МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/5397/25
Провадження № 2/210/1746/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 жовтня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючого судді Сільченко В. Є. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді перебуває вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він протягом 19 років 09 місяців 14 днів працював на підприємстві Відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, а саме:

- з 08.06.1998 року по 01.02.2009 року обрубувач фасоносталеливарного цеху, зайнятий на обробці лиття наждаком та вручну (молотками, зубилами та пневсоінструментами) ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»;

- з 01.02.2009 року по 12.07.2016 року обрубувач ливарно-ковальського виробництва, зайнятий на обробці лиття наждаком та ручним способом (молотками, зубилами, пневмоінструментом) ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»;

- з 12.07.2016 року по 20.03.2018 року обрубувач (бригадир) ЛКП ФСЛЦ, виробництво, термообрубна дільниця ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

26.03.2025 року Відокремленим підрозділом «Науково практичний медичний центр професійного здоров`я Національного університету охорони здоров`я України імені П.Л. Шупика» позивачу було встановлено такі професійні захворювання: Радикулопатіяпопереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7 з помірними статико- динамічними порушеннями хребта на фоні екструзій С3-С4, С6-C7, L5-S1, протрузійміжхребцевих дисків С3-C6, L3-L4, L4-L5, компресії дурального мішка, стенозуміжхребцевих отворів, больовим і м`язово-тонічним синдромами, нейродисрофією у вигляді остеоартрозу лівого ліктьового суглобу R1 (ПФ першого ступеня). Захворювання професійне 26.03.2025.

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення захворювання від 02.05.2025 року підставою виникнення в мене хронічного професійного захворювання постало те, що я, працюючи обрубувачем фасоносталеливарного цеху, внаслідок недосконалості робочого місця, технологічного процесу та устаткування, підпадав під вплив фізичних навантажень, вібрації, показники яких перевищували допустимі.

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Відокремленого підрозділу «Науково практичний медичний центр професійного здоров`я НУОЗ України імені П.Л. Шупика», м. Кривий Ріг від 26.03.2025, протокол №12/104 підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив, також тривалий час роботи обрубувачем фасоносталеливарного цеху ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» під впливом фізичних навантажень, вібрації, показники яких перевищували допустимі.

У зв`язку із заподіянням з вини Відповідача шкоди здоров`ю позивача, 24.07.2025 року Експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи (Комунальне підприємство «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької міської ради) було прийнято рішення №231/25/2706/Р про визначення мені ступеню втрати професійної працездатності в розмірі 40% по радикулопатії (множинні відділи хребта). Професійне захворювання у розмірі 40% встановлено з 26.03.2025 року (з датою повторного оцінювання відсотка непрацездатності 12.06.2026 року) та 3 група інвалідності з 12.06.2025 року, з датою наступного переогляду (повторного оцінювання) - 12.06.2026 року.

Від вищезазначених наслідків позивач зазнає моральних страждань, переживання, фізичні болі та інші негативні наслідки, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання 320 000 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, а також судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 22 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для надання відзиву.

04.09.2025 року від представника відповідача Єфремової Т.О. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням у розмірі 320000, 00 гривень відмовити у повному обсязі.

Відзив мотивовано тим, що працівник має право відмовитись від дорученої роботи, якщо створилась виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я. При укладенні трудового договору з позивачем йому було роз`яснено його права і обов`язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його прав на пільги і компенсацію за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. Відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Згідно з ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Обов`язковими передумовами виникнення правовідносин з відшкодування моральної шкоди є неправомірні дії чи бездіяльність та вина власника або уповноваженого ним органу. В свою чергу, ПАТ «АМКР» не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між професійною хворобою Позивача і роботою у Відповідача. Таким чином, можна зробити висновок, що в спірних правовідносинах не було встановлено вчинення з боку Відповідача будь-яких винних, неправомірних дій, що могли б призвести до виникнення у Позивача професійного захворювання, отже відсутня одна з обов`язкових передумов для відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивач не надав суду належних доказів, які б підтверджували факт спричинення йому моральної шкоди. Позивач зазначає, що оцінює розмір моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням, отриманим ним при виконанні трудових обов`язків, у розмірі 320 000,00 грн., проте жодним чином не обґрунтовує розрахунок. Вказана сума позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості. Таким чином, враховуючи не доведення Позивачем обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а також безпідставність та необґрунтованість його позовних вимог, останні не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 протягом 19 років 09 місяців 14 днів працював на підприємстві Відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, а саме:

- з 08.06.1998 року по 01.02.2009 року обрубувач фасоносталеливарного цеху, зайнятий на обробці лиття наждаком та вручну (молотками, зубилами та пневсоінструментами) ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»;

- з 01.02.2009 року по 12.07.2016 року обрубувач ливарно-ковальського виробництва, зайнятий на обробці лиття наждаком та ручним способом (молотками, зубилами, пневмоінструментом) ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»;

- з 12.07.2016 року по 20.03.2018 року обрубувач (бригадир) ЛКП ФСЛЦ, виробництво, термообрубна дільниця ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»,що вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.8-9).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 02.05.2025 року встановлено, що причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) є: Важкість праці періодичне перебування в незручній робочій позі 42-67% часу змінипри допустимому значенні до 25%; величина статичного навантаження за зміну при вантажу двома руками складала 00 кг/с при допустимому значенні до 70000 кг/с; нахили корпусу складали 160-170 за зміну при допустимому значенні 51-100, згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу».

Вібрація локальна: еквівалентні рівні локальної вібрації на 4-5 дБ перевищували рівень та складала 116-117 дБ при гранично-допустимому рівні 112 дБ згідно ДСИЗ 99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації» (а.с.15-17).

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Відокремленого підрозділу «Науково практичний медичний центр професійного здоров`я НУОЗ України імені П.Л. Шупика», м. Кривий Ріг від 26.03.2025, протокол №12/104 та виписки №104 із медичної карти хворого діагноз ОСОБА_1 є: радикулопатіяпопереково-крижова 15, S1 та шийна С6, С7 з помірними статико- динамічними порушеннями хребта на фоні екструзій СЗ-С4, C6-C7, L5-S1, протрузійміжхребцевих дисків СЗ-С6, 13- 14, 14-15, компресії дурального мішка, стенозу міжхребцевих отворів, больовим і м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу лівого ліктьового суглобу R 1 і колінних суглобів R 1 (ПФ першого ступеня). Захворювання професійне (а.с.18-19, а.с.20-21).

24.07.2025 року Експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи (Комунальне підприємство «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької міської ради) було прийнято рішення №231/25/2706/Р про визначення ОСОБА_1 ступеню втрати професійної працездатності в розмірі 40% по радикулопатії (множинні відділи хребта). Професійне захворювання у розмірі 40% встановлено з 26.03.2025 року (з датою повторного оцінювання відсотка непрацездатності 12.06.2026 року) та 3 група інвалідності з 12.06.2025 року, з датою наступного переогляду (повторного оцінювання) - 12.06.2026 року (а.с. 23-27).

Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №231/25/2706/ВТ від 24.07.2025 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, причиною інвалідності є професійне захворювання (а.с.25).

Згідно виписок із медичної картки стаціонарного хворого основним діагнозом ОСОБА_1 є: хронічна полірадикулопатія з ураженням корінців Сб з обох боків, С7 ліворуч, 13 праворуч, Ѕ1 з обох боків, обумовлена полідископатією, деформуючим спондилоартрозом, м`язово-тонічним синдромом поперекового та шийного відділів хребта, стійкий помірний корінцевий больовий синдром з нейропатичним больовим компонентом, фасетковий та міофасціальний больові синдроми. Порушення біомеханіки хребта І-ІІст. (а.с.31-34).

Згідно з ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Так, відповідно до ч.ч. 1-4 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно з нормами Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).

Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Так, Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 02.05.2025 року підтверджено факт отримання професійного захворювання позивачем саме при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача.

При цьому, чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються письмовими матеріалами справи (а.с.20-35).

Виходячи з норм ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди.

Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності».

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Суд приймає до уваги зазначені у позовній заяві обставини про те, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я (отриманням професійного захворювання), втратою відсотка працездатності, постійними процесами лікування, постійними прийомами ліків, перенесеними фізичними стражданнями позивач зазнає моральних страждань.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки, що в свою чергу призвело до моральних страждань.

Отже, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв`язку.

Оскільки в письмових матеріалах справи всі перелічені умови знайшли своє відображення, оскільки позивач отримав професійне захворювання безпосередньо через виконання трудових обов`язків, тобто підприємство належним чином не забезпечило безпечних умов праці, суд погоджується з необхідністю грошового відшкодування, пов`язаного зі спричиненням моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання професійного захворювання, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм.

Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Тому, при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути на його користь з відповідача 80000,00 (вісімдесят тисяч) гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час.

Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідност. 5 Закону України «Про судовий збір»позивач звільнений від сплати судового збору.

Згідно з пункту 1 частини 1статті 4 Закону України «Про судовий збір»за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з відповідача, з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 43, 46 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141,259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», , що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 1, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 80000,00 (вісімдесят тисяч) гривеньв рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», , що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 1, на користь держави, сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складено та підписано 20 жовтня2025 року.

Суддя: В. Є. Сільченко