ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7247/25 Справа № 210/1102/25 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р. Є. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 210/1102/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Толстих Анна Борисівна, на рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2025 року, яке ухвалено суддею Скотар Р.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 07 травня 2025 року,

УСТАНОВИВ:

В лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 25 липня 2025 року, близько 15:20 години з ОСОБА_1 , машиністом парових турбін, турбінного цеху №1, ТЕЦ-1 теплоелектроцентралі енергетичного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», при виконанні робіт на дільниці устаткування турбін ТЕЦ-1, стався нещасний випадок.

Відповідно до п. 4 Акту спеціального розслідування нещасного випадку що стався 25 липня 2024 року № 24 форми Н-1/П, 25 липня 2024 року, працюючи в зміні з 07-00 години до 19-00 години, машиніст парових турбін, турбінного цеху №1, ТЕЦ-1 теплоелектроцентралі енергетичного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_1 о 06-20 годині прибув на територію підприємства, переодягнувшись у спецодяг та спецвзуття в приміщенні АПК ТЕЦ-1 о 06-30 годині попрямував на змінно-зустрічні збори. На змінно - зустрічних зборах начальник зміни електростанції ТЕЦ-1 енергетичного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_2 довів інформацію про стан охорони праці на підприємстві, режим роботи обладнання, завдання на зміну у тому числі пуск турбогенератора №3.

До робочого місця прослідував згідно з маршрутом пересування по турбінному відділенню. З 07-00 години до 08-00 години приймав зміну в приміщенні машиністів парових турбін. З 08-00 години до 13-00 години виконував роботи по підготовці, пуску і наладці турбогенератора № 3. З 13-00 години до 15-00 години виконував виробничі завдання по роботі ТЕЦ-1. О 15-00 годині прийшов на ТГ №3, виконуючи обхід турбінного устаткування. О 15-15 годині знаходився на відмітці +7,0 м, в цей момент на відмітку піднялася машиніст обхідник з турбінного устаткування дільниці устаткування парових турбін ТЕЦ-1 енергетичного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_3 та доповіла про витік мастила та пожежу. Після чого ОСОБА_1 отримав команду від старшого машиніста турбінного відділення ОСОБА_4 на аварійну зупинку ТТ №3, після виконання необхідних заходів по зупинці ТГ №3, ОСОБА_1 взяв вогнегасник та відправився на відмітку +5,0 м де намагався тушити пожежу, але через велику пожежу був вимушений евакуюватися на відмітку +0,000 м нового машинного залу, звідки вийшов на вулицю. Під час тушіння пожару ОСОБА_1 отримав опіки тіла та дихальних шляхів. О 15-20 годині дізнавшись про пожежу на місце пожежі прибув начальник зміни ТЕЦ №1 ОСОБА_2 який викликав медичну службу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Після надання першої долікарської допомоги, ОСОБА_1 був доставлений до комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня №2» для по дальшого обстеження та надання медичної допомоги.

Згідно з листом Комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради від 29 липня 2024 року №77-К: «Діагноз попередній: Термічний опік полум`ям обличчя, голови, шиї, тулуба, обох верхніх та нижніх кінцівок І-І-П А,Б ст. 20% п.т. (3). Опік Дихальних шляхів середнього ступеню важкості. Отруєння продуктами горіння. ІВУ 60-од. Опіковий шок середнього ступеню важкості Шифр за МКХ-10 Т 29.3 Дихальний тест на алкоголь, реєстраційний № 2440 від 25 липня 2024 року - алкоголь не виявлено (0,00%). На підставі висновку лікарської експертної комісії №960 від 26 липня 2024 року, згідно п.3.1 Класифікатора розподілу травм за ступенями тяжкості вищевказана травма відноситься до категорії - тяжка». Згідно наданої інформації викладеної у Акті про пожежу від 26 липня 2024 року складений комісією з представників ПАТ «АрселорМітал Кривий Ріг» та ДСНС України у Дніпропетровській області встановлено ймовірна причина пожежі: займання масла, яке потрапило на паропровід з причини розгерметизації трубопроводу масла турбогенератора ТГ №3.

У п. 7 Акту №24, зазначено, що нещасний випадок, що стався з машиністом парових турбін теплоелектроцентралі енергетичного департаменту з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_1 визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом.

Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №125/25/254/В від 12 лютого 2025 року (рішення 125/25/254/Р), позивачу первинно було встановлено 70% втрати професійної працездатності та ІІ група інвалідності, з переоглядом 01 березня 2026 року. Позивач потребує медикаментозне лікування, ВМП.

Настання негативних змін у житті позивача, окрім неможливості відновлення його стану здоров`я, який він мав до нещасного випадку, обумовлене також істотним погіршенням фінансового аспекту життя позивача. Позивач за станом здоров`я не може повноцінно забезпечувати себе та свою родину, витрачає кошти на медичну реабілітацію та придбання ліків. Позивач вимушений страждати і в психологічному плані. Через отриману травму позивач не може належним чином слідкувати за побутом вдома, самостійно виконувати різні дії у господарстві. Крім того, частини тіла з опіками повсякчас нагадують про пережиту травму та викликають побоювання у малознайомих людей.

Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він не має змоги вести звичне життя. Вказує на те, що його самопочуття не поліпшується, негативні зміни, які сталися є незворотними у зв`язку з чим йому спричинено моральну шкоду, яку позивач оцінює в сумі 880 000 грн без урахування податків, зборів та інших платежів.

Рішенням Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві у розмірі 270 000 грн без урахування податків, зборів та інших платежів, та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 2 700 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача з відповідача, просить збільшити розмір моральної шкоди до заявленого у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано характер отриманих позивачем професійних захворювань, стан здоров`я, який не поліпшується, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, які необхідні позивачу для поліпшення стану здоров`я.

Внаслідок втрати професійної працездатності позивач не має змоги вести звичне життя, вимушений постійно проходити курси лікування, оскільки його постійно турбує стан його здоров`я. Судом першої інстанції не повністю враховано, що позивач, внаслідок отриманих професійних захворювань, втратив 70 % професійної працездатності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу представника позивача залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - адвоката Єфремову Т.О., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено та з матеріалів справи убачається, що 25 липня 2025 року, близько 15:20 години з ОСОБА_1 , машиністом парових турбін, турбінного цеху №1, ТЕЦ-1 теплоелектроцентралі енергетичного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», при виконанні робіт на дільниці устаткування турбін ТЕЦ-1, стався нещасний випадок.

Відповідно до п. 4 Акту спеціального розслідування нещасного випадку що стався 25 липня 2024 року № 24 форми Н-1/П, 25 липня 2024 року, працюючи в зміні з 07-00 години до 19-00 години, машиніст парових турбін, турбінного цеху №1, ТЕЦ-1 теплоелектроцентралі енергетичного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_1 о 06-20 годині прибув на територію підприємства, переодягнувшись у спецодяг та спецвзуття в приміщенні АПК ТЕЦ-1 о 06-30 годині попрямував на змінно-зустрічні збори. На змінно - зустрічних зборах начальник зміни електростанції ТЕЦ-1 енергетичного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_2 довів інформацію про стан охорони праці на підприємстві, режим роботи обладнання, завдання на зміну у тому числі пуск турбогенератора №3.

До робочого місця прослідував згідно з маршрутом пересування по турбінному відділенню. З 07-00 години до 08-00 години приймав зміну в приміщенні машиністів парових турбін. З 08-00 години до 13-00 години виконував роботи по підготовці, пуску і наладці турбогенератора № 3. З 13-00 години до 15-00 години виконував виробничі завдання по роботі ТЕЦ-1. О 15-00 годині прийшов на ТГ №3, виконуючи обхід турбінного устаткування. О 15-15 годині знаходився на відмітці +7,0 м, в цей момент на відмітку піднялася машиніст обхідник з турбінного устаткування дільниці устаткування парових турбін ТЕЦ-1 енергетичного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_3 та доповіла про витік мастила та пожежу. Після чого ОСОБА_1 отримав команду від старшого машиніста турбінного відділення ОСОБА_4 на аварійну зупинку ТТ № 3, після виконання необхідних заходів по зупинці ТГ №3, ОСОБА_1 взяв вогнегасник та відправився на відмітку +5,0 м де намагався тушити пожежу, але через велику пожежу був вимушений евакуюватися на відмітку +0,000 м нового машинного залу, звідки вийшов на вулицю. Під час тушіння пожару ОСОБА_1 отримав опіки тіла та дихальних шляхів. О 15-20 годині дізнавшись про пожежу на місце пожежі прибув начальник зміни ТЕЦ №1 ОСОБА_2 який викликав медичну службу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Після надання першої долікарської допомоги, ОСОБА_1 був доставлений до комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня №2» для по дальшого обстеження та надання медичної допомоги.

Згідно з листом Комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради від 29 липня 2024 року №77-К: «Діагноз попередній: Термічний опік полум`ям обличчя, голови, шиї, тулуба, обох верхніх та нижніх кінцівок І-І-П А,Б ст. 20% п.т. (3). Опік Дихальних шляхів середнього ступеню важкості. Отруєння продуктами горіння. ІВУ 60-од. Опіковий шок середнього ступеню важкості Шифр за МКХ-10 Т 29.3 Дихальний тест на алкоголь, реєстраційний № 2440 від 25 липня 2024 року - алкоголь не виявлено (0,00%). На підставі висновку лікарської експертної комісії №960 від 26 липня 2024 року, згідно п.3.1 Класифікатора розподілу травм за ступенями тяжкості вищевказана травма відноситься до категорії - тяжка». Згідно наданої інформації викладеної у Акті про пожежу від 26 липня 2024 року складений комісією з представників ПАТ «АрселорМітал Кривий Ріг» та ДСНС України у Дніпропетровській області встановлено ймовірна причина пожежі: займання масла, яке потрапило на паропровід з причини розгерметизації трубопроводу масла турбогенератора ТГ №3.

У п. 7 Акту № 24, зазначено, що нещасний випадок, що стався з машиністом парових турбін теплоелектроцентралі енергетичного департаменту з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_1 визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом.

Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №125/25/254/В від 12 лютого 2025 року (рішення 125/25/254/Р), позивачу первинно було встановлено 70% втрати професійної працездатності та ІІ група інвалідності, з переоглядом 01 березня 2026 року. Позивач потребує медикаментозне лікування, ВМП.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманим ним на виробництві відповідача каліцтвом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно п. 7 Акту № 24 розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 25 липня 2024 року о 15 годині 20 хвилин на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» нещасний випадок з машиністом парових турбін турбінного цеху № 1 ТЕЦ-1 теплоелектроцентралі енергетичного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_1 визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачеві у зв`язку з втратою професійної працездатності 70% та ІІ групою інвалідності встановлений в судовому засіданні. Зокрема, позивач ОСОБА_1 , у зв`язку із втратою працездатності переживає душевні та психологічні страждання, позбавлений можливості ведення звичайного життя, що призвело до негативних змін, необхідності лікування, що тягне за собою порушення нормальних життєвих зв`язків позивача та докладання з його боку додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач є особою, що має понести відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу, оскільки вина підприємства у нещасному випадку, що стався з працівником підприємства відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» встановлена належними та допустимими доказами.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду і він має право на її відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статей 1167, 1168 ЦК України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Так, у зв`язку з нещасним випадком, що пов`язаний з виробництвом, втратив своє здоров`я, яке не підлягає відновленню через суттєві та безповоротні зміни в його організмі, переносить постійні болі, курси лікування забирають багато часу, віднімають багато сил та енергії, змушують витрачати великі суми коштів на лікування. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Сам факт втрати професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача про те, що визначений судом розмір моральної шкоди є значно заниженим, таким, що не відповідає роз`ясненням, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Виходячи з цих обставин та, враховуючи те, що у зв`язку з травмами на виробництві позивачу встановлено 70% втрати професійної працездатності та встановлена ІІ група інвалідності з датою чергового переогляду 01 березня 2026 року. З моменту встановлення виробничої травми, позивач позбавлений реалізувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни в його житті є значними та незворотними, колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача щодо незгоди з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, оскільки він не відповідає засадам розумності, виваженості, справедливості та є необґрунтованим.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третястатті 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 237-1 КЗпП України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справ з аналогічними правовідносинами, а також критеріям розумності, виваженості і справедливості у його ситуації.

Так, колегією суддів встановлено, що позивач зазнав фізичну біль, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я. Лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру моральної шкоди колегія суддів виходить з наступного: життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, враховуючи те, що у зв`язку з травмами на виробництві позивачу встановлено 70% втрати професійної працездатності та встановлена ІІ група інвалідності з датою чергового переогляду 01 березня 2026 року. З моменту встановлення виробничої травми, позивач позбавлений реалізувати свої звички та бажання, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 270 000 грн до 300 000 грн.

Згідно положення закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подав позов про відшкодування моральної шкоди, завданої отриманням професійних захворювань на виробництві та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої моральної шкоди, рішення суду підлягає зміні і в частині розміру судового збору, стягнутого з Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг`на користь держави із збільшенням цього розміру з 2 700 грн до 3 000 грн, тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Толстих Анна Борисівна, задовольнити частково.

Рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2025 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 , збільшивши цей розмір з 270 000 грн до 300 000 гривень.

Рішення суду змінити в частині розміру судового збору, стягнутого з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави, збільшивши цей розмір з 2 700 грн до 3 000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: