У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1499/25

21 жовтня 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом, сформованим в системі «Електронний суд», який отримано судом 17.06.2025 року, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді від 27.06.2025 року відкрито провадження у зазначеній справі та постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження, призначивши розгляд справи по суті.

Відповідно до ухвали від 05.08.2025 року, судом було задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 та надано сторонам по справі строк для примирення та налагодження подружнього життя два місяці, а провадження у даній справі зупинено до закінчення наданого строку для примирення сторін.

В подальшому, 03.10.2025 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, сформовану в системі «Електронний суд», в якій вказує, що вона відмовляється від поданого позову про розірвання шлюбу, просить прийняти її відмову і закрити провадження у даній справі. Також зазначила, що наслідки відмови від позову, передбачені ст.206 ЦПК України їй відомі.

Згідно ухвали суду від 16.10.2025 року з підстав, наведених у ній, провадження у справі поновлено, постановивши продовжити його зі стадії судового розгляду та призначивши судове засідання для розгляду справи по суті.

Разом з тим, 16.10.2025 року позивач подала до суду аналогічну заяву про відмову від позову, підтримавши свої вимоги, викладені у заяві від 03.10.2025 року. Справу просить розглянути без її участі.

Вивчивши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України), зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У відповідності до вимог ч.3 ст.206, п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, сторона попереджена про наслідки відмови від позову, оскільки, провадження у справі закривається і вона не зможе повторно звернутися до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, і з тих самих підстав. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Частиною 3 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд ухвалою закриває провадження по справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Таким чином суд констатує, що підстав для неприйняття відмови позивача ОСОБА_1 від позовних вимог - не встановлено.

Також суд роз`яснює наслідки закриття провадження у справі, передбачені ч.2 ст.256 ЦПК України, зокрема, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи викладене, те, що наслідки закриття провадження у справі позивачу роз`яснені, і як стверджує остання у своїх заявах - їй відомі та зрозумілі, підстав для неприйняття відмови від позовних вимог не встановлено, а тому у відповідності до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, слід закрити у зв`язку з відмовою позивача від їх підтримання, оскільки відмова від позову не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.13, 43, 49, 206, 255, 256, 258, 259, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за її позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити.

Прийняти відмову позивача від позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Провадження у справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити, в зв`язку з відмовою позивача ОСОБА_1 від позову і відмова прийнята судом.

Роз`яснити сторонам зміст ч.2 ст.256 ЦПК України, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Грещук Р.П.