Номер провадження: 22-ц/813/275/25
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

14.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду клопотання ОСОБА_2 про призначення судово-психологічної експертизи

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за:

договором позики від 18.09.2018 року в сумі 854955 гривень 09 копійок;

договором позики від 01.10.2018 року в сумі 893816 гривень 68 копійок;

договором позики від 01.11.2018 року в сумі 938574 гривні 52 копійки;

договором позики від 05.12.2018 року в сумі 984136 гривень 39 копійок.

договором позики від 03.01.2019 року в сумі 1029698 гривень 26 копійок.

договором позики від 01.02.2019 року в сумі 1081960 гривень 41 копійка.

договором позики від 01.03.2019 року в сумі 1121626 гривень 04 копійки.

договором позики від 06.01.2020 року в сумі 1214357 гривень 84 копійки.

договором позики від 17.09.2020 року в сумі 1527662 гривні 70 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат зі сплати судового збору в сумі 11350 гривень 00 копійок.

У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування витрат з професійної правничої допомоги відмовлено (т. 1, а.с. 188-197).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Справа перебувала у провадженні судді Колеснікова Г.Я.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 січня 2023 року клопотання адвоката Білак Наталії Ігорівни в інтересах ОСОБА_2 про зупинення провадження по справі задоволено.

Зупинено провадження у цивільній справі №947/24349/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі № 522/4420/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів позики.

Відповідно до рішення Вищої Ради Правосуддя від 21.02.2023 року суддю ОСОБА_4 звільнено у відставку.

У зв`язку з відставкою судді Колеснікова Г.Я. справу передано до провадження судді Назарової М.В., судді учасники колегії: Сєвєрова Є.С., Вадовська Л.М. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2023).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 січня 2024 року поновлено провадження у справі № 947/24349/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та призначено до розгляду.

05 квітня 2024 року ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 подала до суду клопотання про призначення у справі судово-психологічної експертизи, на вирішення якої поставити наступні запитання:

1. Чи були спрямовані дії ОСОБА_2 під час складання та передання ОСОБА_1 розписок від 18.09.2018 на суму 31900 дол. США, від 01.11.2018 на суму 33350 дол. США, від 15.12.2018 на суму 36720 дол. США, від 03.01.2019 на суму 38420 дол. США, від 01.02.2019 на суму 40370 дол. США, від 01.03.2019 на суму 41850 дол. США, від 06.01.2020 на суму 45310 дол. США, від 17.09.2020 на суму 57000 дол. США на укладання договорів позики між сторонами, за якими ОСОБА_1 передавав, а ОСОБА_2 приймала у позику вказані суми.

2. Чи були спрямовані дії ОСОБА_1 під час отримання від ОСОБА_2 розписок від 18.09.2018 на суму 31900 дол. США, від 01.11.2018 на суму 33350 дол. США, від 15.12.2018 на суму 36720 дол. США, від 03.01.2019 на суму 38420 дол. США, від 01.02.2019 на суму 40370 дол. США, від 01.03.2019 на суму 41850 дол. США, від 06.01.2020 на суму 45310 дол. США, від 17.09.2020 на суму 57000 дол. США на укладання договорів позики між сторонами, за якими ОСОБА_1 передавав, а ОСОБА_2 приймала у позику вказані суми.

3. Чи були фактично передані ОСОБА_1 грошові кошти ОСОБА_2 за наступними розписками: 18.09.2018 на суму 31900 дол. США, від 01.11.2018 на суму 33350 дол. США, від 15.12.2018 на суму 36720 дол. США, від 03.01.2019 на суму 38420 дол. США, від 01.02.2019 на суму 40370 дол. США, від 01.03.2019 на суму 41850 дол. США, від 06.01.2020 на суму 45310 дол. США, від 17.09.2020 на суму 57000 дол. США.

4. Чи усвідомлювали у повній мірі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактичний зміст своїх дій, а також наслідки таких дій та в якій мірі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03.12.2024 здійснено заміну суддів Сєвєрової Є.С., Вадовської Л.М. на постійно діючий склад колегії суддів Кострицького В.В., Карташова О.Ю.

У судовому засіданні 14 жовтня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 проти задоволення клопотання про призначення у справі судово-психологічної експертизи заперечував та просив у його задоволенні відмовити.

Інші учасники, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи до судового засідання не з`явилися, що в силу положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Так, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України, оскільки їх представники ОСОБА_5 (представник позивача), ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (представники відповідача) отримали судові повістки на 14.10.2025 в електронних кабінетах підсистеми «Електронний суд» 29.08.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного документа (т. 2, а.с. 134-135).

14.10.2025 від представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із поганим самопочуттям та наявністю ознак хвороби, у задоволенні якого протокольною ухвалою від 14.10.2025 відмовлено з підстав належного сповіщення сторони відповідача про розгляд справи та відсутності доказів поважності причин неявки до судового засідання, а також з урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України (неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи).

Крім того, справа перебуває в провадженні Одеського апеляційного суду з серпня 2022 року, апеляційне провадження відкрито 12 жовтня 2022 року, передбачений частиною першою статті 371 ЦПК України строк розгляду справи апеляційної скарги сплинув у грудні 2022 року, у той час коли правом на справедливий судовий розгляд у відповідності до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, складовою якого є розумність строків розгляду справи, наділені всі учасники справи, у тому разі і позивач.

Участь відповідачки ОСОБА_2 та її представника в суді апеляційної інстанції не визнавалася судом обов`язковою. Свої міркування щодо позовних вимог та законності рішення суду першої інстанції стороною відповідачки висловлено у заяві по суті справи - в апеляційній скарзі.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Заявник не навів у своїй заяві обставин, які б перешкоджали розглянути справу за його відсутності, а також не мотивував необхідність його безпосередньої явки до суду, як і не надав доказів у підтвердження викладених ним у заяві про відкладення розгляду справи обставин.

Крім того, сторона відповідачки вже тричі клопотала про відкладення розгляду справи, що вочевидь не відповідає засадам добросовісності здійснення учасниками цивільного процесу своїх процесуальних прав та обов`язків, а відповідачка, як ініціатор судового провадження в суді апеляційної інстанції, має демонструвати готовність на всіх етапах такого брати участь у судових процедурах.

Отже, вказане клопотання про відкладення є необґрунтованим та не є перешкодою для розгляду та вирішення справи.

Вислухавши представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення клопотання про призначення у справі експертизи, дослідивши матеріали справи та доводи заяви, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК України одним із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, є висновки експертів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо та сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумнів щодо їх правильності.

За ч. 1 ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Крім того, висновку експерта, як і іншим доказам у справі, мають бути притаманні належність, допустимість, достовірність та достатність (ст. 77-80 ЦПК України).

Зокрема, належним доказом є докази, які містять інформацію що предмета доказування, тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення; суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 1, 2, 4 ст. 77 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1статті 1 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачена рівність прав учасників справи щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, передбачених Законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Засадами цивільного судочинства є змагальність сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 11 ЦПК України) та диспозитивність, який встановлює розгляд справи судом не інакше як за зверненням, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках (ч. 1 ст. 12 ЦПК).

Частиною 1 статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Колегія суддів звертає увагу на те, що предметом розгляду даної справи є вимоги позивача до відповідача про стягнення грошових коштів за договорами позики, а отже до предмету доказування у даній справі входить встановлення факту укладання/не укладання договорів позики, а також належного/неналежного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за такими договорами.

Звертаючись же до суду із клопотанням про призначення у справі судово-психологічної експертизи, відповідач обґрунтовувала необхідність у її призначення тим, що під час складання вказаних розписок, які суд першої інстанції помилково, на її думку, вважав окремими договорами, ні в неї, ні в позивача не було намірів створювати реальні наслідки укладення договорів позики по кожній із цих розписок.

Тобто, фактично у вказаному клопотанні відповідач ставить питання щодо оспорення договорів позики та їх недійсність через певні вади (психологічні) сторін, однак встановлення таких фактів в рамках даної справи не входить до предмету доказування по суті даного спору, а тому таке клопотання задоволенню не підлягає.

Крім того, частина питань виходить за межі компетенції судово-психологічної експертизи (фактична передача грошей позивачем відповідачці, спрямованість дій сторін під час укладення договору), а інша стосується психологічного статусу та дій позивача, що взагалі не має доводитися під час вирішення спору про стягнення боргу за договорами позики.

Таким чином, за встановлених обставин, колегія суддів вважає за потрібне клопотання ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Керуючись ст. 103, 381 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 про призначення судово-психологічної експертизи відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Дата складення повного тексту ухвали 17 жовтня 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький