Справа № 196/719/25
№ провадження 2/196/435/2025
УХВАЛА

"07" жовтня 2025 р. с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бабічевої Л.П.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко Т.І.,

учасники справи та представники учасників справи:

позивач /відповідач/ ОСОБА_1 ,

представник позивача /відповідача/ - адвокат Федорець Євгеній Євгенійович,

відповідачка /позивачка/ ОСОБА_2 ,

представник відповідачки /позивачки/- адвокат Петренко Ірина Феліксівна,

третя особа - виконавчий комітет Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду с-ща Царичанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18.07.2025 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі, вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання на 06 серпня 20205 року (т.1 а.с.43).

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 10.09.2025 р. справу №196/719/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - виконавчий комітет Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини об`єднано в одне провадження зі справою №196/731/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про визначення місця проживання дитини, та присвоєно єдиний номер справи №196/719/25, провадження №2/196/435/2025 (т.1 а.с.216-217).

Відповідачка /позивачка/ ОСОБА_2 подала 25.08.2025 р. до суду заяву про збільшення позовних вимог в порядку ст.49 ЦПК України від 22.08.2025 р.(т.1 а.с.162-163).

Відповідачка /позивачка/ ОСОБА_2 та її представник - адвокат Петренко І.Ф. у підготовчому судовому засіданні підтримали письмову заяву про збільшення позовних вимог в порядку ст.49 ЦПК України та просили прийняти заяву. У заяві відповідачка /позивачка/ ОСОБА_2 зазначила, що позивач /відповідач/ ОСОБА_1 , який являється батьком їхньої спільної дитини Дарини таємно викрав дитину, не дозволяє їй спілкуватись з донькою та не виконує рішення органів опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з нею. Звернення до працівників поліції та спроби забрати доньку до себе не призвели до позитивного результату. Тому, крім раніше заявлених позовних вимог про визначення місця проживання дитини, просить відібрати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_1 та повернути дитину матері ОСОБА_2 за адресою її місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.162-163).

Позивач /відповідач/ ОСОБА_1 та його представник - адвокат Федорець Є.Є. в підготовчому судовому засіданні заперечували проти прийняття заяви, оскільки вказана заява підлягає залишенню без руху в зв`язку з недоплатою судового збору за іншу заявлену вимогу, так як заявлено вимогу про відібрання дитини і повернення дитини матері Вважає, що по кожній з цих вимог має бути сплачено судовий збір.

Представник третьої особи - виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування, - Сердечна В.К. у підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти прийняття заяви.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши заяву, доходить такого.

Згідно з ч.1 ст. 4 Цивільно процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду. Вказане відповідає позиції Верховного Суду, висловленій в постанові від 01.11.2021 у справі № 405/3360/17.

Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 06 грудня 2023 року у справі №337/804/23 (провадження № 61-12848св23) та від 25 січня 2021 року у справі № 308/13063/19 (провадження № 61-7912св20) зазначав, що на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання достатності доказів, поданих позивачем на обґрунтування своїх вимог, а кожна сторона може розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, відсутність певних доказів не перешкоджає розгляду справи, за результатами якого вирішується питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених позовних вимог, оцінка доказів є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті.

Згідно з п. 2 ч.2, ч.3 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у ст. 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Так, у постанові від 22.07.2021 у справі №910/18389/20 Верховний Суд дійшов висновку, що заміна позовних вимог іншими вимогами та/або доповнення позовних вимог новими вимогами, відбувається саме шляхом зміни предмету позову. Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

В свою чергу, за висновками Верховного Суду не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

При цьому Верховний Суд зазначає про те, що збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Верховним Судом звернуто увагу, що особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Предмет позову кореспондується із способами захисту права, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Предметом позову є певна вимога позивача до відповідача про місце проживання дитини, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц).

Верховним Судом зазначено, що необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів. Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, зміст заяви ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог у порядку ст. 49 ЦПК України, суд зазначає, що дана заява являється саме заявою про зміну предмету позову та помилково визначена позивачкою ОСОБА_2 , як заява про збільшення позовних вимог.

Щодо доводів позивача /відповідача/ ОСОБА_1 та його представника - адвоката Федорець Є.Є. про залишення без руху заяви про збільшення позовних вимог у зв`язку з недоплатою судового збору за іншу вимогу, то суд не бере до уваги такі доводи, оскільки позивачкою у повному обсязі сплачено судовий збір за заявленими позовними вимогами немайнового характеру.

Так, при подачі позову до суду про визначення місця проживання дитини, позивачка ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 1 211.20 грн. (т.1 а.с.107).

До заяви про зміну предмету позову від 22.08.2025 р. позивачка долучила квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1 212 грн. (т.1 а.с.177).

Суд зазначає, що заявлена вимога про повернення дитини матері являється взаємопов`язаною із вимогою про відібрання малолітньої дитини від батька, та випливає з даної вимоги, а тому не являється окремою позовною вимогою, яка має бути оплачена судовим збором.

Приймаючи до уваги зміст поданої заяви, суд доходить висновку про наявність підстав для прийняття до розгляду заяви про зміну предмету позову, згідно якої позивачка доповнила позовні вимоги новою вимогою, що являється зміною предмету позову.

Згідно з п.3 ч.2 ст.197 ЦПК України, суд у підготовчому судовому засіданні заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне прийняти до розгляду заяву про зміну предмету позову у порядку ст. 49 ЦПК України та в подальшому розгляд справи здійснювати з урахуванням позовних вимог згідно заяви про зміну предмету позову.

Керуючись ст.ст. 49, 198, 247, 260 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Прийняти до розгляду заяву ОСОБА_2 про зміну предмету позову у порядку ст. 49 ЦПК України від 22.08.2025 р.

У подальшому розгляд справи здійснювати з урахуванням позовних вимог згідно заяви про зміну предмету позову.

Встановити відповідачу строк для подання відзиву на заяву про зміну предмету позову.

Роз`яснити відповідачу ОСОБА_1 , що він має право подати відзив у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти уточненої позовної заяви. Відповідно до вимог ч. 4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами згідно вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 10 жовтня 2025 року.

Суддя Л.П. Бабічева