Справа № 683/2726/25
14 жовтня 2025 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої - судді Кутасевич О.Г.
за участі секретаря судового засідання Братенка В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Старокостянтинів цивільну справу №683/2726/25, номер провадження 2/683/1571/2025 справу за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регрессу,
Ураховуючи, що цивільна відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, винуватця ДТП, була застрахована в ПАТ «СК «Євроінс Україна» згідно Полісу №218938777, власник пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу «KIA» державний номерний знак НОМЕР_2 , звернувся до ПАТ «СК «Євроінс Україна» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та із заявою про страхове відшкодування.
Представник позивача Морозова О.В. у судове засідання не з`явилась, у позовній заяві просила розгляд справи здійснювати у її відсутності на підставі письмових доказів, доданих до позовної заяви.
Відповідач ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, а також відзиву на позов не подав.
Відтак, суд відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України розглядає справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2025 року постановлено провести по справі заочний розгляд.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.
Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин.
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Особами, відповідальність яких застрахована, відповідно до п.1.4 ч.1 України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.
Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
За змістом ст.ст. 9, 22 - 31, 35, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з ч.2 ст.8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
За змістом ч.2 ст.9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.
За правилами статті 36 Закону страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування.
За змістом пп. б) п. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 04 червня 2024 року (Європротокол) учасники підтвердили факт ДТП та відповідач визнав свою провину у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.
Власник пошкодженого транспортного засобу «KIA» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 звернувся до ПАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 04 червня 2024 року.
Вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.
На час вчинення вказаної дорожньої транспортної пригоди водій ОСОБА_1 не мав права керування транспортним засобом категорії «В», що підтверджується копією посвідчення водія ОСОБА_5 , серії НОМЕР_3 від 21 квітня 1980 року, де навпроти категорії «В» (автомобілі, з дозволеною максимальною вагою 3500 кг і числом місць для сидіння, окрім водія, що не перевищує восьми) міститься прочерк.
Отже, у позивача в силу положень ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин виникло право вимоги до відповідача, який у добровільному порядку свої зобов`язання щодо відшкодування витрат страхового відшкодування страховій компанії не виконав.
Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір в сумі 2422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,81,141,247,263-265 ЦПК України, ст.ст. 993, 1166, 1187-1188, 1191 ЦК України, суд
Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» 35 470 грн 49 коп матеріальної шкоди в порядку регресу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» 2422 грн 40 коп судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Текст рішення складено 20 жовтня 2025 року.
Суддя: