Справа № 128/40/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

16 жовтня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі Савченко Я.С.,

без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про позбавлення батьківських прав», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Глуховецької селищної ради Вінницької області та Служби у справах дітей Виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вінницької області,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтувала тим, що вона являється рідною сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому звертається до суду щодо позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої доньки.

Вказує, що дитина відповідача, сестра позивача - ОСОБА_3 , проживає разом із нею однією сім`єю , що підтверджується актом про встановлення факту проживання неповнолітньої разом з сестрою однією сім`єю.

Зазначає, що з 2003 року відповідач ОСОБА_2 , проживав разом з ОСОБА_4 ( матерію позивачці) однією сім`єю як чоловік та дружина, у цивільному шлюбі та від спільного проживання в них народилося троє дітей: ОСОБА_1 ( позивачка), ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати - ОСОБА_4 , тому в 2020 році батько - ОСОБА_2 , звернувся в Козятинський міськрайонний суд Вінницької області із заявою про встановлення факту визнання батьківства, а саме того, що він є батьком дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та просив зобов`язати Козятинський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) внести зміни: в актовий запис про народження дітей та в графі «Батько» в актових записах вказати - ОСОБА_2 . За життя матері їхніх спільних дітей він належним чином не оформив своє батьківство, але визнавав себе їх батьком і тому, щоб діти не були сиротами, змушений звернутися до суду із заявою про визнання батьківства після смерті їх матері. Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.08.2020 у справі №133/1930/20 заяву було задоволено.

Зазначає, що на даний час неповнолітньою в сім`ї являється найменша дитина, сестра позивачки- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак з липня 2022 року відповідач свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про психічний і духовний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, не створює умов для отримання дитиною освіти, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, не цікавиться її здоров`ям, нехтує потребами доньки. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дитини та свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками.

Також зазначає, що негативним є ще той факт, що ОСОБА_2 окрім того, що матеріально не забезпечує дитину з власних коштів, не повернув доньці банківську карту на яку приходить гарантована державою матеріальна допомога у зв`язку з втратою годувальника. Оскільки в липні 2024 року закінчився термін дії карти на яку приходили кошти, а продовжити термін карти уповноважений лише батько, так як карта видана на його ім`я, ОСОБА_2 не повернув карту дитині і з серпня 2024 року по теперішній час його донька допомогу не отримує, а карта в його розпорядженні.

Вважає, що вищевикладене, свідчить про те, що ставлення відповідача ОСОБА_2 до своїх батьківських обов`язків - неналежне, він не виявляє інтерес до спілкування з дитиною та її виховання, тому просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно його неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09.10.2025 позивач ОСОБА_1 не з`явилася, попередньо, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності позовні вимоги підтримує у повному обсязі та в разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи.

ВідповідачОСОБА_2 повторно до судового засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, в порядку ч.10 ст. 187 ЦПК України. Відзиву на позов, заперечення проти задоволення позовної заяви та (або) заяви про відкладення судового засідання -до суду відповідач не надав, у зв`язку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд справи, про що постановив відповідну ухвалу.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Глуховецької селищної ради Вінницької області та Служби у справах дітей Виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вінницької області також в судове засідання не з`явилися, попередньо на адресу суду скерували заяви про розгляд даної цивільної справи у їх відсутності..

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи та ухвалити судове рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі.

Вивчивши позов, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення виходячи з такого.

Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Судом установлено, що в період спільного проживання без реєстрації шлюбу у ОСОБА_4 та ОСОБА_2 народилося троє дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, які містяться в матеріалах даної цивільної справи (а.с.11,12,13).

ІНФОРМАЦІЯ_4 , у віці 40 років померла ОСОБА_4 (мати дитини), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 21.12.2019 виконавчим комітетом Глуховецької селищної ради Козятинського району Вінницької області, актовий запис №81 (а.с.14).

Той факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із своєю рідною сестрою, позивачем у справі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується: копією акту про встановлення факту проживання неповнолітньої ОСОБА_3 разом з сестрою ОСОБА_1 однією сім`єю від 19.12.2024 (а.с.15) та копією акту оцінки потреб сім`ї/особи від 11.11.2024 (а.с.20-25).

З копії довідки №162 про участь батька у шкільному житті дитини, виданої 15.10.2024 директором Глуховецького ліцею Глуховецької селищної ради, судом убачається, що учениця 10-Б класу ОСОБА_3 , 2009 р. н., регулярно відвідує заняття у школі, дитина завжди охайна, доглянута, має оцінки достатнього та середнього рівнів по всіх предметах. Мати дитини ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батько ОСОБА_2 після похорону мами спілкувався з класним керівником, яка постійно тримає на контролі шкільне та позашкільне життя учениці. З початку 2021 року батько не цікавиться шкільним життям дитини, навчанням, поведінкою. Ні разу не був на батьківських зборах. Нині контакту зі навчальним закладом не підтримує, із вчителями не спілкується. Найбільше піклування дитині приділяє сестра ОСОБА_1 (а.с.16), про що також свідчить копія довідки, виданої сімейним лікарем (а.с.17).

Окрім цього, факт свідомого та умисного нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, щодо виховання доньки ОСОБА_3 , також підтверджується копіями письмових пояснень сусідів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 04.11.2024, в яких останні зазначили, що батько дитини ОСОБА_2 участі у виховані дочки ОСОБА_3 не приймає протягом декількох років, не цікавиться навчанням дитини, з родиною не проживає та не відвідує (а.с.18,19).

Згідно з ч.ч.5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З висновку виконавчого комітету Глуховецької селищної ради, як органу опіки та піклування від 31.03.2025, судом установлено, що виконавчий комітет Глуховецької селищної ради, як органу опіки та піклування, вважає за доцільне та таким, що відповідає інтересам дитини позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 по відношенню до його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки батько ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, існує свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками; батько не піклується про психічний і духовний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, не створює умов для отримання дитиною освіти, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, не цікавиться її здоров`ям, нехтує потребами доньки (а.с.51-52).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 121 СК права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 150 СК України закріплюється обов`язок батьків виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати до самостійного життя та поважати її.

Частиною 1 статті 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними (ч. 1 ст.163 СК України).

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України).

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України).

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини 4 статті 10, частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Таким чином, судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Відтак, позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Тобто, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

Суд вважає, що при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також установити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Отже, суд не вважає виправданою поведінку батька відповідача ОСОБА_2 , яка проявляється у тому, що він не бере участі у вихованні своєї доньки, не піклується про психічний і духовний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, не створює умов для отримання дитиною освіти, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, не цікавиться її здоров`ям, нехтує потребами доньки, що свідчить про те, що у відповідача відсутній інтерес щодо стану здоров`я сина, його розвитку, виховання та навчання у необхідному обсязі; отже відповідачем не створено належних умов для проживання та розвитку доньки.

Таким чином, суд погоджується з висновком виконавчого комітету Глуховецької селищної ради, як органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_3 , оскільки позивачкою належним чином обґрунтовано, що позбавлення батьківських прав відповідатиме саме інтересам дитини- її рідної сестри.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для того, щоб зробити обґрунтований висновок про ухилення ОСОБА_2 від виховання доньки ОСОБА_3 , що свідчить про свідоме та умисне нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , у даному випадку є доцільним та необхідним, оскільки протилежне, з огляду на встановлені судом обставини, може спричинити негативні наслідки для життя та здоров`я дитини.

Окрім цього, відповідно до положень, викладених в ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно вимог ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є здоровою людиною, працездатного віку; доказів про наявність чи відсутність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб матеріали справи не містять, а тому суд дійшов висновку, що відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, аліменти на дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 06.01.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки на час винесення даного судового рішення, органом опіки та піклування питання щодо встановлення опіки над неповнолітньою ОСОБА_3 не вирішувалось, тому слід зобов`язати Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Глуховецької селищної ради Вінницької області відкрити на неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особовий рахунок у Державному ощадному банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, для перерахування аліментів, стягнутих з відповідача.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позов задоволений судом у повному обсязі, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення в рахунок повернення сплаченого нею судового збору у розмірі 1211,20 гривень.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст.258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, Суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Глуховецької селищної ради Вінницької області та Служби у справах дітей Виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вінницької області, - задовільнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання, шляхом перерахування на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.01.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Зобов`язати Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Глуховецької селищної ради Вінницької області відкрити на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особистий рахунок у Державному ощадному банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, для перерахування аліментів, стягнутих з відповідача.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , в рахунок повернення сплаченого нею судового збору у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Олена САЄНКО