УХВАЛА

14 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 462/7435/23

провадження № 61-12593ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року у справі за позовом товариства

з обмеженою відповідальністю «Автокат» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи - приватне підприємство «Авто-Фортуна», Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Автокат»

(далі - ТОВ «Автокат») звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи - приватне підприємство «Авто-Фортуна» (далі - ПП «Авто-Фортуна»), Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня

2024 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду

від 13 серпня 2025 року, позов ТОВ «Автокат» задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 5959/18/002393 (CГ)

від 08 серпня 2018 року автомобіля марки «MAN 23.414 11967», 2000 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , укладений в ПП «АВТО-ФОРТУНА» (СГ) (реєстрація в ТСЦ 4641) між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Скасовано державну реєстрацію права власності автомобіля марки «MAN 23.414 11967» 2000 року випуску, № шасі НОМЕР_1 за

ОСОБА_3 , проведену відповідно до договору купівлі-продажу № 5959/18/002393 (CГ) від 08 серпня 2018 року.

Поновлено право власності на автомобіль марки «MAN 23.414 11967»,

2000 року випуску, № шасі НОМЕР_1 за ОСОБА_2 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу №5959/18/002380 від 07 серпня 2018 року напівпричіпа марки «SCHMITZ SPR 24», 1997 року випуску, № шасі НОМЕР_2 , укладений в ПП «АВТО-ФОРТУНА» (СГ) (реєстрація

в ТСЦ 4641) між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Скасовано державну реєстрацію права власності напівпричіпа марки «SCHMITZ SPR 24», 1997 року випуску, № шасі НОМЕР_2 за ОСОБА_3 , проведену відповідно до договору купівлі-продажу №5959/18/002380 від 07 серпня 2018 року.

Поновлено право власності на напівпричіп марки «SCHMITZ SPR 24», 1997 року випуску, № шасі НОМЕР_2 за ОСОБА_2 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу №5959/18/002379 від 07 серпня 2018 року автомобіля марки «MAN 19.403 11967», 1996 року випуску, № шасі НОМЕР_3 , укладений в ПП «АВТО-ФОРТУНА» (СГ) (реєстрація

в ТСЦ 4641) між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Скасовано державну реєстрацію права власності автомобіля марки

«MAN 19.403 11967», 1996 року випуску, № шасі НОМЕР_3 за

ОСОБА_3 , проведену відповідно до договору купівлі-продажу №5959/18/002379 від 07 серпня 2018 року.

Поновлено право власності на автомобіль марки «MAN 19.403 11967»,

1996 року випуску, № шасі НОМЕР_3 за ОСОБА_2 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу №5959/18/002108 від 12 червня 2018 року напівпричіпа марки «SCHWARZMUELLER SPA-3E», 1999 року випуску, № шасі НОМЕР_4 , укладений в ПП «АВТО-ФОРТУНА» (СГ) (реєстрація в ТСЦ 4641) між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу №5959/21/011068 від 26 листопада 2021 року напівпричіпа марки «SCHWARZMUELLER SPA-3E», 1999 року випуску, № шасі НОМЕР_4 , укладений в ПП «АВТО-ФОРТУНА» (СГ) (реєстрація в ТСЦ 4641) між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Скасовано державну реєстрацію права власності напівпричіпа марки «SCHWARZMUELLER SPA-3E», 1999 року випуску, № шасі НОМЕР_4 за ОСОБА_4 , проведену відповідно до договору купівлі-продажу №5959/21/011068 від 26 листопада 2021 року.

Поновлено право власності на напівпричіп марки «SCHWARZMUELLER SPA-3E», 1999 року випуску, № шасі НОМЕР_4 за ОСОБА_2 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 5959/18/002107 від 12 червня 2018 року автомобіля марки «MAN 19.403», 11973 куб. см., 1998 року випуску, № шасі НОМЕР_5 , укладений в ПП «АВТО-ФОРТУНА» (СГ) (реєстрація в ТСЦ 4641) між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 5959/22/011815 від 17 вересня 2022 року автомобіля марки «MAN 19.403», 11973 куб. см., 1998 року випуску, № шасі НОМЕР_5 , укладений в ПП «АВТО-ФОРТУНА» (СГ) (реєстрація в ТСЦ 4641) між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Скасовано державну реєстрацію права власності автомобіля марки «MAN 19.403», 11973 куб. см., 1998 року випуску, № шасі НОМЕР_5 за ОСОБА_1 , проведену відповідно до договору купівлі-продажу № 5959/18/002107 від 12 червня 2018 року.

Поновлено право власності на автомобіль марки «MAN 19.403», 11973 куб. см., 1998 року випуску, № шасі НОМЕР_5 за ОСОБА_2

06 жовтня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року у справі № 462/7435/23.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).

Аналіз ЄДРСР свідчить, що повний текст постанови Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року, складено в той же день, а отже подання касаційної скарги 06 жовтня 2025 року є пропуском строку, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинна бути зазначена дата отримання копії рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

За змістом частини першої статті 127 ЦПК України поновлення пропущеного процесуального строку встановленого законом здійснюється судом за заявою учасника справи.

Заявником подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що копію постанови Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2025 рокуотримав - 08 вересня 2025 року, на підтвердження чого заявник надав супровідний лист Львівського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року № 462/7435/23/25543/2025.

Втім, заявником не враховано, що на час вирішення питання про відкриття касаційного провадження у розпорядженні Верховного Суду відсутні матеріали цивільної справи № 462/7435/23, які б могли підтвердити або спростувати наведені ним причини пропуску строку на касаційне оскарження.

Крім того, із зазначеного супровідного листа апеляційного суду не можливо встановити дату отримання поштового відправлення заявником та те, що копію постанови Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року було отримано заявником вперше, оскільки копія оскаржуваного судового рішення була направлена ОСОБА_1 у відповідь на його заяву.

Більш того, заявник був обізнаний про апеляційне провадження у справі № 462/7435/23, а тому був зобов`язаний слідкувати за станом ініційованого ним судового провадження.

За змістом частини другої та четвертої статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У разі подання клопотання про поновлення пропущеного строку заявник повинен одночасно надати докази на підтвердження обставин, які свідчать про наявність передбачених законом підстав для таких дій. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

За таких обставин наведені у касаційній скарзі підстави для поновлення строку касаційного оскарження наразі недоведені, а отже на даний час не можуть бути визнані поважними.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання суду доказів, які підтверджують обставини, що зазначені заявником як підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Такими доказами можуть бути зокрема довідка суду в якому зберігаються матеріали справи № 462/7435/23 з відображенням у ній інформації про те, чи наявні у справі докази вручення ОСОБА_1 копії постанови Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року, або копії матеріалів справи № 462/7435/23 в хронологічному порядку після оскарженої постанови апеляційного суду, з зазначенням поважних причин неподання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення заявнику оскаржуваної постанови апеляційного суду.

Крім того, пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує на порушення судами норм процесуального права, однак, в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України заявником в касаційній скарзі чітко не зазначені підстави касаційного оскарження передбачених статтею 389 цього Кодексу.

Таким чином, наразі, заявником належним чином не виконані вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), з урахуванням роз`яснень викладених у цій ухвалі.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розміру.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Предметом касаційного оскарження є судові рішення в частині

- визнання недійсним договору купівлі-продажу № 5959/22/011815

від 17 вересня 2022 року, автомобіля марки «MAN 19.403», 11973 куб. см.,

1998 року випуску, № шасі НОМЕР_5 , укладений в ПП «АВТО-ФОРТУНА» (СГ) (реєстрація в ТСЦ 4641) між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом поновлення становища, що існувало до укладання оспорюваного договору;

- скасування перереєстрації права власності за ОСОБА_1 на автомобіль марки «MAN 19.403», 11973 куб. см., 1998 року випуску, № шасі НОМЕР_5 ;

- скасування права власності на автомобіль марки «MAN 19.403», 11973 куб. см., 1998 року випуску, № шасі НОМЕР_6 за ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подачі позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 684, 00 грн.

Судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення до суду з позовом) становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (13 420, 00 грн).

Згідно пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України, ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час подання позовної заяви) судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

Аналіз скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціну позову, оскільки неможливо встановити вартість спірного майна.

Однак, за подану ОСОБА_1 касаційну скаргу судовий збір має бути сплачено, як за вимоги майнового характеру виходячи із вартості спірного майна та вимоги немайнового характеру (визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування реєстрації права власності).

З урахуванням статей 4, 6 Закону України «Про судовий збір» та положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», судовий збір має бути розраховано за формулою: (1% вартості спірного майна х 200%, але не менше 2 147, 20 грн та не більше 24 840, 00 грн) за вимогою майнового характеру та за дві вимоги немайнового характеру у розмірі 4 294, 40 грн (2 684, 00 грн х 0,4 х 200% х 2).

До касаційної скарги додано документ про сплату судового збору в розмірі 5 448, 52 грн, однак наведене обґрунтування сплаченого судового збору та його розмір не відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір».

Таким чином заявник має обґрунтувати розмір сплаченого судового збору виходячи із ціни позову (вартості спірного майна) обчисленої згідно частини першої статті 176 ЦПК України та роз`яснень, викладених в цій ухвалі, а у разі, якщо розмір сплаченого судового збору не відповідає вказаним вимогам закону, доплатити судовий збір та надати суду документ, що підтверджує доплату судового збору у визначеному законом розмірі і порядку.

Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом обґрунтування розміру сплаченого судового збору виходячи із ціни позову обчисленої згідно частини першої статті 176 ЦПК України виходячи із вартості спірного майна, а у разі, якщо розмір сплаченого судового збору не відповідає вказаним вимогам закону, доплатити судовий збір та надати суду документ, що підтверджує доплату судового збору у визначеному законом розмірі і порядку.

Згідно частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження або про відмову у відкритті касаційного провадження буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року у справі № 462/7435/23 залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення заявнику копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян