справа № 462/7870/25
УХВАЛА

13 жовтня 2025 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Колодяжний С.Ю., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Новояворівська міська рада як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 09.10.2025 року звернулася в суд із позовною заявою, в якій просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо їхньої малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі суддя враховує наступне.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи. Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

При цьому суд враховує практику ЄСПЛ, відповідно до якої право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16.12.1992, заява № 12964/87). Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява №12964/87).

Отже, ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення від 21.10.2010 року у справі «Дія 97» проти України», заява № 19164/04).

Так, відповідно до ч.1 ст.184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Дотримання вимог ст.175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суддею встановлено, що вона не відповідає вимогам, встановленим ст.175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

Згідно з ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч.2, 4 ст.83 ЦПК України на позивача покладений обов?язок подати докази разом з поданням позовної заяви. А якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об?єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Таким чином, позивач зобов?язаний надати всі докази, які підтверджують кожну зазначену ним обставину (обставини), якою (якими) він обгрунтовує свої позовні вимоги.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що вона фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, вказує, що виконавче провадження №50215580 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , знаходиться на виконанні у Вишневому ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м.Київ).

Разом з тим, в порушення вимог ч.5 ст.177 ЦПК України, позивачем до позовної заяви не долучено жодних документів на підтвердження вказаних обставин.

Також, на виконання вимог п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України в позовній заяві не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Частиною 4 ст.177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України реалізовано за допомогою комп?ютерної програми документообігу загальних судів «Д-3». Дані щодо підтвердження сплати (повернення) судового збору надходять в автоматичному режимі до «Д-3», при цьому виконується автоматичне поєднання записів про сплату (повернення) судового збору, які зазначаються в картці справи, з записами підтверджень про оплату (повернення) судового збору, які надійшли з Державної казначейської служби України.

До позовної заяви долучено квитанції №84 від 24.06.2025 року про сплату судового збору в сумі 969 грн. та №25 від 01.07.2025 року про сплату судового збору в сумі 242,20 грн., проте, у таких зазначено отримувач ГУК Львів/Старосамбірська ТГ/22030101, а також вказано реквізити рахунку НОМЕР_1 .

В Автоматизованій системі документообігу Залізничного районного суду м.Львова відсутнє підтвердження про зарахування судового збору за вказаними квитанціями.

Таким чином, позивачу необхідно додати документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн. за подання даної позовної заяви до Залізничного районного суду м.Львова, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Канцелярією Залізничного районного суду м. Львова 09.10.2025 року складено акт про те, що при перевірці матеріалів позовної заяви встановлено відсутність підпису позивача ОСОБА_1 у примірниках для відповідача та третьої особи.

Відтак, в порушення ст.177 ЦПК України, додатки додані до позовної заяви для відповідача та третьої особи належним чином не засвідчені, а копії позовної заяви для таких позивачем не підписана.

Крім того, деякі додатки, які долучені до позовної заяви для відповідача та третьої особи, відсутні, а саме копія характеристики Новояворівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 від 18.06.2025 року.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати для відповідача та третьої особи належним чином завірені та підписані позивачем копії позовної заяви з додатками, а також 2 копії характеристики Новояворівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 від 18.06.2025 року.

Відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п?яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надає строк для усунення недоліків.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позовна заява не відповідає вимогам ст.175, 177 ЦПК України, то таку слід залишити без руху і надати позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали, для усунення вказаних недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.177, 185, 259-261 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Новояворівська міська рада як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав залишити без руху.

Позивач має право протягом строку, який не перевищує десяти днів з дня вручення їй ухвали, усунути недоліки позовної заяви. Якщо позивач усуне зазначені недоліки позовної заяви у визначений ухвалою строк, вона вважається поданою в день первісного її подання до суду, в противному випадку - вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний