ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/23070/25

Провадження № 22-ц/820/2207/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представниці позивача Прокопик І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійний край», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2025 року про забезпечення позову,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійний край» (далі - ТОВ «Олійний край», товариство), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики.

ОСОБА_1 зазначив, що 4 лютого 2025 року директор ТОВ «Олійний край» Гулевич О.В. в інтересах товариства отримав у нього в борг 225 000 доларів США на строк до 20 липня 2025 року. Факт укладення договору позики та передачі коштів підтверджується відповідною розпискою. Наразі ТОВ «Олійний край» не повернуло позичені кошти, внаслідок чого з товариства на користь позивача слід стягнути борг у розмірі 225 000 доларів США. Також у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання ТОВ «Олійний край» має сплатити позивачу 3% річних від простроченої суми за період з 21 липня 2025 року по 18 серпня 2025 року у розмірі 22 391 грн 33 коп.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТОВ «Олійний край» на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 225 000 доларів США у гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України на день фактичного платежу та 3% річних від простроченої суми у розмірі 22 391 грн 33 коп.

Короткий зміст вимог заяви про забезпечення позову

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подав суду заяву про забезпечення позову посилаючись на те, що ТОВ «Олійний край» має чисельні борги перед іншими особами та може відчужити своє рухоме та нерухоме майно, а невжиття таких заходів утруднить виконання рішення суду та унеможливить ефективний захист порушеного права позивача.

ОСОБА_1 просив суд накласти арешт на:

- грошові кошти, що належать ТОВ «Олійний край», як у національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову, у межах суми позовних вимог у розмірі 225 000 доларів США;

- рухоме та нерухоме майно (автотранспортні засоби, обладнання тощо), яке належить ТОВ «Олійний край», в межах ціни позову 225 000 доларів США та в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2025 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на грошові кошти в межах суми 225 000 доларів США, що еквівалентно 9 321 560 грн 76 коп., які належать ТОВ «Олійний край» та перебувають на всіх його рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах України.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

Визначено, що ухвала підлягає негайному виконанню.

Суд керувався тим, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду про задоволення позову чи утруднити ефективний захист прав та інтересів позивача. Такий вид забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти боржника є співмірним і достатнім заходом із заявленими позивачем вимогами. Водночас не підлягає задоволенню заява позивача в частині накладення арешту на кошти, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем у процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову, та на рахунки, які будуть відкриті боржником у майбутньому, а також в частині накладення арешту на належне боржнику рухоме та нерухоме майно. До того ж, позивач не навів у заяві перелік майна, на яке він просить накласти арешт, що виключає можливість оцінки судом співмірності вжиття відповідних заходів.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про забезпечення позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення заяви в цілому посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно відповідача забезпечить належне виконання рішення суду про задоволення позову та поновлення порушеного права позивача. Такий захід є співмірним і достатнім із позовними вимогами. Висновок суду про можливість забезпечення позову лише арештом наявних коштів, а не тих, що будуть набуті товариством у майбутньому, є необґрунтованим. Водночас суд помилково керувався тим, що незазначення позивачем детального переліку рухомого та нерухомого майна боржника перешкоджає його арешту.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ТОВ «Олійний край» і ОСОБА_2 не подали відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду в повній мірі не відповідає.

Заслухавши учасницю судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не застосував правильно норми статей 149, 150 ЦПК України, а тому постановлена ним ухвала підлягає зміні.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Між ОСОБА_1 і ТОВ «Олійний край» виник спір з приводу невиконання останнім зобов`язання за договором позики.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із положень статті 153 ЦПК України слідує, що за загальним правилом заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

За своєю правовою природою забезпечення позову є гарантією належного виконання рішення суду про задоволення позову та ефективного відновлення порушених прав позивача. Вжиття судом цих заходів встановлює до прийняття рішення по справі певні обмеження здійснення учасниками справи, зокрема відповідачами, цивільних прав.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Також підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо-обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених процесуальним законом, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 травня 2020 року (справа №759/3972/18), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 6 серпня 2025 року (справа №759/22148/24) зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У цій же постанові Верховний Суд визнав обґрунтованим висновок суду першої інстанції про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно боржника без зазначення детального переліку цього майна.

Предметом заявленого позову є зобов`язання ТОВ «Олійний край» за договором позики у розмірі 225 000 доларів США.

Встановивши, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обраний позивачем вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача може забезпечити фактичне виконання судового рішення про задоволення позову та правильно виснував про співмірність обраного позивачем заходу забезпечення позову.

Водночас суд сформулював висновок про накладення арешту на грошові кошти, який допускає неоднозначне тлумачення щодо обсягу обтяжених коштів.

Також суд безпідставно відмовив позивачу в арешті рухомого та нерухомого майна товариства.

В цій частині ухвала суду першої інстанції підлягає зміні.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Суд першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову не дотримався норм матеріального та процесуального закону, хоча зробив правильний висновок про застосування заходу забезпечення позову у виді арешту.

Відтак ухвалу суду слід змінити в частині обсягу майна, на яке накладено арешт.

Підстави для скасування цієї ухвали відсутні.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2025 року про забезпечення позову в частині обсягу обтяженого майна змінити.

Накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Олійний край» (місцезнаходження - 29025, Хмельницька область, місто Хмельницький, вулиця Романа Шухевича, 8/7-В; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 43617830) і знаходяться у нього чи в інших осіб, у межах суми позовних вимог 225 000 доларів США.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2025 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Колієв С.А.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 27