ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7715/25 Справа № 198/318/24 Суддя у 1-й інстанції - Білинський М. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Кругман А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю Актив-РЗ на рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «Актив-РЗ» треті особи, які не заявляють самостійних вимог арбітражний керуючий Родь А.О., ТОВ «Агріколь-Самара» про розірвання договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого посилалися на те, що ОСОБА_3 була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,383 га з кадастровим номером :04:002:0143, розташованої на території Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4030 від 12.04.2002 року.

20.12.2014 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 15 років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після її смерті вищезазначену земельну ділянку успадкувала ОСОБА_4 .

У зв`язку з цим, 31.12.2018 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Агріколь-Самара» було укладено додаткову угоду № 2, якою погодили замінити сторону орендодавця в договорі з померлої ОСОБА_3 на спадкоємця ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після її смерті земельну ділянку успадкували її доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці кожна.

Орендна плата за 2022 та 2023 роки ТОВ «Агріколь-Самара» не сплачувалась.

Однак, під час підготовки документів до суду, позивачам стало відомо про те, що право оренди спірної земельної ділянки перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-РЗ» на підставі договору купівлі-продажу № 780 від 25.04.2024 року.

Просили розірвати зазначений договір оренди земельної ділянки.

Рішенням Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено.

Припинено шляхом розірвання договір оренди земельної ділянки площею 9,383 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Юріївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :04:002:0143, укладений 20.12.2014 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара», правонаступником права оренди якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Актив-РЗ», строком на 15 років, право оренди за яким зареєстровано 02.02.2015 року, номер запису про інше речове право 8572857.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-РЗ» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-РЗ» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Актив-РЗ» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвати нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Арбітражним керуючим була надана іформація про те ,що 02.03.2023 року ТОВ «Агріколь-Самара» здійснило платіж ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в сумі по 2012,50 грн. кожній з призначенням платежу: «орендна плата за земельний пай за 2022 р., всі податки утримані».Таким чином виплата орендної плати за 2022 рік відбулася.У разі невиплати орендної плати за 2023 рік, то це є одноразова невиплата,яка не носить систематичного характеру.

ТОВ «Актив-РЗ» від 25.04.2024 року стало орендарем спірної земельної ділянки та до початку судового процесу йому не була відома інформація про виплату орендної плати за попередні роки. Позивачі з претензіями або вимогами по виплаті орендної плати до ТОВ «Актив-РЗ» не звертались, а строк виплати орендної плати за 2024 рік ще не настав.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанціх без змін,як законне та обґрунтоване.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про отримання повісток в електронному суді сторонами (а.с.194). В судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -адвокат Скирда В.І..

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,383 га з кадастровим номером :04:002:0143, розташованої на території Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4030 від 12.04.2002 року.

20.12.2014 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 15 років, право оренди за яким було зареєстровано реєстраційною службою Юр`ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області 02.02.2015 року, номер запису про інше речове право 8572857.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після її смерті вищезазначену земельну ділянку успадкувала ОСОБА_4 на підставі договору про розподіл спадкового майна від 14.02.2018 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.2018 року за реєстровим № 33.

У зв`язку з цим, 31.12.2018 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Агріколь-Самара» було укладено додаткову угоду № 2, якою погодили замінити сторону орендодавця в договорі з ОСОБА_3 на спадкоємця ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 30.06.2021 року.

Після її смерті земельну ділянку успадкували її доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , по 1/2 частці кожна, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.02.2022 року, витягами з ДРРПНМ від 16.02.2022 року № 299941353 та 299941529.

За інформацією арбітражного керуючого від 02.03.2023 року ТОВ «Агріколь-Самара» здійснило платіж ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в сумі по 2012,50 грн. кожній з призначенням платежу: «орендна плата за земельний пай за 2022 р., всі податки утримані».

ТОВ «Актив-РЗ» з 25.04.2024 року стало орендарем спірної земельної ділянки.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2024 року відкрито провадження про банкрутство ТОВ «Агріколь-Самара».

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2024 року ТОВ «Агріколь-Самара» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців до 05.12.2025 року.

За довідкою директора ТОВ «Агріколь-Самара» від 17.06.2024 року орендна плата за 2022 та 2023 роки не сплачувалась.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що має місце систематична несплата орендної плати.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Згідно частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 632 ЦК України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі.

За змістом статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.

Статтею 23 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати в разі, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не з його вини.

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі (частина 4 статті 31 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статтями 24 та 25 Закону України «Про оренду землі».

Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

За змістом статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема у пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Верховний Суд у постанові від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки

згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивачами при зверненні до суду зазначено, що не сплата мала місце 2022-2023 роки, що становить на їх думку систему, що є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки.

Із встановлених обставин вбачається, що орендна плата за 2022 рік та 2023 рік позивачам не виплачувалася, що підтверджено довідкою, за підписом директора ТОВ «Агріколь-Самара».

Доводи про те, що за інформацією арбітражного керуючого від 02.03.2023 року ТОВ «Агріколь-Самара» здійснило платіж ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в сумі по 2012,50 грн. кожній з призначенням платежу: «орендна плата за земельний пай за 2022 р., всі податки утримані», що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог,оскільки відсутня систематичність несплати орендної плати, не можуть бути прийнятими до уваги. Зазначений в довідці розмір орендної плати за земельний пай за 2022 рік по 2012,50 грн. кожній позивачці не підтверджує виплату орендної плати в повному розмірі,визначеному договором.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору.

Посилання на те, що ТОВ «Актив-РЗ» від 25.04.2024 року стало орендарем спірної земельної ділянки з 25.04.2024 року та до початку судового процесу йому не була відома інформація про виплату орендної плати за попередні роки не може бути прийнятим до уваги, оскільки ТОВ «Актив-РЗ» згідно договору є орендарем спірної земельної ділянки, а тому несе відповідальність за умовами договору. ТОВ «Актив-РЗ» з 25.04.2024 року не прийняло заходів до погашення заборгованості перед позивачами по сплаті орендної плати.

Позовні вимоги про розірвання договору оренди є належним способом захисту порушенного права позивачів.

Постановлене судом рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 368, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю Актив-РЗ залишити без задоволення.

Рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2025 року.

Судді: