить своє ставлення до колишнього чоловіка та дозволить спілкуватися із сином, проте в подальшому перестала відповідати на його повідомлення та дзвінки. Щодо твердження позивачки, що відповідач не допомагає матеріально щодо утримання дитини, а також не бере участь у витратах пов`язаних із навчанням та відвідуванням додаткових гуртків, які несе виключно позивач, відповідач повідомляє, що ніколи не відмовлявся від матеріального утримання дитини, натомість позивачка сама не надає йому такої можливості, оскільки не дозволяє спілкуватися, бути присутнім у житті дитини та не повідомляє про додаткові витрати на навчання та лікування. Також твердження, що батько не надавав матеріальної допомоги на лікування зубів дитини не відповідає дійсності, оскільки у листопаді 2019 року, ОСОБА_3 передав відповідачці 400 дол. США саме на стоматологічні процедури та лікування. Також при зустрічі з позивачкою у 2022 році відповідач намагався надати кошти для дитини, проте ОСОБА_1 відмовилася. Не бажання приймати матеріальну допомогу від відповідача свідчить і те, що позивачка не зверталася в суд із заявою про стягнення аліментів на утримання дитини із ОСОБА_3 . Всі спроби відповідача врегулювати даний спір мирним шляхом призводило до конфліктів, відповідачка перешкоджала йому бачитись із сином, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які позивач не може нормально спілкуватися із дитиною.

28.04.2025 представником відповідача ОСОБА_3 - адвокатом Білик Р.О. подана зустрічна позовна заява, в якій відповідач просить суд зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не чинити перешкоди ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вільному спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визначити такі способи участі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : - спільне часопроведення у перші та треті вихідні щомісяця з 17.00 год. п`ятниці по 18.00 год. неділі з можливістю відвідування дитини місця проживання позивача, без присутності його матері, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначивши місцем передачі дитини адресу проживання відповідачки: АДРЕСА_1 ; - один місяць спільного відпочинку у літній період без присутності матері за місцем проживання батька; - святкові дні, релігійні свята, шкільні канікули та дні народження в рівних частинах з матір`ю. - необмежене спілкування з дитиною особисто, засобами: телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку (Viber,Skype тощо). Зустрічну позвону заяву обгрунтовував тим, що 28 липня 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_8 уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кам`янка-Бузького РУЮ Львівської області, актовий запис №64. В даному шлюбі у них народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Проте, сімейне життя у них не склалося і 20.12.2018 року Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 було розірвано. Після розірвання шлюбу їхній син, ОСОБА_5 залишився проживати із матір`ю. З моменту розлучення у позивача з відповідачкою почалися непорозуміння щодо його участі у вихованні дитини та побачень із сином. Всі спроби позивача мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідачка перешкоджає йому бачитись з дитиною, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які позивач не може нормально зустрічатися з дитиною. Протягом року часу після розлучення відповідач неодноразово брав сина до себе, спілкувався та проводив час з ним, що підтверджується перепискою з мережі вайбер та спільними фото зроблені під час спілкування. В подальшому колишня дружина відповідача разом з їхньою спільною дитиною переїхала жити в м.Львів та почала чинити перешкоди у їхньому спілкуванні, відповідач неодноразово намагався побачитись із сином на що ОСОБА_1 відповідала, що дитина не хоче. Відповідач телефонував до позивачки, щоб поспілкуватися із сином, привітати з днем народження, але вона не відповідала, намагався передати подарунки сину, проте позивачка не йшла на контакт. Неодноразово ОСОБА_3 передавав подарунки синові через його хрещеного батька. У 09.10.2021 року на п`ятиріччя ОСОБА_7 , відповідач зателефонував до позивачки та повідомив, що приїде, щоб привітати сина та подарувати йому подарунок, на що позивачка відповіла, що якщо він приїде вона спричинить скандал на очах у свідків та викличе поліцію. ОСОБА_3 , як батько переживав за моральний та психологічний стан сина, тому не хотів спричинювати скандали та конфлікти, в присутності дитини. У 2022 році позивачка ОСОБА_1 сама вийшла на контакт із ОСОБА_3 , оскільки останній потрібно було зняти сина із реєстрації за місцем проживання батька та зареєструвати його за своїм місцем проживання. Під час спілкування щодо перереєстрації місця проживання сина, ОСОБА_1 надіслала батькові фото дитини та повідомила, що змінить своє ставлення до колишнього чоловіка та дозволить спілкуватися із сином, проте в подальшому перестала відповідати на його повідомлення та дзвінки. Звернення ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузького районного суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 свідчить про небажання матері на спілкування батька з сином та його виховання. За таких обставин позивач вважає за доцільне звернутися до суду за захистом свого права на виховання та участь у спілкуванні зі своїм сином.

09.06.2025 представником позивачки (за первісним позовом) ОСОБА_1 - адвокатом Станько І.Я. було подано відзив на зустрічну позовну заяву, у якій просила у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 , про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом встановлення порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини - відмовити, за безпідставністю позовних вимог.

Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської від 13.05.2025 зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду суду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 13.05.2025 зобов`язано орган опіки і піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради надати письмовий висновок щодо попереднього роз`яснення спору між сторонами (висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26.06.2025 на адресу суд надійшов висновок Органу опіки і піклування Сихівської районної адміністрації.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні подану позовну заяву підтримала з викладених у ній мотивів. Зазначила про те, що після розірвання шлюбу дитина потребувала батька, а тому позивачка ніколи не чинила перешкоди у тому, щоб відповідач був присутній у житті дитини. Однак, батько- ОСОБА_3 проявляв цілковиту бездіяльність щодо побачень із сином, на прохання приїхати до сина, той зазвичай говорив, що не має часу, оскільки працює. Ні на свята, ні на дні народження відповідач не приїжджав. Згодом відповідач зник на рік, а вже в 2019 році, проявив бажання побачити дитину, позивачка, в свою чергу дитину відпустила, оскільки син неодноразово згадував про тата, однак дитина після цієї зустрічі приїхала засмучена, говорячи про те, що її у будинку батька ображали та більше проявляти бажання щодо зустрічей з батьком перестав. Після цього, відповідач не виявляв жодного інтересу ні до стану здоров`я дитини, ні до її захоплень чи потреб - усе це почалось залишатись поза увагою батька. ОСОБА_3 періодами появлявся, періодами пропадав, це негативно проявилялось на емоційному стані сина, що спричинило звернення до психолога. Позивачка в 2022 році вдруге одружилась та створила сім`ю, де її сину ОСОБА_7 татом став вітчим ОСОБА_6 , який дитині надає повну турботу та любов. ОСОБА_7 сприймає свого вітчима як батька, який його виховує, забезпечує його матеріально, любить та піклується про нього. Позивачка вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам дитини, так як у відповідача було достатньо часу, щоб проявити себе як тата, однак з нього сторони цього зроблено не було, а тому просить позовну заяву задоволити. Щодо зустрічної позовної заяви просила суд відмовити у її задоволенні, вказавши на її безпідставність.

Представник позивачки - адвокат Станько І.Я. у судовому засіданні первісну позовну заяву підтримала, посилаючись на ті ж докази та обставини, які зазначені у позовній заяві. Додатково зазначила, що позовна заява про позбавлення батьківських прав - це вперу чергу захист інтересів дитини, тому що у віці дев`яти років дитина формує бачення сім`ї і на думку ОСОБА_7 сім`єю для нього є мама ОСОБА_10 , батько ОСОБА_11 (вітчим). Звернула увагу, на те, що орган опіки і піклування дав свій висновок у якому вказує, щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітнього сина ОСОБА_5 .. Просила, суд позовну заяву задоволити повністю. Заперечила при цьому щодо зустрічного позову, вказала про те, що такий поданий лише після подання первинного позову про позбавлення батьківських прав, натомість у відповідача не має реального наміру спілкуватись із сином. Також просила врахувати що сам ОСОБА_7 не має юажання бачитись та спілкувватись із біологічним батьком.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечив. Зазначив про те що , що дійсно у 2019 році востаннє забирав дитину до себе в дім, однак дитина була засмучена через те, що не хоче повертатись до мами. Після чого дитину не бачив. Вітав сина з днем народження, передавав подарунки через хресних батьків, оскільки сам змоги не мав, так як розумів, що колишня дружина цього не бажає. До органів опіки і піклування з запитом щодо встановлення годин побачень з ОСОБА_7 не звертався, щоб не створювати конфліктні ситуації з позивачкою. ОСОБА_3 просив суд задовлити зістрічний позов наголосив на тому, що хоче брати участь у вихованні дитини та готовий зробити все, щоб налагодити контакт з сином.

Представник відповідача - адвокат Білик Р.О. у судовому засіданні просила у задоволенні первинної позовної заяви відмовити. Зазначила про те, після народження дитини, ОСОБА_3 старався проявити себе як батька, допомагаючи дружині по догляду за дитиною. Так вийшло, що у подружжя стосунки не склались внаслідок чого їх шлюб було розірвано, а дитина залишилась проживати разом з мамою. Вважає, що її відповідач ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків не власної волі, а через те, що саме позивачка не давала йому можливості бути присутнім у житті сина, в результаті чого відповідач відступив. ОСОБА_3 визнає свої помилки, хоче побудувати стосунки з сином, батько не відмовляється від своїх обов`язків. Просила суд задоволити зустрічну позовну заяву та усунути відповідачу перешкодиу спілкуванні із сином.

Третя особа Орган опіки і піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду у судове зсідання з`явилась, однак подала на адресу суду висновок від 25.06.2025 про доцільність позбавлення батьківських прав.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні, розповіла про те, що знає позивачку оскільки є її рідною тіткою. Після розірвання шлюбу позивачка з сином ОСОБА_7 проживали у неї в період з липня по листопад. В цей час, відповідач приїжджав до сина близько трьох разів. Однак, в жовтні на святкуванні дня народження ОСОБА_7 його не було, хоча дитина його чекала. Після цього батько зник з життя сина на рік. Пригадує, що у 2019 році ОСОБА_13 , зателефонував позивачці з проханням дати сина, та погодилась, оскільки розуміла, що дитина потребується у присутності батька. Це був останній раз коли батько бачився з сином. ОСОБА_10 дзвонила до відповідача, просила не зникати з життя ОСОБА_7 , хотіла щоб у дитини був батько, однак це не дало ніякого результату, ОСОБА_13 продовжував проявляти пасивність щодо сина ОСОБА_7 . Після того, коли ОСОБА_10 зареєструвала шлюб вдруге, ОСОБА_7 почав батьком називати вітчима ОСОБА_6 , який у свою чергу проявляє активну участь у вихованні дитини.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні дала покази про те, що знає ОСОБА_10 2020 року. З цього періоду жодного разу не бачила ОСОБА_3 з дитиною. Ні на свята, ні на дні народження, ні при підготовці дитини до школи відповідача не було. Відвідування гуртків, лікування сина все було без участі батька. Матеріально дитині не допомагав. За весь період ні батько, ні його родичі не забирали дитину для того щоб провести час разом і сам ОСОБА_7 ніколи не згадував про батька ОСОБА_13 . Дитина вважає, своїм татом ОСОБА_15 (вітчима),якого називає батьком та який повністюб займається його виховання та забезпеченням. Також свідку відомо про те, що ОСОБА_7 відвідував психолога. А те, щоб позивачка чинила перешкоди у спілкуванні батька з сином їй невідомо.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засідання дала свідчення про те, що знайома з сторонами давно, так як є рідною сестрою ОСОБА_3 .. З ОСОБА_10 познайомилась у 2007 році. В 2016 році коли у подружжя народився син, стосунки у родині почали погіршуватись. ОСОБА_17 таке, що ОСОБА_10 з дитиною залишалась у своїх батьків. ОСОБА_13 був турботливим батьком для дитини, купляв всі необхідні речі для нього. В день народження ОСОБА_7 батько хотів привітати дитину, купив подарунок, телефонував до позивачки для того, щоб узгодити в який спосіб він може передати його, однак відповіді не було отримано. Свідок вважає, що саме ОСОБА_10 не давала відповідачу реалізувати себе як батька. Пригадала ситуацію, коли помирав дідусь ОСОБА_7 (батько відповідача), до ОСОБА_10 телефонував відповідач з проханням дати дитину, однак позивачка відмовила, оскільки вважала, що його родина не варта бачити дитину. Свідок підтвердила той факт, що відповідач допустив помилки тим, що не наполягав на зустрічах з дитиною та не звертався в компетентні органи за допомогою у вирішенні ситуації, яка склалась, тому просила суд дати відповідачу шанс на реабілітацію, так як вважає ОСОБА_13 хорошим батьком.

Спеціаліст ОСОБА_18 у судовому засіданні підтримав наданий ним висновок та свідчив про те, що позивачка звернулась до нього з приводу отримання рекомендацій щодо ситуаціяї яка склалась у її сімї. Зокрема, позивачка просила дати пораду, як правильно організувати майбутню зустріч з рідним батьком дитини. Однак, на той час, ОСОБА_7 до цього готовий не був. Проводячи тестування з дитиною, де потрібно було намалювати сім`ю, ОСОБА_7 пояснював, що батька намалював ОСОБА_15 (вітчима). Питання щодо рідного тата в дитини викликало прояв негативних емоцій, ОСОБА_7 не бажав його бачити, а тому можна дійти висновку, що зв`язок між відповідачем та сином - відсутній. Спеціалість, наголосив на тому, що дитина зараз має сім`ю, де бутьком для нього є теперішній чоловік мами, хлопчик сприймає його, любить між ними є міцний емоційний зв`язок. А з біологічним батьком дитину потрібно знайомити, однак на даному етапі існують ризики такого знайомства, що може призвести до негативних наслідків, так як дитина емоційно до цього не готова і більше того бажання дитини до такої зустрічі - відсутнє.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 12.10.2016 Львівським міським відділом державної реєстрацйії актів цивільного стану Головного теритьоріального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі батько зазначено - ОСОБА_3 , в графі мати - ОСОБА_9 /а.с.15/.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20.12.2018 по справі №446/1608/18 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_19 було розірвано /а.с.12-14/.

Згідно характеристики вихованця Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №134 Львівської міської ради ОСОБА_5 №17 від 17.03.2025 вбачається те, що ОСОБА_5 був зарахований в ЗДО №134 07.09.2021 за час перебування в садку зарекомендував себе як здібна, розумна дитина, відвідував гуртки де показував гарні результати. Мати ОСОБА_1 виховувала сина з правильними орієнтирами, брала активну участь у житті групи. Теперішній чоловік ОСОБА_6 брав активну участь у вихованні дитини, допомагав з адаптацією до нового освітнього середовища, дбав про ОСОБА_7 , оберігав та був опорою для дитини. Батько ОСОБА_3 на той момент з сім`єю не проживав, участі у вихованні дитини не брав із дитиною не спілкувався. Розмов від дитини про те, що він бачиться з батьком не було /а.с.16/.

Згідно довідки № 01-19/158 від 18.03.2025 виданою директором середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №48 м. Львова, ОСОБА_5 дійсно у 2024/2025 навчається у 2-А класі середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №48 м. Львова /а.с.17/.

Згідно характеристики посвідченої класним керівником ОСОБА_20 та директором школи ОСОБА_21 видно те, що дитина за час навчання зарекомендував себе як здібний і старанний учень. Дуже дружня, добра дитина, має друзів серед однолдітків. Бере активну участь у позакласній роботі, а саме відвідує гуртки з інформаційних технологій та англійської мови. Мати ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_6 беруть активну участь ужитті дитини, приділяють належну увагу вихованню. Приводять та забирають дитину зі школи, присутні на бітьківських зборах, допомагають при підготовці з домашнім завданням. Батько ОСОБА_3 із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає. У вихованні участі не бере, на зв`язок з класним керівником ніколи не виходив /а.с.18/.

Відповідно до характеристики керівника гуртка "Speaking Club" ОСОБА_22 . ОСОБА_5 відвідує гурток з 23.09.2024, за час навчання зарекомендував себе як відповідальний, старанний та здібний учень. Мати ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_6 беруть активну участь у вихованні дитини, допомагають при підготовці домашнього завдання. Також мати щомісячно вчасно без затримок здійснює оплату за гурток. Батько ОСОБА_3 у вихованні участі не бере, на зв`язок з класним керівником ніколи не виходив /а.с.19/.

Як видно з довідки ТзОВ «Пародент Плюс» ОСОБА_5 розпочав лікування з 07.11.2019 і продовжує по теперішній час, візити здійснює у супроводі мами ОСОБА_1 /а.с.20/.

Згідно відповіді КНП «2-а міська поліклініка м. Львова» №218 від 20.03.2025 вбачається те, що мамою ОСОБА_1 укладено декларацію в інтересах дитини ОСОБА_5 з лікарем - педіатром. Мати з дитиною періодично звертається з приводу гострих респіраторних захворювань та клініко-лабораторних обстежень. Мати виконує рекомендації лікаря, цікавиться здоров`я і розвитком дитини /а.с.21/.

Згідно акту фактичного проживання №09 від 17.03.2025 складеного головою правління ОСББ «Леви Міста» ОСОБА_6 зареєстований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає: АДРЕСА_3 без реєстрації в складі сім`ї проживають: друдина - ОСОБА_1 , син - ОСОБА_5 , син - ОСОБА_23 /а.с.22/.

Відповідно до характеристики з місця проживання складеноюголовою правління ОСББ «Леви Міста» ОСОБА_24 . ОСОБА_5 є спокійною дитиною, врівноваженою, не конфліктною та здібноюдитиною. У подвір`ї налагодив товариські відносини з однолітками. Дитина доглянута, має забезпечені батьками задовільні побутові умови. Проживає з сім`єю: мати - ОСОБА_1 , чоловік матері - ОСОБА_6 , брат - ОСОБА_23 . Мати ОСОБА_1 , скарг та нарікань від сусідів не має, громадський порядок та правила проживання не порушувала. ОСОБА_6 скарг та нарікань від сусідів не має, громадський порядок та правила проживання не порушував. Бере активну участь у вихованні ОСОБА_7 , дбає, оберігає дитину. Проводить вільний час з дитиною, водить дитину у навчальні заклади. Батько ОСОБА_3 у будинку не проживаєх, голові та правлінню ОСББ не відомий /а.с.23/.

Відповідно до заяви - пояснень ОСОБА_25 було повідомлено про те, що знайомий з відпоівдачем з 2015 року, був свідком його активної участі у вихованні сина ОСОБА_7 , дбав про нього, допомагав по догляду,забезпечував дитину всім необхідним. Після розірвання шлюбу з позивачкою ставлення до сина не змінив, більше того всіма можливими способами намагався брати участь у житті дитини, однак ОСОБА_1 не дозволяла йому бачити ОСОБА_7 .

Згідно заяви ОСОБА_26 , яка є мамою однокласника ОСОБА_5 вбачається те, що протягом чотирьох років батько ОСОБА_3 з сином не спілкується, у вихованні дитини участі не бере, на батьківські збори не з`являється /а.с. 102/.

Відповідно до заяви ОСОБА_27 , яка є сусідкою з місця проживання ОСОБА_1 також діти навчаються разом, видно те, що ОСОБА_3 дитину не навідує за місцем фактичного проживання, на батьківських зборах та позакласних заходах рідного батька ніколи не бачила /а.с.105/.

Сусід ОСОБА_28 своєю заявою від 17.03.2025 підвердив те, що протягом чотирьох років ОСОБА_3 до сина не приходить, не відвідує за місцем проживання. На жодному святкуванні Дня Народження ОСОБА_7 батько присутній не був /а.с.140/.

Мама друга та однокласника ОСОБА_5 своєю заявою, засвідчила те, що протягом двох років ОСОБА_3 із дитиною не спілкується, у вихованні участі не бере, на батьківські збори не з`являється. Поряд з дитиною рідного батька ОСОБА_3 ніколи не бачила. Мати ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_6 беруть активну участь у житті дитини /а.с.144/.

27.03.2025 у АДРЕСА_4 членами комісії проведено обстеження умов проживання за яким складено акт обвтеження умов проживання від 27.03.2025 за яким видно, що для дитини створені належні умови проживання. За цією адресою проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_23 та ОСОБА_5 . У цьому документі також зазначено те, що зі слів матері дитини ОСОБА_5 рідний батько ОСОБА_3 участі у вихованні дитини не бере, матеріально не забезпечує, останній раз надавав кошти на дитину у віці трьох років, на даний час з дитиною не спілкується /а.с.125/.

Орган опіки і піклування Сихівської районної адміністрації надав висновок від 25.06.2025 №26001-вих-92434 в якому зазначив на доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітнього сина ОСОБА_5 , оскільки батько тривалий час не піклується про фізтчний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовкою до самостійного життя,не забезпечує належного догляду, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, а про встановлення йому способу участі у спілкуванні та вихованні дитини звернувся лише після того як було ініційовано питання щодо позбавлення його батьківських прав. Тому орган опіки і піклування Сихівської районної адіміністрації Львівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітнього сина ОСОБА_5 , а в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 про встановленні йому порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини - відмовити /а.с.165-166/.

Згідно висновку за даними психологічного дослідження ОСОБА_5 від 21.05.2025 виданого практичним психологом ОСОБА_18 видно те, що на даному етапі підстав для знайомства батька ОСОБА_3 та сина ОСОБА_5 немає, оскільки така психотравмуюча ситуація зустрічі на фоні небажання дитини, негативного ставлення до біологічного батька підвищує ризики дестабілізації емоційної сфери та формування невротичних тенденцій розвитку особистості ОСОБА_7 . На питання про свого біологічного батька ОСОБА_3 . ОСОБА_7 зреагував вираженою емоційною реакцією засмучення, намагаючись прикрити очі рукою., зі слів ОСОБА_7 збіологічним батьком він не знайомий,його не пам`ятає та не маєбажання його бачитию На питання «Чому не бажає бачити?» він відповів, що має тата, вважає татом ОСОБА_6 подальші питання, які стосувались рідного батька той мовчки уникав /а.с.172-179/.

Позивачка ОСОБА_1 вказує, що відповідач , свідомо самоусунувся від присутності його як батька у житті сина ОСОБА_7 та ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина на протягом тривалого часу , що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Натомість жодних перешкод відповідачу у спілкуванні із сином нею вчинено не було, відтак зустрічний позов є безпідставним.

Відповідач ОСОБА_3 первинний позов заперечив, послався на те, що він має намір та бажання спілкуватись з сином, брати активну участь у вихованні дитини та готовий докласти максимум зусиль, щоб налагодити контакт з сином,через що ним подано зустрічну позовну заяву.

Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини, з підстав неналежного виконання батьком своїх батьківських обов`язків та усунення перешкод у спілкуванні із дитиною.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Верховний Суд у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18) зазначив, що "ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками".

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням батьківських обов`язків.

Тож позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України"від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до усталеної судової практики позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав").

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 зазначив, що він не спілкується із сином оскільки у нього неприязні відносини із позивачкою ОСОБА_1 , яка на його думку перешкоджає його участі в вихованні сина, а також, зазначає, що він бажає і готовий стати батьком для дитини.

В ході розгляду справи судом не встановлено, а відповідачем ОСОБА_3 не доведено того що позивач ОСОБА_1 чинила будь які перешкоди у спілкуванні чи участі у житті їх спільного сина - ОСОБА_5 .

Подаючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 вказує, на те, що після розірвання шлюбу у нього з позивачкою ОСОБА_1 почалися непорозумінная щодо його участі у вихованні дитини та побачень з сином Всі спроби позивача мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідачка (за зустрічним позовом) перешкоджає йому бачитись з дитиною, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які позивач не може нормально зустрічатися з дитиною.

Водночас, відповідач не надав суду доказів вжиття ним активних дій з метою захисту своїх прав та дотримання ним обов`язків щодо участі у житті, вихованні дитини, зокрема, не надано ані суду доказів звернення до органу опіки та піклування з метою врегулювання спору щодо визначення способу та порядку участі батька у вихованні дитини, яка проживає окремо від нього разом з матір`ю. Крім того, суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною лише після того коли була подана заява про позбавлення його батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 , до цього відповідач ніяких дій щодо розв`язання спору не вчинив.

Отже, ОСОБА_3 не довів наявність у нього об`єктивних, незалежних від нього, перешкод для спілкування з дитиною, а також факт вжиття ним активних дій з метою захисту його, як він стверджує, порушених батьківських прав, з урахуванням особистих пояснень відповідача про те, що він бажає і готовий стати батьком для дитини, а отже, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 не цікавиться життям сина, не бере участі у його вихованні, а тому така пасивна поведінка ОСОБА_3 з урахуванням недоведення того, що вона зумовлена будь-якими діями матері чи об`єктивними, незалежними від нього причинами, свідчить про його свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків.

При прийнятті рішення судом враховується те, що відсутінсть батька - відповідача ОСОБА_3 у житті свого сина на протязі шести років є визначальним для ОСОБА_5 враховуючи його загальний вік. Більше того, у малолітнього ОСОБА_7 склались міцні соціальні звязки із його вітчимом, якого він вважає своїм батьком.

Судом відзначається також те, що відповідач ОСОБА_3 лише після подання позову до суду про позбавлення батьківських прав виявив бажання бачитись із сином та звернувся до суду із зустрічним позовом. В ході розгляду справи відповідач ОСОБА_3 так і не змін пояснити суду свою пасивну позицію щодо участі у житті свого сина.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав за сукупності обставин, які свідчать про відсутність будь-якої участі батька у житті дитини, духовне виховання дитини, спілкування з нею тощо.

Дійшовши висновку про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 суд також доходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог зустрічного позову відсутні у зв`язку із недоведеністю порушення відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 прав позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , як батька, щодо виховання дитини та права на спілкування з дитиною.

При цьому суд погоджується з тим, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який тягне за собою правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Водночас, приймаючи таке рішення суд враховує встановлених фактичних обставин справи, зокрема ставлення батька до дитини, обрання пасивної участі у житті дитини (тривала бездіяльність батька), перекладання власного обов`язку з виховання сина.

Обов`язками батьків є постійна участь у вихованні дитини на всіх етапах її розвитку, а не очікування звернення дитини до одного із батьків з проханням взяти участь у її вихованні.

У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 753/11009/19 (№ 753/21770/14) (провадження № 61-1903св20) зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд зазначив, що "потрібно враховувати, що правовий висновок (правова позиція) - це тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, що є обов`язковим для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших судових справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних правових відносин між іншими особами. Таке тлумачення має на меті на підставі загальних засад права здійснити конкретизацію змісту певної норми права шляхом уточнення такого змісту (як звужувального, так і розширювального характеру), визначення сфери її застосування, співвідношення з іншими нормами права у їх системному взаємозв`язку та взаємодії, а так само шляхом застосування інших методів тлумачення, що дозволяють судові визначити дійсний зміст певного запровадженого правила поведінки, а так само й визначення застосування такої норми права за аналогією до інших відносин тощо".

У постанові від 10.11.2021 справа № 390/1418/17, Верховний Суд дійшов висновку, що у разі вирішення питання про позбавлення батьківських прав одного з батьків у зв`язку з ухиленням від виконання ним своїх обов`язків щодо виховання дитини, суд має брати до уваги найкращі інтереси дитини, враховувати фактичні обставини справи такі, як інтеграцію дитини у нову сім`ю (у разі наявності таких обставин), прив`язаність дитини до нової сім`ї, сприйняття нового чоловіка матері/дружини батька дитини справжніми її батьками, бажання дитини зберегти цю сім`ю, а також відсутність зв`язків у дитини з тим із батьків, щодо якого вирішується питання про позбавлення батьківських прав. При цьому інтереси дитини превалюють над інтересами батьків, а тому завданням суду є встановлення справедливого балансу між ними. Інтереси дитини вимагають, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувались, розрив таких відносин свідчить про припинення зв`язку між дитиною та батьком/матір`ю, а рішення про позбавлення батьківських прав лише юридично підтверджує припинення таких відносин.

Верховний Суд наголошує, що зайняття одним з батьків, який проживає окремо від дитини, пасивної позиції в участі у вихованні дитини у подальшому призводить до втрати зв`язків між батьком та дитиною, віддалення дитини від батька, а тому покладення на дитину обов`язку з прийняття рішення щодо спілкування між ними свідчить про нехтування батьком своїми правами та обов`язками, що може призвести до настання для нього негативних наслідків у виді позбавлення батьківських прав.

У разі наявності перешкод у спілкуванні з дитиною батько має застосовувати усі можливі заходи захисту своїх прав та прав своєї дитини, зокрема, шляхом своєчасного звернення до органу опіки та піклування, а також до суду.

Саме поведінка відповідача, яка полягала у тривалій бездіяльності, призвела до настання для нього негативних наслідків - позбавлення батьківських прав.

Судом при прийнятті рішення також враховується ставлення дитини до відповідача, зокрема небажання його спілкуватись із рідним батьком а також те, що будь яка інформація щодо нього травмує дитину.

Тому, з урахуванням викладеного, діючи в інтересах дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами відповідача як батька, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, на переконання суду, позбавлення батьківських прав відповідача не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, виконання своїх батьківських обов`язків, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Одночасно суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат згідно ст. 142 ЦПК України та стягнути судові витрати у виді судового збору з відповідача на користь позивачки, що складає 1211,2 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд ,

вирішив :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав - задоволити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 ,третьої особи Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною -відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ;

Третя особа: Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, , юридична адреса: 79012, м. Львів, пр. Червоної Калини, 66.

Повний текст рішення суду виготовлено 21.10.2025.

Суддя У.І.Костюк