РІШЕННЯ

іменем України

09.10.2025

Справа № 331/2805/25

Провадження № 2/331/2073/2025

Олександрівський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Фісун Н.В., за участю секретаря судового засідання Коростельової К.Ю., розглянувши у судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 15 листопада 1991 року по 12 квітня 2019 року, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 1119.

Бердянським міськрайонним судом Запорізької області у цивільній справі № 310/9792/18 винесено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішення у справі набуло чинності 12.04.2019 року.

За час сумісного життя однією сім`єю у зареєстрованому шлюбі, ними як подружжям 22.06.1993 року, згідно договору купівлі - продажу, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріального контори Мягченко С.Г. придбано трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за спільні кошти. Речове право зареєстровано в Бердянському БТІ про що міститься відповідний реєстраційний напис вчинений міжміським бюро технічної інвентаризації.

Після розлучення сторони по справі не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеної трикімнатної квартири.

Просить визнати нерухоме майно: трикімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 41,5 кв. м. - об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Провести розподіл майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 41,5 кв. м.

Ухвалою суду 19.05.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду 28.05.2025 року справу прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду 18.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено до розгляду цивільну справу.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача, адвокат Ільїна В.Ю., просить справу розглянути за її відсутності та відсутності ОСОБА_2 за наявними у матеріалах справи документами.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 15 листопада 1991 року по 12 квітня 2019 року, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 1119.

Бердянським міськрайонним судом Запорізької області у цивільній справі № 310/9792/18 винесено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішення у справі набуло чинності 12.04.2019 року.

22.06.1993 року за час сумісного життя однією сім`єю у зареєстрованому шлюбі, ними як подружжям придбано трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі - продажу, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріального контори Мягченко С.Г. Речове право зареєстровано в Бердянському БТІ про що міститься відповідний реєстраційний напис вчинений міжміським бюро технічної інвентаризації.

Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно зі статтею 68 СК України зазначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частину третю статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судом встановлено, що спірне нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_2 набуто сторонами за час шлюбу, тому воно є спільним сумісним майном подружжя.

Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

ОСОБА_1 заявила, ОСОБА_2 не спростував, що об`єктом права спільної сумісної власності їх як подружжя є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56, 8 кв.м, житловою площею 41, 5 кв.м.

Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як співвласники об`єктів, що належать їм на праві спільної сумісної власності, мають рівні права на майно, набуте за час шлюбу, мають право на поділ майна, у разі поділу майна частки сторін (колишнього подружжя) є рівними. Сторони не заперечують рівність часток у праві спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, інше домовленістю між сторонами не визначено, шлюбний договір між сторонами не укладався.

Враховуючи, що майно придбане сторонами у шлюбі є спільним сумісним майном, відповідач не заперечував щодо запропонованого позивачем поділу спільного майна подружжя, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги щодо поділу майна подружжя.

Керуючись ст. ст.60,69-71 СК України, ст. ст.2,4,7,9,10,76-81,137,141,258,259,263, 264, 265,268,273,280-283, 352,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 41,5 кв. м. - об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Поділити майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 41,5 кв. м.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 41,5 кв. м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 09 жовтня 2025 року.

Суддя Н.В.Фісун