Справа № 180/1347/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.

з секретарем судового засідання Лебедєвою І.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Мотуз Олександра Володимировича звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просив стягнути з АТ «Марганецький ГЗК» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку суму грошових коштів в розмірі 150000 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Позов обґрунтовано тим, що під час роботи на підприємстві відповідача, з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, що підтверджено Актом № 28/5 про нещасний випадок форми Н-1 від 02.10.2014 року та актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 02.10.2014 року. У Акті Н-5 зазначено діагноз позивача: перелом кісток тазу (лонної, сідничної, бокової маси крижу), зліва зі зміщенням. Перелом поперечних відростків L3, L4, L5 зі зміщенням зправа, L1 зліва. Перелом шийки лівого стегна. ЧМТ, СГМ. Травматичний і геморагічний шок. Згідно довідки МСЕК від 21.05.2015 року позивачу первинно визначено втрату працездатності на рівні 45% та встановлено третю групу інвалідності. Станом 20.06.2016 року позивачу повторно визначено втрату працездатності на рівні 45% та встановлено третю групу інвалідності. 23.06.2021 року позивачу повторно визначено втрату працездатності на рівні 30% та встановлено третю групу інвалідності. Станом на 21.06.2023 року позивачу повторно визначено втрату працездатності на рівні 30% та встановлено третю групу інвалідності. Згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 102/25/2188/В від 18.06.2025 року позивачу встановлено повторно безстроково 30% втрати професійної працездатності та встановлено інвалідність 3 групи. У зв`язку із вказаною травмою порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, відчуває болі, не може повернутися до повноцінного життя, відчуває фізичні страждання. Все це постійно і негативно позначилося на його душевному та фізичному стані.

Ухвалою від 08.07.2025 року відкрито провадження по справі.

17.07.2025 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити ОСОБА_1 в позові у повному обсязі. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що для настання матеріальної відповідальності відповідача перед ОСОБА_1 відсутні умови, а саме: наявність прямої дійсної шкоди, протиправність дій або бездіяльності відповідача, причинний зв`язок між протиправним правопорушенням свого обов`язку і шкодою, що наступила, вина сторони (винні дії). Також розрахунок розміру компенсації моральних страждань не підтверджується жодними доказами. Також, Актом про нещасний випадок, пов`язаного з вироництвом, за формою Н-1 від 03.10.2014 року, однією з осіб, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці, є ОСОБА_1 , підземний гірник очисного вибою 6 розряду, який не виконував вимогу паспорту управління покрівлею та кріплення ніші очисних заходок Г-3027 і не дбав про особисту безпеку при виконанні робіт, чим порушив п.п.1.1.4., 2.2.1. інструкції з охорони праці ОТ-ОШ-01-03 для підземного гірника очисного забою. Позивач не оскаржував висновки, викладені в Акті про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за Формою Н-1 від 30.10.2014 року. Таким чином, ОСОБА_1 погодився, що нещасний випадок стався з ним саме у зв`язку з його недбалістю про особисту безпеку.

22.07.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він просив задовільнити позовні вимоги у повному обсязі; з аргументами та доводами відповідача, не погоджуються.

Справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з таких підстав.

29.09.2014 року ОСОБА_1 , перебуваючи у трудових відносинах з АТ «Марганецький ГЗК», отримав травму на виробництві відповідача.

Згідно з Актом 28/5 про нещасний випадок, форми Н-1, затвердженим 03.10.2014 року, 29.09.2014 року о 21-25 годині ОСОБА_2 та ОСОБА_3 направилися у відроблену заходку для підготування кріпільних матеріалів СВП-17 для встановлення другого окладу в ніші, а ОСОБА_1 , нагнувшись, проводив за допомогою обушка заглиблення в грунті виробітку з лівої (підзавальної) сторони заходки для встановлення стійки СВП-17. О 21-35 годині шматок зеленої глини зненацька випав із покрівлі підземельної (лівої) сторони ніші та вдарив ОСОБА_1 по спині, він упав та почав звати на допомогу. Причинами нещасного випадку є: основна організаційна. Невиконання вимог інструкції з охорони праці. Порушення п.2.2.1 та п.1.1.4 інструкції з охорони праці для підземного гірничого робітника очисного забою ОТ-ОШ-01-13. Супутня організаційна: невиконання посадових обов`язків, порушення п.3.39.1 посадової інструкції гірничого майстра дільниці очисного видобування марганцевої руди відокремленої дільниці шахти № 9/10 шахти 14/15. Діагноз ОСОБА_1 : перелом кісток тазу (лонної, сідалищної, бічної маси крестця), зліва зі зміщенням. Перелом поперечних відростків L3, L4, L5 зі зміщенням зправа, L1 зліва. Перелом шийки лівого стегна. ЧМТ, СГМ. Травматичний і геморагічний шок (а.с.23-24).

Оглядом МСЕК первинним від 21.05.2015 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності та 45% втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом (а.с.14).

Оглядом МСЕК повторним від 20.07.2016 року ОСОБА_1 встановлено втрату працездатності у розмірі 45% та третю групу інвалідності (а.с.14).

Оглядом МСЕК повторним від 23.06.2021 року ОСОБА_1 встановлено втрату працездатності у розмірі 30% та третю групу інвалідності (а.с.15).

Оглядом МСЕК повторним від 21.06.2023 року ОСОБА_1 встановлено втрату працездатності у розмірі 30% та третю групу інвалідності (а.с.16).

Згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 102/25/2188/В від 18.06.2025 року позивачу встановлено повторно безстроково 30% втрати професійної працездатності та встановлено інвалідність 3 групи (а.с.17).

Статтею 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, що становить явну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Отже, відповідачем, як роботодавцем, в порушення ст.153, ст.13 Закону України «Про охорону праці», не забезпечено ОСОБА_1 безпечних умов праці, що призвело до травмування останнього в результаті нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом.

Внаслідок травми позивач морально і фізично страждав через погіршення здоров`я, потребу в лікуванні, через вимушені зміни способу життя, втрату професійної працездатності.

Пунктом 1 ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що «громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди». Відповідно до п.4.1 цього ж рішенняушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова Пленуму ВСУ № 4) роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

ОСОБА_1 отримав трудове каліцтво і йому встановлено 30% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, безстроково.

ОСОБА_1 після отримання травми зазнає болей у спині, ногах, тазу, головний біль, порушення координації рухів, оніміння кінцівок, утрудненні при ходьбі, порушення сну, погіршення пам`яті

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, і вважає встановленим факт спричинення моральної шкоди позивачеві внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Стійку втрату працездатності встановлено ОСОБА_1 з 21.05.2015 року. Отже, з цієї дати у нього виникло право на отримання виплати за моральну шкоду.

Суд не приймає доводів відповідача, що відсутні такі умови виникнення в АТ «Марганецький ГЗК» зобов`язання на відшкодування моральної шкоди, як «неправомірні дії чи бездіяльність» та «вина», оскільки при розслідуванні нещасного випадку встановлено не лише вину позивача, але і вину інших працівників АТ «МГЗК», які не перевіряли достатність заходів безпеки, що спричинило травмування позивача.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд приходить до такого.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, третю групу інвалідності, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність лікування, період роботи на підприємстві відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є завищеним, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 120 000 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Також у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору при подачі позову та частковим задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 80, 263-268, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень, без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умов, визначених в ч.2 ст.354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», місце знаходження: Дніпропетровська область, місто Марганець, вулиця Єдності, 62, .

Дата складення повного тексту судового рішення 09.10.2025 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна