Справа № 199/6447/25
(2/199/3678/25)
14 жовтня 2025 року м. Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра, в складі:
головуючого судді - Кошлі А.О.,
секретаря судового засідання Кахикало А.С.
представника позивача (брав участь в минулих засіданнях) Ажмяков Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Ажмяков Роман Вікторович, до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт", ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -
ОСОБА_1 (далі-позивач) в інтересах якого діє адвокат Ажмяков Р.В. звернувся до суду з цивільним позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" (відповідач-1), ОСОБА_2 (відповідач-2) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Представником позивача подано клопотання про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі чи їх представники в судові засідання не прибули, причини поважності неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
20.04.2022 року о 20 годині 08 хвилини ОСОБА_2 керуючи автомобілем Фольцваген Джетта д/н НОМЕР_1 рухаючись по вул. Запорізьке Шосе біля будинку № 4 під час руху на круговому перехресті при зміні смуг вчинив дорожньо-транспорту пригоду, а саме вчинив наїзд на автомобіль Шевроле Волт д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини Відповідача. У зв`язку з відсутністю постраждалих, та не великим розміром шкоди, сторонами 20.04.2022 року було складено Европротокол у вигляді «Повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду» .
Внаслідок вчинення ДТП автомобілю Шевроле Волт д.н. НОМЕР_2 який належав ОСОБА_1 на праві приватної власності, було спричинено механічні ушкодження.
На момент вчинення ДТП автомобілі, за участю яких було вчинено ДТП, були застраховані.
Оскільки цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди ОСОБА_2 була забезпечена полісом ОСЦПВ AP2527126 ПрАТ "СК "Український страховий стандарт", то Позивач з метою компенсації спричинених наслідків настання дорожньо-транспортної пригоди збитків, звернувся до відповідача Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Український страховий стандарт".
Правовідносини які виникли між Позивачем та Відповідачем ПрАТ Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Український страховий стандарт" перш за все регулюються Законом України, «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (який діяв на час вчинення ДТП). (Далі Закон № 1961-IV )
Згідно до п. 2.1. ст. 2 Закону № 1961-IV відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Пунктом 33.1.4. ст. 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Відповідно до п. 35.1. ст. 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Як вбачається з наявних матеріалів Позивач з метою отримання страхового відшкодування 08.07.2022 року звернувся до ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка та відповідною заявою про страхове відшкодування, разом з усіма зазначеними Законом документами.
Згідно до ст. 34 Закону № 1961-IV Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.
34.2. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
34.3. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
34.4. Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.
У зв`язку з тим, що Відповідачем -1 у встановлений ст. 34 Закону N 1961-IV строк не було направлено представника для визначення розміру збитків, Позивач самостійно звернувся до оцінювача ТОВ «ЕК «Фаворит-Ассистанс» про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу.
Всі дії, пов`язані з дослідженням пошкодженого автомобіля, встановлення обставин ДТП були виконані з боку Позивача в повному обсязі, однак страховик у встановлений Законом строк не виплатив страхове відшкодування.
Згідно з ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Також, відповідно до ст. 36.2. Закону Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:
- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Крім того, відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
Як зазначено вище 08.07.2022 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" з відповідною заявою (повідомленням) про вчинення ДТП, та надав всі необхідні документи.
У зазначений Законом строк будь-якої відповіді Позивачем щодо здійснення страхового відшкодування отримано не було, страхове відшкодування також не було здійснено. Докази сплати страхового відшкодування у Позивача відсутні.
Також, Відповідач-1 з 26.01.2023 виключений з членів МТСБУ через анулювання ліцензії (рішення НБУ №462-рш від 20.09.2022), однак це не звільняє його від виконання страхових зобов`язань.
Так, статтею 37 Закону № 1961-IV передбачені випадки відмова у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). У вказаній статті відсутня така підстава як знаходження страхової компанії в стані припинення як підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування.
Розділом IV Закону № 1961-IV регламентовані повноваження Моторно (транспортного) страхового бюро України, а ст. 41 Закону передбачено випадку коли Регламентні виплати проводяться з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ. Так п. 41.1. та 41.2. ст. 41 Закону № 1961-IV передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:
а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;
б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу;
в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи;
г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону;
ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;
д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.
41.2. МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:
а) у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;
б) власниками транспортних засобів, якщо такі власники надали відповідним уповноваженим органам інших країн страховий сертифікат "Зелена картка", виданий від імені страховиків - членів МТСБУ, та за умови, що такий страховик не відшкодував шкоду;
в) транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".
В той же час, в даному випадку Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія Український страховий стандарт» знаходиться в стані припинення, на підставі рішення засновників (учасників)юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації , а не визнаний банкрутом та/або ліквідований.
Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.Ч. 1 ст. 625 ЦК України, встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до положень ст. ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Крім того, підставами для задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди є наявність складу цивільного правопорушення, а саме: факт наявності майнової шкоди; вина особи; неправомірність дій особи; безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між майновою шкодою та протиправними діями особи.
Так, відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
При цьому, ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:
-шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;
-за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;
-за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Приймаючи до уваги, що страхова виплати так і не була здійснена для відшкодування шкоди, завданої позивачу в результаті ДТП, з урахуванням принципу повного відшкодування шкоди потерпілому, обов`язок, щодо відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою необхідно покласти на Відповідача - 2 оскільки саме він керував вказаним автомобілем під час ДТП і визнав свою вину при оформленні Европротоколу «Повідомлення про вчинення ДТП» від 20.04.2022 року.
Таким чином, з урахуванням зазначених вище обставин, приймаючи до уваги, що автомобілем Фольцваген Джетта д/н НОМЕР_1 який належить (належав) ОСОБА_3 і є джерелом підвищеної небезпеки, завдана шкода майну яке належав ОСОБА_1 , є всі підстави для відшкодування спричиненої шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а саме відповідачем ОСОБА_3 як особою яка керувала вказаним транспортним засобом на час вчинення ДТП.
Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як зазначено вище, ДТП було вчинено 20.04.2022 року о 20 годині 08 хвилини, керуючи автомобілем Фольцваген Джетта д/н НОМЕР_1 рухаючись по вул. Запорізьке Шосе біля будинку № 4 під час руху на перехресті при зміні смуг вчинив дорожньо-транспорту пригоду, а саме вчинив наїзд на автомобіль Шевроле Волт д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .
Позивач вказує, що з моменту вчинення ДТП пошкоджений автомобіль тривалий час знаходився у неробочому стані, та Позивач вимушений був змінити свій звичний образ життя. Позивач частково втратив можливість користуватись власним транспортом, оскільки його було пошкоджено. Позивач відчував та відчуває моральні переживання з приводу вчинку Відповідача ОСОБА_3 та Відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" у зв`язку з нездійсненням страхового відшкодування по теперішній час, та в подальшій необхідності витрачати час на вирішення спору у суді. Всі ці обставини є очевидними.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Разом з тим, слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 по справі № 815/7401/16.
Для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Кожна із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування завданої шкоди.
Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди та стягнення її з відповідачів, позивач посилався на те, що транспортний засіб був його засобом пересування. Внаслідок пошкодження транспортного засобу було порушено звичний розпорядок його життя. Він був позбавлений можливості користуватися своїм майном. Пошкодження транспортного засобу завдало йому душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан.
З урахуванням обставин справи, ураховуючи вимушені зміни у звичному режимі позивача, тяжкість та глибину страждань, пов`язаних зі знищенням автомобіля, виходячи із принципів розумності, співмірності й справедливості, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, слід стягнути в рахунок компенсації моральної шкоди 5000 грн. з кожного відповідача. Цей розмір відповідає критерію розумності та справедливості, не призведе до збагачення позивача за рахунок відповідачів, й не поставить відповідачів в край тяжке майнове становище.
З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Заходи забезпечення позову застосовані ухвалою суду від 09.05.2025 року по справі № 199/6447/25 необхідно скасувати.
Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Судові витрати покласти на відповідачів.
Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Заходи забезпечення позову застосовані ухвалою суду від 09.05.2025 року по справі № 199/6447/25 скасувати.
Копію заочного рішення надіслати сторонам по справі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення складений 15.10.2025 року.

Суддя А.О. Кошля