Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1103/25
Провадження № 2/499/724/25
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"21" жовтня 2025 р. селище Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Руслан Миколайович, дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання права приватної власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовом до Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання права приватної власності на нерухоме майно.

Пред`явлена позовна заява відповідно до ухвали суду від 29.09.2025 була залишена без руху із зазначенням недоліків, способу їх усунення та встановленням строку для їх усунення.

Для усунення недоліків судом було повідомлено представника позивача про необхідність виправити недоліки заяви у десятиденний строк з дня отримання позивачем ухвали суду шляхом направлення копії ухвали від 29.09.2025 в електронну адресу представника позивача, яку нею було отримано 10.10.2025.

15 жовтня 2025 року стороною позивача надано на адресу суду на виконання ухвали суду квитанцію про сплату судового збору та уточнену позовну заяву.

Дослідивши подані стороною позивача документа на виконання ухвали суду суд прийшов до наступного.

Однією з підстав залишення позову без руху була та обставина, що стороною позивача до позову не додано документ, що про сплату судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На виконання цього недоліку стороною позивача надано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Проте суд констатує, що стороною позивача не в повному обсязі усунено зазначений недолік, оскільки предметом позову є визнання права власності, тобто позов майнового характеру та ціна позову складає 620 000 гривень.

Згідно ставок судового збору, встановлених ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI (з змінами та доповненнями), за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 1211,20 грн.

Як вбачається з ціни позову розмір судового збору який підлягає сплату у даній справі є 6200,0 гривень. Крім того в уточненій позовній заяві, яка додана стороною позивача на виконання ухвали суду стороною позивача зазначено, що нею будуть понесені витрати у розмірі сплаченого судового збору 6200 гривень. Проте документ, який підтверджує сплату судового збору у розмірі 6200.0 гривень до суду стороною позивача не надано.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що ухвала суду від 29.09.2025 року стороною позивача не виконана.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, з наведених норм вбачається, що позивач, звертаючись до суду з відповідною позовною заявою, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, зобов`язана оформити таку у відповідності до вимог цивільного-процесуального кодексу, що сприятиме її своєчасному розгляду і вирішенню.

При цьому враховую правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2019 (провадження № 11-490сап19), згідно з яким відкриття провадження у справі за заявою, яка не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, є свідченням надання заявнику привілеїв, не передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи ту обставину, що позивачка у встановлений судом строк не усунула недоліки позовної заяви, у суду відсутні підстави для прийняття даної заяви, тому її слід визнати неподаною та повернути позивачці.

Керуючись ч.3 ст.185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання права приватної власності на нерухоме майно - визнати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачці, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:Р. М. Тимчук