Єдиний унікальний номер судової справи: 483/218/25
Провадження №22-ц/812/1678/25 Суддя-доповідач апеляційного суду: Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

20 жовтня 2025 року м. Миколаїв справа № 483/218/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 травня 2025 року, ухваленого головуючим суддею Шевиріною Т.Д. в приміщенні цього ж суду в м. Очаків, повний текст рішення складено того ж дня, за позовом ОСОБА_1 до Куцурубської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

17 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовомКуцурубської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, яка розташована на території Куцурубської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. Позивач є єдиним спадкоємцем померлого, інших спадкоємців за заповітом чи законом немає.

У жовтні 2024 року позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про відкриття спадкової справи після смерті батька. Однак нотаріусом роз`яснено, що нею пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Позивач вказувала, що у передбачений законом строк не прийняла спадщину, оскільки строки прийняття припали на період загальнонаціонального карантину. Також вважала, що прийняття спадщини здійснюється автоматично, оскільки весь час вона проживала разом зі спадкодавцем.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 травня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивачки на пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини через запровадження загальнонаціонального карантину та помилкове сприйняття того, що спадщина приймається автоматично через спільне проживання зі спадкодавцем, не є поважними причинами, оскільки не перешкоджали позивачці реалізувати свої спадкові права шляхом подання відповідної заяви про прийняття спадщини, зокрема й через засоби поштового чи електронного зв`язку в період карантину, а також звернутися за відповідною юридичною консультацією з приводу спадкування.

Суд також, врахував, що тривалість пропуску строку для прийняття спадщини становить понад три роки, що є тривалим. Беззаперечних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивачкою не надано.

Суд першої інстанції зауважив, що оцінка того, що позивачка фактично проживала зі спадкодавцем і прийняла спадщину в порядку, визначеному частиною 3 статті 1268 ЦК України, не має значення для обраного способу захисту, тобто для вирішення спору про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Факт прийняття спадщини внаслідок проживання зі спадкодавцем може мати значення в разі звернення з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Вказувала, що суд не врахував, що на момент відкриття спадщини та протягом усього шестимісячного строку для її прийняття вона перебувала в надзвичайно складних життєвих обставинах, пов`язаних з народженням та доглядом за новонародженою дитиною, а також вихованням інших малолітніх дітей.

Зазначала, що вона є багатодітною матір`ю та на момент смерті батька виховувала шістьох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Зазначені обставини щодо народження дитини та статусу багатодітної матері не були відомі суду першої інстанції, оскільки позивач їх не повідомляла під час розгляду справи. Таким чином суд першої інстанції не міг врахувати ці об`єктивні та істотні труднощі при винесенні рішення. Народження дитини та догляд за новонародженим немовлям в поєднанні з турботою про інших п`ятьох малолітніх дітей створили об`єктивні, непереборні та істотні труднощі, що унеможливили своєчасне звернення до нотаріальної контори для подання зави про прийняття спадщини.

Правом подачі відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Відповідно до статей 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 у с. Куцуруб Миколаївського району Миколаївської області та її батьком є ОСОБА_2 (а.с. 7).

28 червня 2010 року ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_10 та змінила своє прізвище на ОСОБА_11 (а.с. 16).

Батько позивачки, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 28 березня 2025 року №80639400, вбачається, що спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_2 не заведена (а.с. 32).

Роз`ясненням приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області № 486/01-16 від 25 жовтня 2024 року підтверджується факт пропуску позивачкою строку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . У зв`язку з зазначеним, ОСОБА_1 рекомендовано звернутись до суду (а.с. 9).

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що батько позивачки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Перебіг строку на прийняття спадщини розпочався 29 липня 2021 року. Шестимісячний строк для прийняття спадщини після його смерті закінчився 29 січня 2022 року.

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Телпіш М.М. із завою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 у жовтні 2024 року, тобто з пропуском строку для прийняття спадщини понад 2 роки.

Права спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, підлягають захисту судом, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини; 2) ці обставини визнані судом поважними.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18 (провадження №61-5590св21) вказано, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16».

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.

Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (див. пункти 53 - 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження №14-50цс24)).

Чинне законодавство України не містить визначення поняття «поважні причини» та не встановлює переліку таких причин.

Судова практика орієнтує на те, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо подання заяви про прийняття спадщини. Причинами пропуску строку, що унеможливило своєчасне звернення до нотаріуса, можуть бути хвороба та тривале лікування, при цьому хвороба дітей спадкоємця, інших членів родини не може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

При оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають розмежуванню два періоди на предмет наявності об`єктивних, непереборних перешкод для реалізації особою права на прийняття спадщини. Перший період це період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), другий період це від закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом про визнання додаткового строку для прийняття спадщини.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати потягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, з указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), також аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.08.2023 у справі № 179/822/20 (провадження № 61-7106св23).

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивачка просила суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька, посилаючись на запровадження по всій території України карантинних обмежень з 11 березня 2020 року.

Як правильно виснував суд першої інстанції, такі обставини не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки саме по собі запровадження карантину не перешкоджало позивачці реалізувати свої спадкові права шляхом подання відповідної заяви про прийняття спадщини, зокрема й через засоби поштового чи електронного зв`язку в період карантину. У період карантинних обмежень нотаріальні контори в Україні не припиняли повністю свою роботу, а лише працювали у обмеженому режимі та дистанційно, і приймали пошту.

Установивши, що підстави, на які посилалася позивачка, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, й доводи апеляційної скарги правильність таких висновків суду не спростовують.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що факт прийняття спадщини внаслідок проживання зі спадкодавцем не підлягає оцінці при вирішенні спору про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та може мати значення в разі звернення до суду з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування.

Щодо доводів апеляційної скарги про перебування позивачки у надзвичайно складних життєвих обставинах, пов`язаних з народженням та доглядом за новонародженою дитиною, а також вихованням інших малолітніх дітей, то такі доводи не можуть бути взяті до уваги з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

За принципом диспозитивності цивільного судочинства, викладеним в статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 цієї статті).

Згідно з приписами статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Отже, з аналізу приписів цієї статті позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з предмета та підстав позову.

Тлумачення пунктів 4 і 5 частини третьої статті 175 ЦПК України дає підстави зробити висновок, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту прав та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Відповідно до частини третьої статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

У справі, що переглядається апеляційним судом, предметом позову є вимога позивача про надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Як підставу позову позивачка зазначала поважність причини пропуску такого строку через запровадження загальнонаціонального карантину.

Між тим в доводах апеляційної скарги позивач зазначала, що причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини є складні життєві обставини, пов`язані з народженням дитини та доглядом за новонародженою дитиною, а також вихованням інших малолітніх дітей. З огляду на таке позивачка фактично в доводах апеляційної скарги змінила підстави поданого нею та розглянутого судом першої інстанції позову, що суперечить наведеним нормам процесуального закону та процесуальним правам позивача щодо права зміни підстав позову.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачка своїм процесуальним правом щодо зміни підстав позову не скористалася, а тому аргументи апеляційної скарги щодо таких змін є безпідставними.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення зміні або скасуванню не підлягає, оскільки є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосереднього до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повна постанова складена 21 жовтня 2025 рок у.