Номер провадження: 22-ц/813/6950/25
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

02.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Лозко Ю.П., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЯТА КАТЕРИНА-ОДЕСА»,

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2025 року,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЯТА КАТЕРИНА-ОДЕСА» про забезпечення позову у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЯТА КАТЕРИНА-ОДЕСА» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ТОВ «СВЯТА КАТЕРИНА-ОДЕСА» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення коштів, просило суд ???витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЯТА КАТЕРИНА-ОДЕСА»: 1) торговельну марку на словесний знак «КЛІНІКА СВЯТОЇ КАТЕРИНИ», для послуг 44 класу МКТП, зазначених свідоцтвом України № 103150 від 10.02.2009; 2) торговельну марку на словесний знак «КЛИНИКА СВЯТОЙ ЕКАТЕРИНЫ CLINIC SAINT CATHERINE», для послуг 44 класу МКТП, зазначених свідоцтвом України № 119822 від 10.03.2010; 3) торговельну марку на словесний знак « ІНФОРМАЦІЯ_1 », для послуг 44 класу МКТП, зазначених свідоцтвом України № 123700 від 25.05.2010; 4) торговельну марку на словесний знак « ІНФОРМАЦІЯ_2 », для послуг 44 класу МКТП, зазначених свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 10.03.2011; 5) торговельну марку на комбінований знак «PAIN CLINIC», для послуг 44 класу МКТІ, зазначених свідоцтвом України № НОМЕР_2 від 27.02.2012; 6) торговельну марку на словесний знак « ІНФОРМАЦІЯ_3 », для послуг 44 класу МКТП, зазначених свідоцтвом України № НОМЕР_3 від 25.11.2015; та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЯТА КАТЕРИНА-ОДЕСА» грошові кошти у розмірі 13180467,90 грн та вирішити питання розподілу судових витрат.

18.07.2025 року ТОВ «СВЯТА КАТЕРИНА-ОДЕСА» звернулося до суду з заявою про забезпечення позову та просило суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» до набрання рішенням суду у цій справі законної сили, вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки: на словесник знак «КЛІНІКА СВЯТОЇ КАТЕРИНИ» для послуг 44 класу МКТП, зазначених свідоцтвом України №103150 від 10.02.2009; на словесник знак «КЛИНИКА СВЯТОЙ ЕКАТЕРИНЫ CLINIC SAINT CATHERINE» для послуг 44 класу МКТП, зазначених свідоцтвом України №119822 від 10.03.2010; на словесник знак «КЛИНИКА БОЛИ КЛИНИКИ СВЯТОЙ ЕКАТЕРИНЫ» для послуг 44 класу МКТП, зазначених свідоцтвом України № НОМЕР_4 від 25.05.2010; на словесний знак «CARDICA» для послуг 44 класу МКТП, зазначених свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 10.03.2011; на комбінований знак «PAIN CLINIC» для послуг 44 класу МКТП, зазначених свідоцтвом України № НОМЕР_2 від 27.02.2012; на словесник знак «SVEKATERINA» для послуг 44 класу МКТП, зазначених свідоцтвом України № НОМЕР_3 від 25.11.2015, зокрема, щодо передання разом або окремо виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки за зазначеними свідоцтвами повністю або частково, щодо припинення дії зазначених свідоцтв разом або окремо у зв`язку з відмовою від них їх власника повністю або частково, щодо видачі ліцензій на використання торговельних марок за зазначеними свідоцтвами разом або окремо, а також публікувати в офіційному електронному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності відповідні відомості.

Крім того заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» до набрання рішенням суду у цій справі законної сили, вчиняти будь-які дії щодо прийняття рішень про реєстрацію торговельних марок: « ІНФОРМАЦІЯ_4 », дата подання заявки: 14.05.2025, номер заявки m202508700, дата публікації відомостей про заявку та номер бюлетеня 16.05.2025, бюл. № 21; «КЛІНІКА СВЯТОЇ КАТЕРИНИ» дата подання заявки: 14.05.2025, номер заявки m202508699, дата публікації відомостей про заявку та номер бюлетеня 16.05.2025, бюл. № 21; графічне позначення у вигляді «серця» (червоного, темно-блакитного кольору), дата подання заяви: 15.05.2025, номер заявки m202508817 дата публікації відомостей про заявку та номер бюлетеня 19.05.2025, бюл. № 21.

Заява мотивована тим, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.05.2025 відмовлено у забезпеченні позову, оскільки вжиття заходів забезпечення позову не вбачається необхідним, так як не існує очевидних ризиків порушення прав позивача, однак 18.06.2025 позивачу стало відомо, що 14.05.2025 ОСОБА_1 подала до Українського національного офісу інтелектуальної власності та інновації заявки на реєстрацію торговельних марок: «CLINIC SAINT CATHERINE», дата подання заявки: 14.05.2025, номер заявки m202508700, дата публікації відомостей про заявку та номер бюлетеня 16.05.2025, бюл. № 21; «КЛІНІКА СВЯТОЇ КАТЕРИНИ» дата подання заявки: 14.05.2025, номер заявки m202508699, дата публікації відомостей про заявку та номер бюлетеня 16.05.2025, бюл. №21; графічне позначення у вигляді «серця» (червоного, темно-блакитного кольору), дата подання заяви: 15.05.2025, номер заявки m202508817 дата публікації відомостей про заявку та номер бюлетеня 19.05.2025, бюл. №21.

Заявник вважає, що дії відповідача щодо реєстрації нових торговельних марок вчиненні вже після звернення до суду, тобто відповідач створює позивачу штучні умови того, щоб позивачу необхідно було знову звертатися з окремим позовом, у зв`язку з чим з`явилися очевидні ризики порушення прав позивача. Торговельні марки відповідача містять або імітують знаки на назву клініки «Святої Катерини», що може ввести громадськість в оману. Крім того, існують ризики, що після реєстрації за ОСОБА_1 нових торговельних марок, що містять або імітують знаки та назву клініки, якій сьогодні належить правомочність розпорядження оспорюваними торговельними марками, може їх передати у власність іншим особа, відмовитися від таких торговельних марок чи надати дозвіл на їх використання на підставі ліцензійного договору.

Посилається, що у випадку відмови ОСОБА_1 від торговельних марок ніхто інший, в тому числі і заявник, не матиме змоги протягом 2-х років здійснити повторну реєстрацію торговельних марок після дострокового припинення дії свідоцтва у разі відмови ОСОБА_1 .

Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 22 липня 2025 року у задоволенні заяви представника ТОВ «Свята Катерина-Одеса» - Ткаченко Є.В. про вжиття заходів забезпечення позову відмовив.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.05.2025 розглянуто заяву про забезпечення позову в частині першої вимоги заявника та роз`яснено, що особа не позбавлена права звернутися з заявою повторно навівши нові мотивування заяви. Разом із тим заявник зазначає, що новою обставиною є подання відповідачкою 14.05.2025 заявок про реєстрацію нових торговельних марок. Суд першої інстанції зазначив, що торговельні марки на два словесні знаки, заявки по яких подані 14.05.2025 та на графічне позначення у вигляді серця, заявка по якому подана 15.05.2025 не стосуються предмету спору, яким є витребування з чужого незаконного володіння інших торговельних марок, ніж визначені у другій вимозі заяви про забезпечення позову, тобто, вимога про заборону вносити зміни щодо торговельних марок які є предметом спору розглянута судом і нова підстава для повторного звернення до суду подання заявок на реєстрацію інших торговельних марок не є підставою для забезпечення позову.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову, оскільки не наведено нових обґрунтувань для забезпечення позову та подано заяву в частині вимог щодо нових торговельних марок, які не стосуються предмету спору, а заявником не доведено факту унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ТОВ «СВЯТА КАТЕРИНА-ОДЕСА» просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22.07.2025 якою було залишено без задоволення заяву ТОВ «СВЯТА КАТЕРИНА-ОДЕСА» про забезпечення позову повністю та ухвалити нове рішення яким задовольнити заяву ТОВ «СВЯТА КАТЕРИНА-ОДЕСА» про забезпечення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 18.06.2025 позивачу стало відомо, що 14.05.2025 відповідач ОСОБА_1 подала до Українського національного офісу інтелектуальної власності та інновацій (УКРНОІВІ) заявки на реєстрацію нових торговельних марок: «CLINIC SAINT CATHERINE», дата подання заявки: 14.05.2025, номер заявки m202508700, дата публікації відомостей про заявку та номер бюлетеня 16.05.2025, бюл. № 21; «КЛІНІКА СВЯТОЇ КАТЕРИНИ», дата подання заявки: 14.05.2025, номер заявки m202508699, дата публікації відомостей про заявку та номер бюлетеня 16.05.2025, бюл. № 21; графічне позначення у вигляді «серця» (червоного, темно-блакитного кольору), дата подання заявки: 15.05.2025, номер заявки: m202508817, дата публікації відомостей про заявку та номер бюлетеня: 19.05.2025, бюл. № 21.

Тобто, ОСОБА_1 подала на реєстрацію торговельні марки, що містять або імітують знаки та назву клініки «Святої Катерини», зокрема у заявках m202508700, m202508699, m202508817 та візуально, на погляд позивача, є ідентичними з оспорюваними торговельними марками. Дії відповідача щодо реєстрації нових торговельних марок вчинені вже після звернення позивача до суду, тобто відповідач своїми діями створює позивачу штучні умови для того, щоб позивачу необхідно було знов звертатися із окремим позовом до суду, у зв`язку з чим з`явились очевидні ризики порушення прав позивача.

Скаржник посилається, що на сьогоднішній день процедура передачі права власності на торговельну марку дуже проста, для цього потрібно укласти договір у простій письмовій формі та подати його на реєстрацію до Національного органу інтелектуальної власності, та сплатити збір. Також, власник свідоцтва на торговельну марку в будь-який час може відмовитися від нього повністю або частково на підставі заяви, поданої до НОІВ і ніхто інший, крім колишнього власника свідоцтва, не має права на повторну реєстрацію торговельної марки протягом двох років після припинення дії свідоцтва. Крім того, у випадку відмови відповідача від спірних торговельних марок, або несплати збору за продовження строку дії свідоцтва на торговельну марку дія свідоцтва припиняється, а отже, позовні вимоги втрачають сенс, у реєстрі не буде зазначено власника свідоцтва.

Вважає, що висновки суду першої інстанції не узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2023 року у cправі № 904/1934/23, про те, що вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.08.2025 року ОСОБА_1 роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Скаржником, який звернувся за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» з апеляційною скаргою, виконанні вимоги ч. 7 ст. 43 ЦПК України щодо надсилання копії апеляційної скарги ОСОБА_1

ТОВ «СВЯТА КАТЕРИНА-ОДЕСА» копію ухвали про відкриття провадження від 05.08.2025 року отримало 08.08.2025 о 14:39:26 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ТОВ «СВЯТА КАТЕРИНА-ОДЕСА» судову повістку-повідомлення отримало 26.09.2025 о 13:44:06 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Представник ТОВ «СВЯТА КАТЕРИНА-ОДЕСА» - Ткаченко Є.В. судову повістку-повідомлення отримала 26.09.2025 о 13:44:06 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Представник ОСОБА_1 Лях Р.М. судову повістку-повідомлення отримав 26.09.2025 о 13:44:06 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

25.09.2025 року від представника ОСОБА_1 Лях Р.М. до апеляційного суду надійшли письмові пояснення, які за змістом є відзивом на апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.09.2025 року задоволено клопотання представника відповідача, приєднано до матеріалів справи письмові пояснення, які за змістом є відзивом на апеляційну скаргу, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про отримання ОСОБА_1 копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, згідно наданого ордера до письмових пояснень ордер на представництво інтересів ОСОБА_1 адвокатом Ляхом Р.М. надано 24.09.2025 року.

Разом із тим, колегія суддів відмовила у приєднані доказів наданих до письмових пояснень, оскільки надані докази стосуються розгляду справи по суті та не стосуються предмету розгляду - заяви про забезпечення позову.

Представник ТОВ «СВЯТА КАТЕРИНА-ОДЕСА» - Ткаченко Є.В. в судовому засіданні 02.10.2025 року доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник ОСОБА_1 Лях Р.М. в судовому засіданні 02.10.2025 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що не наведено нових обґрунтувань для забезпечення позову та подано заяву в частині вимог щодо нових торговельних марок, які не стосуються предмету спору, зважаючи, що заявником не доведено факту унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також заборона вичиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Подібних висновків дійшла Велика Палати Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «…під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Таким чином питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Апеляційний суд враховує, що при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі, зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідачкою ОСОБА_1 вживаються будь-які заходи щодо відчуження торговельних марок зазначених позивачем в заяві про забезпечення позову. Відповідач володіє торговельними марками з 2016 року та станом на 2025 рік продовжує володіти, у проміжок часу з травня 2025 року (звернення ТОВ «СВЯТА КАТЕРИНА-ОДЕСА» до суду із позовом) і до 18.07.2025 року (звернення із заявою про забезпечення позову) відповідачем не здійснювалися дії із відчуженням зазначених торговельних марок.

Саме лише посилання в заяві на наявність у відповідачки зазначеного наміру, без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для накладення арешту, в матеріалах справи також відсутні докази недобросовісності поведінки відповідача. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога про заборону вносити зміни щодо торговельних марок які є предметом спору розглянута судом і нова підстава для повторного звернення до суду подання заявок на реєстрацію інших торговельних марок не є підставою для забезпечення позову, посилання заявника, що ОСОБА_1 може здійснити певні дії щодо торговельних марок, які є предметом спору і які знаходяться у її розпорядженні є припущенням, яке не підтверджене жодним доказом.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що торговельні марки на два словесні знаки, заявки по яких подані 14.05.2025 та на графічне позначення у вигляді серця, заявка по якому подана 15.05.2025 не стосуються предмету спору, яким є витребування з чужого незаконого володіння інших торговельних марок, ніж визначені у другій вимозі заяви про забезпечення позову.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 вказано, що «…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

Враховуючи викладене, не відповідатиме змісту порушеного права вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» до набрання рішенням суду у цій справі законної сили, вчиняти будь-які дії щодо прийняття рішень про реєстрацію торговельних марок: « ІНФОРМАЦІЯ_4 », дата подання заявки: 14.05.2025, номер заявки m202508700, дата публікації відомостей про заявку та номер бюлетеня 16.05.2025, бюл. № 21; «КЛІНІКА СВЯТОЇ КАТЕРИНИ» дата подання заявки: 14.05.2025, номер заявки m202508699, дата публікації відомостей про заявку та номер бюлетеня 16.05.2025, бюл. № 21; графічне позначення у вигляді «серця» (червоного, темно-блакитного кольору), дата подання заяви: 15.05.2025, номер заявки m202508817 дата публікації відомостей про заявку та номер бюлетеня 19.05.2025, бюл. № 21, оскільки зазначені торговельні марки та графічне позначення не є предметом спору, застосування вказаних заходів забезпечення позову не має зв`язку з предметом позовних вимог та не спроможне ефективно забезпечити виконання судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що постановою Одеського апеляційного суду від 02.10.2025 року апеляційну скаргу ТОВ «СВЯТА КАТЕРИНА-ОДЕСА» задоволено частково, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2025 року скасовано частині відмови у задоволенні заяви про накладення арешту на грошові кошти та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким заяву ТОВ «СВЯТА КАТЕРИНА-ОДЕСА» про накладення арешту на грошові кошти задоволено частково, накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках в АТ Креді Арголь Банк, ПАО Марфін Банк та належать ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 , в межах ціни позову у розмірі 13180467,90 гривень, в іншій частині ухвала суду залишена без змін.

Колегія суддів враховує, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, коли може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення в разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЯТА КАТЕРИНА-ОДЕСА» залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

М.В. Назарова