Справа № 466/9420/24
Провадження № 2/466/671/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі головуючого судді Невойта П.С.,

секретарів с/з Пришляк А.Я., Пукшина А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів», Товариства з обмеженою відповідальністю «СітіЛьвівДевелопмент» про визнання майнових прав на об`єкт, визнання в частині недійсним Договору №01-26/03-24,

за участю представника позивача адвоката Цимбали І.З.,

представника відповідача адвоката Маланій І.Я.,

представника відповідача адвоката Оприска М.В.,

в с т а н о в и в:

17.09.2024 року адвокат Цимбала Ірина Зіновіївна в інтересах ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів» ЄДРПОУ - 36118695, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «СітіЛьвівДевелопмент», про визнання за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) майнових прав на однокімнатну житлову квартиру, що знаходиться у 2 (другому) під`їзді на 3 (третьому) поверсі, за будівельним номером АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером :07:004:0024 та стягнення з відповідача судових витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 13.11.2018 року між ТОВ «КУА «ОПТИМУМ», що діяло в інтересах ПНВІФЗТ «Львівська Мрія-Інвест» та ОСОБА_1 укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Антоновою В.І., зареєстрований в реєстрі за №2460. Об`єктом даного договору є 1-но кімнатна житлова квартира в 2 під`їзді на 3 поверсі за № 100, проектна площа 48,98 кв.м. Вищезгадана квартира повинна бути збудована у багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_2 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :07:004:0024, площею 0, 2063 га. Покупцем ОСОБА_1 було проведено оплату за квартиру у повному обсязі.

21.12.2021 року між ТОВ «КУА «ОПТИМУМ», що діяло в інтересах ПНВІФЗТ «Львівська Мрія-Інвест», ОСОБА_1 та ТзОВ «Єврольвів» було укладено Договір про внесення змін та заміни сторони до Попереднього договору купівлі-продажу квартири. Відповідно до даного Договору ТОВ «КУА «ОПТИМУМ», що діяло в інтересах ПНВІФЗТ «Львівська Мрія-Інвест» замінено на ТзОВ «Єврольвів»; змінено строк укладення основного Договору; змінено вартість 1 кв.м. 18 000, 00 грн.; зафіксовано факт здійснення покупцем попередньої оплати у розмірі 748 569, 00 грн. На виконання взятих на себе зобов`язань позивач здійснила доплату грошових коштів на користь ТзОВ «Єврольвів».

22.04.2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до ТзОВ «Єврольвів» із письмовими зверненнями в яких просила надати наступну інформацію: щодо сплати нею забезпечувальних платежів, а також підтвердження про відсутність заборгованості зі сплати таких та інформацію про час і місце укладення Основного договору або фактичний стан об`єкта будівництва.

Листом №104 від 05.06.2024 року ТзОВ «ЄвроЛьвів» повідомило позивача про те, що між ТзОВ «ЄвроЛьвів» та новим забудовником девелоперською компанією ТОВ «Сіті Львів Девелопмент» було укладено договір, за умовами якого функції забудовника передані Девелоперу; внаслідок викладених обставин Основний договір купівлі-продажу на визначених умовах Попереднім договором від 21.12.2021 року укладено не буде.

Також, позивачу запропоновано у строк до 30.06.2024 року письмово звернутись до ТОВ «Сіті Львів Девелопмент» для укладення договору про придбання квартири на нових умовах; до ТзОВ «ЄвроЛьвів» для звірки розміру та узгодження умов повернення коштів, а також надання реквізитів для повернення цих коштів.

01.07.2024 року ОСОБА_1 надала відповідь на лист, у якій зазначається, що вона не погоджується на прийняття жодної із наведених пропозицій та вимагає укласти з нею Основний договір про передачу у власність квартири.

Оскільки, ТзОВ «ЄвроЛьвів» відмовляється від укладення Основного договору та визнання права позивача на квартиру, то ОСОБА_1 змушена звернутися до суду із даним позовом.

Ухвалою від 18.09.2024 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Одночасно із позовною заявою сторона позивача подала заяву про забезпечення позову, яку суд ухвалою від 18.09.2024 року задовольнив.

05.12.2024 року від представника позивача ТзОВ «ЄвроЛьвів» адвоката Маланій І.Я. надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування посилається на те, що ТзОВ «ЄвроЛьвів» є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки майнові права на всі результати будівельної діяльності передані за Договором №01-26/03-24 від 26.03.2024 - ТОВ «Сіті Львів Девелопмент». Закон не містить такого правового наслідку невиконання попереднього договору, як визнання права власності на майно, яке мало бути придбане у майбутньому за наслідком укладення основного договору купівлі-продажу. Подібних застережень не містить і укладений між сторонами попередній договір. Просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не набула майнових прав на спірну квартиру, а лише право на відшкодування збитків, завданих невиконанням попереднього договору.

09.12.2024 року від представника третьої особи ТОВ «Сіті Львів Девелопмент» адвоката Оприска М.В. надійшли письмові пояснення. Зі змісту таких вбачається, що ТзОВ «ЄвроЛьвів» є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки майнові права на всі результати будівельної діяльності передані за Договором №01-26/03-24 від 26.03.2024 - ТОВ «Сіті Львів Девелопмент».

Наголошує, що позивач ОСОБА_1 неналежно виконала умови Попереднього договору купівлі-продажу квартири №2460 від 13.11.2018 року та Договору про внесення змін та заміну сторони від 21.12.2021 року, а саме: нею не було здійснено доплату забезпечувального платежу у сумі 8535, 94 грн. Окрім того, у зв`язку з тим, що у визначений попереднім договором строк між сторонами не був укладений основний договір купівлі- продажу квартири, то зобов`язання із укладення основного договору припинилося і в позивача виникло лише право на відшкодування збитків, завданих невиконанням попереднього договору. Відтак, просить відмовити у задоволенні позову.

17.01.2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Цимбала І.З. подала до суду додаткові письмові пояснення, з яких вбачається, що встановлення неналежності відповідача є обов`язком суду. Також сторона позивача заперечує твердження про неналежне виконання умов Попереднього договору купівлі-продажу квартири №2460 від 13.11.2018 року та Договору про внесення змін та заміну сторони від 21.12.2021 року, адже відсутнє будь-яке порушення щодо проведення оплат, та просить врахувати ці додаткові пояснення при прийнятті рішення.

27.01.2025 року сторона позивача подала заяву про зміну предмета позову. Мотивує її тим, що майнові права на спірну квартиру з моменту укладення Спірного договору належать саме їй, тому вчинення ТзОВ «ЄвроЛьвів» відчуження таких майнових прав на користь ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент» (за договором №01-23/03-24 від 26.03.2024) порушує її права та свідчить про наявність підстав для визнання такого недійсним. З огляду на таке просить визнати недійсним Договір №01-26/03-24 в частині, яка порушує права Позивача п.2.5, п.7.1, п.7.3. та залучити ТзОВ"Сіті Львів Девелопмент співвідповідачем.

Ухвалою від 27.02.2025 року суд задовольнив таку заяву.

26.03.2025 року суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду.

08.05.2025 року від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІ ЛЬВІВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» адвоката Оприска М.В. поступила заява про повернення до підготовчого судового засідання. Заяву мотивував тим, що до участі у справі в якості третьої особи було залучено ТзОВ «СІТІ ЛЬВІВ ДЕВЕЛОПМЕНТ». Ухвалою суду від 27.02.2025 року Товариство залучено до участі у якості співвідповідача. 26.03.2025 року судом було закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання.

Проте, ухвали від 27.02.2025 року та 26.03.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІ ЛЬВІВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» не отримувало. Відтак, це призвело до порушення процесуальних прав Товариства як співвідповідача, певна частина з яких може бути реалізована лише на стадії підготовчого провадження.

03.06.2025 року суд постановив ухвалу про задоволення такої заяви і повернення до стадії підготовчого розгляду.

30.06.2025 року представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІ ЛЬВІВ ДЕВЕЛОПМЕНТ» адвокат Оприско М.В. подав відзив на позовну заяву та просить відмовити у задоволенні позову повністю.

09.10.2025 року суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Цимбала І.З., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 03.09.2025 року та ордеру серія ВС № 1309836 від 13.09.2024 р. позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Впродовж розгляду справи представник подавала пояснення, заперечення, обгрунтовуючи право на звернення за захистом порушеного права у спосіб визнання майнових прав на квартиру, доведення про повну сплату позивачем забезпечу- вального внеску за Попереднім договором, при цьому посилаючись на діючу практику ВС.

Представник відповідача адвокат Маланій І.Я., яка діє на підставі ордеру серія ВС №1297098 від 18.07.2024 р. в судовому засіданні позовні вимоги заперечила з підстав, наведених у відзиві.

Представник відповідача адвокат Оприско М.В. в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, наведених у відзиві.

Заслухавши пояснення учасників, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд установив таке.

Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст. 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що 13.11.2018 ОСОБА_1 підписала попередій договір кіпівлі-продажу квартири з ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест» (надалі Попередній договір), який посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Антоновою В.І., зареєстрований в реєстрі за №2460. (арк.спр.15-22).

Предметом Договору згідно п.2.1 є укладення Сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу Об`єкту (далі Основний договір) на умовах встановлених цим Договором.

Згідно п.2.4. Сторони укладають Основний договір на умовах, передбачених цим Договором, протягом ІУ кварталу 2020 року, але не пізніше 60 днів з моменту проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Строною-1 на Об`єкт та за умови виконання Стороною -2 вимог розділу 4 Договору.

Розділом 4 Договору передбачено забезпечення виконання Договору та порядок розрахунків.

Згідно п.4.2. Договору сума коштів буде після її належної сплати Стороною-2 за даним Договором, зарахована до платежів за Основним договором у момент укладення такого Основного договору.

Пунктом 4.3. та 4.4. визначено розмір забезпечувального платежу, що дорівнює сумі коштів, яка у національній валюті України гривні складає 759 190, 00 грн. без ПДВ, що становить 27 207, 47 дол. США. Такий платіж вноситься двома частинами на банківський раханок Сторони-1 (при цьому сума забезпечувального платежу може бути збільшена на коефіцієнт корегування вартості (Ккв) на момент сплати кожного окремого платежу: перший у розмірі 10 000 грн., що за курсом НБУ становить 358,37 дол. США до 15.11.2018 року; другий платіж у розмірі 673 271, 00 грн., що за курсом НБУ становить 24 128, 35 дол. США до 16.11.2018 року. До 15 грудня 2020 3-й платіж у розмірі 75 919, 00 грн., що за курсом НБУ становить 2 720, 75дол. США.

Згідно з п.7.2 Попереднього договору за порушення строків виконання грошових зобовязань за цим Договором Сторона-2 сплачує Стороні-1 суму заборгованості, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, три відсотки річних, нарахованих на суму боргу, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочки.

21.12.2021 року позивачкою був укладений тристоронній договір, зареєстрований в реєстрі за № 2047 про внесення змін до Попереднього договору, відповідно до якого права та обов`язки ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія- Інвест» перейшли до ТзОВ «ЄвроЛьвів». Сторони повинні були укласти Основний договір протягом 4 кварталу 2022 року (п.1.5.1.). Квартира повинна передатись ТзОВ «ЄвроЛьвів» ОСОБА_1 у власність виключно після здійснення усіх платежів (арк.спр. 27-30).

Цим же договором змінено п.4.9. Попереднього договору та викладено в іншій редакції. Встановлено вартість 1 кв.м. площі Об`єкту у розмірі 18000 грн., що на день укладення такого становить 659,71 дол. США. Курс гривні по відношенню до дол. США враховується на момент здійснення оплати.

Також погодили, що на момент підписання сума недоплаченої частини забезпечувального платежу становить 133 071,00 грн. без ПДВ. Знову ж таки зазначено, що платіж вноситься на банківський рахунок Сторони-1 (при цьому сума забезпечувального платежу може бути збільшена на коефіцієнт корегування вартості (Ккв) на момент сплати кожного окремого платежу.

Додатковим договором встановлено оплату рівними частками до 25 числа щомісяця у розмірі 16 633, 88 грн. за курсом НБУ на день укладення цього Договору становить 609, 64 дол. США. Також визначено порядок розрахунку коефіцієнту коригування вартості.

Згідно п.2.1. розділу 2 встановлено, що перехід прав і обов`язків, що є предметом даного Договору, здійснюється шляхом зміни сторони в Попередньому договорі купівлі-продажу квартири, з усіма правовими наслідками для сторін.

Як убачається з наданого представником третьої особи розрахунку від 09.12.2024 року (арк. спр. 92-94) загальна сума заборгованості за Попереднім договором купівлі-продажу квартири від 13.11.2018 року та Договором про внесення змін та заміну сторони від 21.12.2021 року становить 8535, 94 грн.

Позивач також просить визнати недійсним Договір № 01-26/03-24 щодо організації та фінансування будівництва об`єкта від 26.03.2024 року, укладений між ТзОВ «ЄвроЛьвів» та ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент», a саме в частині, яка порушує права Позивачки - n.2.5., n.7.1.,n.7.3. зa умовами якого майнові права на об`єкт будівництва та функції забудовника передані Девелоперу (TзОВ «Сіті Львів Девелопмент»). Як обгрунтування зазначає, що майнові права на однокімнатну житлову квартиру, що знаходиться у 2 (другому) під`їзді на 3 (третьому) поверсі, за будівельним номером 100 (сто), загальна проектна площа 48,98 квм., яка розташована у багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_2 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером :07:004:0024, з моменту укладення Попереднього договору належать саме їй, то вчинення ТОВ «ЄвроЛьвів» відчуження таких майнових прав на користь TОВ «Сіті Львів Девелопмент» (за Договором № 01-26/03-24 від 26.03.2024) порушує її права та свідчить про наявність підстав для визнання такого недійсним (в частині передання майнових прав на квартиру Позивачки).

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяr цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як зазначено вище 13.11.2018 року між ТОВ «КУА «ОПТИМУМ» та ОСОБА_1 укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири, а 21.12.2021 року між ТОВ «КУА «ОПТИМУМ», ОСОБА_1 та ТзОВ «ЄвроЛьвів» було укладено Договір про внесення змін та заміни сторони до цього Попереднього договору. Предметом купівлі-продажу за вищезгаданим Попереднім договором є: однокімнатна житлова квартиру у будинку, який повинен бути збудований на земельнійділянці з кадастровим номером :07:004:0024 по АДРЕСА_2 .

Так, з аналізу статті 635 ЦК України слід зазначити про те, що єдиним зобов`язанням сторін за попереднім договором є зобов`язання укласти основний договір у певний строк (термін), обумовлений таким попереднім договором. Ухилення від такого укладення є порушенням цього зобов`язання, однак якщо факт ухилення судами не встановлено, а сторони в обумовлений строк (термін) основний договір не уклали або одна зі сторін не направила іншій стороні пропозицію про його укладення, таке зобов`язання вважається припиненим.

Відповідно до ч.3 ст.635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Одним із завдань попереднього договору є те, що він повинен забезпечити відносини між сторонами до укладення основного договору, гарантувати реальну можливість через певний час набути відповідні права на тих самих умовах, які існували в момент укладення попереднього договору, навіть у тому разі, коли одна із сторін втратить інтерес до цих правовідносин. Отже, відповідно до умов попереднього договору покупець набуває право власності на майнові права після підписання ним акту прийому-передачі майнових прав.

Оскільки між сторонами попереднього договору до укладення Договору № 01-26/03-24 таких правовідносин не відбулося, то позивач помилково вважає, що їй належади майнові права на квартиру. До того ж, як зазначено вище сторона за попереднім договором не повністю виконала свої зобовязання.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині першій статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Частинами першою - третьою статті 635 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (укладення між ОСОБА_1 та ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест», а в подальшому з ТзОВ «ЄвроЛьвів») встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

За змістом статей 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

У частині першій статті 179 ЦК України надано визначення речі як предмета матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (частина перша статті 181 ЦК України).

У статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Окремо вказано, що майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.

З аналізу вказаних норм права можна зробити висновок, що у ЦК України визначення майнового права відсутнє, оскільки у статті 190 ЦК України міститься вказівка лише про те, що майнові права є неспоживчою річчю і визнаються речовими правами. При цьому не викликає сумніву, що майнові права є об`єктом цивільних правовідносин.

Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (абзац третій частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»).

Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому.

Вказане свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У частині другій статті 331 ЦК України вказано, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Суд дійшов висновку, що предметом позову в цій справі є майнові права на об`єкти інвестування.

Ефективним способом захисту майнових прав на об`єкт інвестування у разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також за відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків учасником будівництва, є визнання за учасником будівництва (пайовиком) майнових прав на об`єкт інвестування.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15 (провадження 14-31цс20), від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15 (провадження № 14-39цс19) та від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13 (провадження № 14-606цс18).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 травня 2019 року, справа № 760/17864/16-ц, провадження № 61-699св17, від 12.03.2025 року, справа №761/28387/23 провадження № 61-1063св25 у разі невиконання належним чином взятих на себе зобов`язань, а також, відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування.

Отже, належним відповідачем у такій справі є забудовник, а обставинами, що підлягають доведенню у справі за позовом про визнання майнових прав на об`єкт інвестування, є: невиконання забудовником свого обов`язку або відсутність факту введення будинку в експлуатацію, а також факт виконання особою, яка вважає свої майнові права порушеними (учасником будівництва, пайовиком), повної та вчасної сплати пайових внесків.

З долучених третьою особою до матеріалів справи письмового пояснення з додатками вбачається, що 26 березня 2024 року між ТОВ «ЄвроЛьвів» та ТОВ «Сіті Львів Девелопмент» укладено Договір №01-26/03-24 за умовами якого майнові права та функції забудовника на багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_2 , що буде збудований на земельній ділянці разом з усім функціонуючим інженерним обладнанням, які необхідні для забезпечення належної його експлуатації в порядку, строки та на умовах, визначених цим Договором, чинним законодавством України, який після прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом будинку та здійснення відповідної державної реєстрації права власності, стане самостійним об`єктом нерухомого майна (п.1.5 Договору) (арк. спр. 102-113).

Згідно предмету Договору (п.2.1) Замовник зобов`язується передати виключно Девелоперу право забудови земельної ділянки та відповідні функції замовника будівництва Об`єкта на земельній ділянці разом з усіма виконаними та/або незавершеними роботами та придбаними матеріалами, які були виконані та використані при спорудженні Об`єкта будівництва, а Девелопер зобов`язується забезпечити організацію та/або фінансування (інвестування) будівництва Об`єкта відповдно до законодавства в т.ч. залучення коштів інших фізичних та /або юридичних осіб. Представник також посилається на додатки до договору від 26.03.2024 року - Акт передачі-приймання щодо організації та фінансування будівництва обєкта від 26.03.2024 року та передачі- приймання будівельного майданчика від 26.03.2024 року.

Згідно ч.7 ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі якщо право на будівництво об`єкта передано іншому замовникові або змінено генерального підрядника чи підрядника (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), а також у разі коригування проектної документації замовник протягом трьох робочих днів повідомляє про такі зміни відповідний орган державного архітектурно- будівельного контролю з поданням засвідчених у встановленому порядку копій документів, що підтверджують зазначені зміни. У разі якщо коригування проектної документації може вплинути на визначення адреси об`єкта нового будівництва (зміна місця розташування об`єкта, головного входу, зміна кількості об`єктів тощо), у повідомленні зазначається про необхідність коригування (зміни, присвоєння, анулювання) адреси. Продовження виконання будівельних робіт без такого повідомлення забороняється.

Так, у постанові Верховного Суду від 16.02.2022 р. у справі № 761/7955/19, визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК Украйни).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Статтею 611 ЦК України передбачені правові наслідки, встановлені договором або законом, які настають у разі порушення зобов`язання, а саме: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Враховуючи, що позивачкою не в повній мірі та несвоєчасно виконані умови договору, неповністю сплачений забезпечувальний платіж, а також штрафні санкції, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша-друга статті 133 ЦПК України).

Так, 21.10.2025 року представник відповідача ТзОВ «ЄвроЛьвів» адвокат Маланій І.Я. звернулася до суду із клопотанням про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 40 000, 00 грн. На підтвердження понесених витрат надала копію договору та додаткового договору про надання правової допомоги, рахунок наданих послуг, ордер, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

21.10.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цимбали І.З. надійшло заперечення на клопотання про стягнення витрат на оплату правничої допомоги. Мотивувала тим, що дана справа не є складною з правової точки зору і до моменту подання позовної заяви відповідачі мали вже сформовану правову позицію щодо свого захисту, яка використовується однотипно. Звертає увагу, що за весь час розгляду справи сторона відповідача подала лише відзив, що свідчить про незначний обсяг витраченого часу представником ТзОВ «Єврольвів». За таких обставин заявлена сума у 40 000, 00 грн. не є обґрунтованою та виходить за межі розумного співвідношення з фактично виконаними роботами. Просить відмовити у задоволенні такої заяви.

Заяву щодо витрат на правничу допомогу подано у строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Окрім цього, представником відповідача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги №1-0105/24-ц від 01.05.2024, укладений між адвокатським бюро «Оприско та партнери» та юридичною особою Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів» в особі директора Кашівського Р.В.; додатковим договором до договору про надання правової допомоги №1-0105/24-ц, який укладений 22.10.2024 року; рахунком №032/1-0105/24-ц від 15.10.2025 року гонорар у сумі 40 000, 00 грн.; копією квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №2.364187279.1 від 20.10.2025 року на суму 40 000, 00 грн.

Згідно з рахунком №032/1-0105/24-ц адвокатським бюро надано Замовнику правничу допомогу по справі №466/9420/24 на суму 40 000, 00 гривень.

Відповідно принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з реальності та розумності розміру таких.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог представника відповідача шляхом стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 майнових прав на об`єкт, визнання недійсним Договору №01-26/03-24 в частині, яка порушує права позивача п. 2.5, п. 7.1, п. 7.3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів», код ЄДРПОУ - 36118695, витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. (десяти тисяч гривень).

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів» , 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 44.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Львів Девелопмент», , юр. адреса: м. Львів, вул. Новаківського, 14.

Повний текст рішення виготовлено та оголошено 24 жовтня 2025 року

Суддя П. С. Невойт