РІШЕННЯ

Іменем України

08 жовтня 2025 рокум.Підгайці

Підгаєцький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді Лелик О.М.

секретаря с/з Мохун Т.В.

справа № 607/13319/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Підгайці Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2025 року представник позивача Тараненко Артем Ігорович, який діє на підставі ордеру серія АА № 1584606 звернувся до суду в інтересах позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» з позовною заявою до ОСОБА_1 та просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за Кредитним договором № 757406167 від 22.09.2023 в розмірі 61323,72 гривень та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 22.09.2023 між Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №757406167 на суму 13 100,00 гривень. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора DTBZ-3955. На підставі цього договору відповідачці 22.09.2023 надано кредит у розмірі 13 100,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 , яку відповідачка вказала у Заявці при укладенні Кредитного договору. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за вказаним договором, що підтверджується платіжним дорученням.

28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі ТОВ «Таліон Плюс») уклали договір факторингу №28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди в тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги №260 від 28.11.2023 за яким від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. Окрім того, 31.07.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») уклали Договір факторингу №30/0724-01 (далі Договір факторингу 2). ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги №1 від 31.07.2024 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») відступлено право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 757406167 від 22.09.2023 у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 29.05.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 29/05/25-Е, на підставі якого позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 757406167 від 22.09.2023.

Внаслідок порушення ОСОБА_1 умов договору, неповернення кредитних коштів у встановлені договором строки, а також несплати процентів за договором заборгованості відповідачки за Кредитним договором №757406167 від 22.09.2023 року становить 61 323,72 грн., яка складається з: 13 100,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 48 223,72 грн. заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, 0,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). З огляду на наведені обставини позивач просить стягнути з ОСОБА_1 зазначений розмір заборгованості, а також судові витрати, що складаються з 2 422,40 грн. сплаченого судового збору і 7 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідачка не скористалася правом подання письмового відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 01.08.2025 суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано в Акціонерного товариства «Універсал Банк» інформацію та документи, що стосуються вказаної справи.

Ухвалою від 08.10.2025 суд вирішив проводити заочний розгляд справи.

Представник позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» у судове засідання не з`явився, однак при зверненні до суду з позовною заявою просить розгляд справи здійснювати у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримую в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явилася, однак на електронну пошту суду 12.09.2025 року надійшов відзив на позовну заяву. ОСОБА_1 вважає позовні вимоги необґрунтованими з наступних підстав: неспівмірність заявлених вимог із сумою отриманого кредиту, оскільки із паспортом споживчого кредиту, який надсилали спамом на поштову скриньку 13100, 00 грн. Нарахована позивачем сума у 30 000,00 грн. більша ніж удвічі перевищує норму фактично нарахованих коштів; надмірно висока реальна річна процентна ставка, а також порушення вимог закону щодо обмеження відповідальності споживача. Просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, а у випадку, якщо суд визнає наявність боргу, обмежити його розмір фактично отриманою сумою кредиту та нарахованими відсотками у межах, встановлених законом (не більше подвійного розміру отриманого кредиту та визнати умови договору щодо нарахування надвисокої процентної ставки справедливими та такими, що не підлягають застосуванню./арк.спр.211-214/.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані у справі докази, керуючись законом, суд дійшов такого висновку.

Суд установив такі обставини справи.

22.09.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) і ОСОБА_1 (позичальник) в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором уклали Кредитний договір № 757406167 /арк.спр.223-232/.

Відповідно до довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ОСОБА_1 здійснила акцепт оферти за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором DTBZ-3955, 22.09.2023 року 0:26:00 год /арк.спр.36/.

Зі змісту договору вбачається, що цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.

Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем з приводу укладення цього договору в якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

За цим договором кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 13 100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі Правила) (пункт 2.1 договору).

За умовами кредитного договору № 757406167 від 22.09.2023 року сума кредитного ліміту, вказана в пункті 2.1. договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає позичальнику перший Транш за Договором в сумі 13 100,00 грн. 22.09.2023 (що є датою надання Кредиту) /арк.спр.зворот 224/.

Згідно з відповіді АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/Е-10902 від 14.08.2025 року на ім`я ОСОБА_1 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 та на цю картку у період з 22.09.2023 по 27.09.2023 було зарахування коштів у сумі 13 100,00 грн /арк.спр.203-204/.

Також у матеріалах справи міститься заявка ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про отримання грошових коштів в кредит від 22.09.2023 року /арк.спр.51/.

Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» станом на 28.11.2023 по 31.07.2024 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №757406167 від 22.09.2023 року становить 13 100,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 48 223,72 грн. заборгованість за процентами /арк.спр.78-80/.

Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 22.09.2023 по 28.11.2023 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №757406167 від 22.09.2023 року становить 13 100,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16 212,56 грн. заборгованість за процентами /арк.спр.81-83/.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісним кредитором) та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає за плату ТОВ «Таліон Плюс» належні йому права вимоги, а останнє приймає права вимоги до боржників /арк.спр.127-137/.

В подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу, зокрема: додаткова угода №19 від 28.11.2019 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, додаткова угода №26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, додаткова угода №27 від 31.12.2021 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, додаткова угода №31 від 31.12.2022 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, додаткова угода №32 від 31.12.2023 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року /арк.спр.138-151/.

31.07.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги до відповідачки ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» згідно договору факторингу №31/0724-01/арк.спр.111-120/.

29.05.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право вимоги до відповідача ТОВ «ФК «ЕЙС» згідно договору факторингу №29/05/25-Е. Зокрема до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором №757406167 від 22.09.2023 в сумі 61 323,72 грн /арк.спр.78-85/.

Норми, які суд застосовує, при вирішенні даного спору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина 2 статті 1056-1 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (стаття 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 статті 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (частина 1 статті 207 ЦК України).

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, що передбачено абзацом 2 частиною 2 статті 639 ЦК України.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (частина 1 стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до абзацу 1 частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з правилами абзацу 3 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 2 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до приписів частини 5 статті 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України).

Згідно з вимогами частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до правил частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина 1 стаття 611 ЦК України).

Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з вимогами статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що 22.09.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 в електронній формі уклали договір кредитної лінії № 757406167, право вимоги за яким на підставі договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, № 31/0724-01 від 31.07.2024 року та № 29/05/25-Е від 29.05.2025 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», після чого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а згодом до позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» відповідно.

За умовами вищевказаного кредитного договору відповідачці надано кредит у розмірі 13 100,00 гривень зі встановленням плати за користування кредитними коштами. Отримавши кредит, ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе за договором зобов`язання, внаслідок чого у неї виникла заборгованість.

Отже, враховуючи вищевикладене, з відповідачки на користь ТОВ «ФК«ЕЙС» необхідно стягнути заборгованість за договором кредитної лінії № 757406167 від 22.09.2023 року у розмірі 61 323,27 грн, з яких 13 100,00 грн. прострочена заборгованість за сумою (тілом) кредиту, 48223,72 грн. прострочена заборгованість за процентами.

Щодо твердження відповідачки про завищені показники нарахування відсотків за даним кредитним договором, то іншого розрахунку відповідачкою не подано.

При вирішенні питання що стягнення правничої допомоги суд виходить з наступного.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до частин 1-5 статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (стаття 133 ЦПК України). Відповідно до статті 137 ЦПК України зазначені витрати несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) прописано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Позивачем на підтвердження надання правничої допомоги надано договір про надання правової допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 року, укладений з адвокатським бюром «Тараненко та партнери»; додаткова угода №4 до Договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 року та акт прийому-передачі наданих послуг №29/05/25-01 від 29.05.2025 року, згідно з якими загальна вартість правничої допомоги становить 7000,00 грн. та складається з складення позовної заяви в сумі 5000,00 грн., вивчення матеріалів справи 1000,00 грн., підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №757406167 від 22.09.2023 року в сумі 500,00 грн. та підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів 500,00 грн /арк.спр.71-76/.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Жодним чином не заперечуючи права позивача отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв статті 143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює очікувані понесення позивачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону відповідача з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати, на підставі чого приходить, що витрати у розмірі 7000,00 гривень, суд вважає такими, що не відповідають критерію розумності їх розміру, з огляду на те, що такі не є мінімально необхідними витратами, що підлягають покладенню на відповідача та не є неминучими при розгляді справи про стягнення заборгованості, з огляду на її предмет.

Зважаючи на викладене, суд вважає необхідним зменшити розмір заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу, співмірним, пропорційним та розумним в цілях покладення його на відповідача на переконання суду буде розмір в сумі 3000,00 грн.

Також у силу вимог статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 133, 137, 141, 223, 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, статтями 205, 207, 512, 514, 526, 530, 610-612, 625-628, 638, 639, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованості за кредитним договором №757406167 від 22.09.2023 у розмірі 61 323,72 (шістдесят одна тисяча триста двадцять три гривень 72 копійок) гривень та судові витрати в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок), витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі 00 копійок) гривень.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», , юридична адреса: м. Київ, вулиця Харківське шосе, будинок, 19, офіс 2005.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 08.10.2025.

Суддя: О. М. Лелик