єдиний унікальний номер справи 546/633/25
номер провадження 2/546/488/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Решетилівка Полтавська область

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді - Лівер І.В.,

за участі секретаря судового засідання - Захарченко Л.Я.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Решетилівка Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

УСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (далі ТОВ «ІННОВА ФІНАНС») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.02.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у позику № (далі кредитний договір). Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3000,00 грн., а відповідач зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти, за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Однак, ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, в результаті чого у нього утворилася заборгованість в розмірі 25732,40 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3000,00 грн. та заборгованості за процентами в розмірі 20 310,00 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати у витрати у вигляді судового збору.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 08.07.2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб, за клопотанням позивача витребувано з АТ «Універсал Банк» письмові докази.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. В позові просив здійснювати розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Судові повістки, що були направлені на адресу реєстрації відповідача, повернулися до суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». 06.10.2025 до суду надіслав відзив на позовну заяву.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

12.08.2025 на виконання вимог ухвали суду від 08.07.2025 від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до суду надійшли витребувані документи та інформація.

Як вказано вище, 06.10.2025 відповідач до суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про отримання коштів від позивача та готовність повернути основний борг та частину нарахувань, вважає суму заборгованості завищеною, просив врахувати його заперечення щодо завищеної суми заборгованості.

08.10.2025 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що укладений сторонами договір про надання грошових коштів не порушує вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів», посилаючись на п. 5.2. цього договору. Щодо посилання відповідача про завищену суму заборгованості позивач вказав, що всі нарахування в позові відповідають умовам договору, а нараховані штрафні санкції та пеня є законними та обгрунтованими, зазначив, що посилання відповідача на ст. 155 ЦК України є необгрунтованим, оскільки відповідачем не надано доказів, що нараховані штрафи та пеня є неспівмірними з основним боргом. Крім того, позивач зазначив, що у разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 06.02.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір надання грошових коштів у позику № (далі кредитний договір).

Пунктом 1.1. кредитного договору встановлено обов`язок позивача надати відповідачу позику у розмірі 3 000,00 грн. шляхом їх перерахування на рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений сторонами строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою на визначених договором умовах.

Пунктами 1.1.4. та .1.15. кредитного договору встановлена дисконтна (знижена) процентна ставка в розмірі 1,99% на день (726,35% річних), а також процентна ставка позаакційна (базова) 2,5% на день (912,5% річних).

Згідно п. 1.2. кредитного договору строк позики (строк дії договору) становить 20 днів. Орієнтовний строк повернення позики на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково (п. 1.3. договору). Дата надання позики 06.02.2024 (п. 1.3.1. договору), дата повернення позики 26.02.2024 (п. 1.3.2. договору).

Пунктом 1.4.2. кредитного договору встановлені загальні витрати за споживчим кредитом (позикою) на дату укладення договору, що складають: за базовою ставкою за весь строк користування кредитом 1500,00 грн. (п. 1.4.2.1.), за зниженою процентною ставкою за весь строк користування кредитом 1194,00 грн.

Згідно п. 1.9. кредитного договору розрахунок сукупної вартості позики за дисконтною (зниженою) процентною ставкою та термін платежу згідно строку, передбаченого п. 1.2. договору, зазначені в Графіку розрахунків (таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику), який є невід`ємною частиною договору (додаток № 1).

Розділом 4 кредитного договору передбачені правила та умови пролонгації строку позики. Зокрема п. 4.1. визначено, що позичальник має право продовжити строк (надалі пролонгація) користування позикою. Згідно п. 4.9. продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі, із застосуванням одноразового ідентифікатора, через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди (додаткового договору), що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника. Позичальник має право здійснювати пролонгацію необмежену кількість разів (п. 4.7. кредитного договору),

Крім того, сторонами підписана таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору про надання грошових коштів у позику № від 06.02.2024, відповідно до якого дата видачі кредиту/дата платежу 06.02.2024 26.02.2024, кількість днів у розрахунковому періоді 20, сума кредиту за договором- 3000,00 грн., проценти за користування кредитом 1194,00 грн., реальна річна процентна ставка 45138,26%, загальна вартість кредиту 4194,00 грн.

Разом з тим, згідно п. 5.2. кредитного договору строк дії договору, вказаний у пункті 1.2. договору, діє на весь період, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим договором, але не раніше повного виконання сторонами своїх обов`язків, та визначається як період від дати отримання позичальником позики до фактичної дати повернення позики, процентів за дисконтною або (позаакційною) базовою процентними ставками, штрафних санкцій, які мають бути сплачені у разі невиконання умов договору та інших нарахувань, передбачених договором.

Зазначений договір про надання грошових коштів у позику № від 06.02.2024 разом з додатком № 1 до нього підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором kctjk6gtx.

Крім того, відповідачем ОСОБА_1 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 9clhskdqm також паспорт споживчого кредиту, в якому зафіксовані такі ж умови кредитування, що і в договорі про надання грошових коштів у позику № від 06.02.2024.

На підтвердження факту отримання відповідачем кредиту від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» позивачем надано копію листа ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» №7/11998 від 18.06.2025, в якому зазначено про успішне перерахування 06.02.2024 о 10:20 год суми 3000,00 грн. ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, наданого позивачем, поточна заборгованість позичальника становить 23 310,00 грн., з яких заборгованість за кредитом 3 000,00 грн., заборгованість за процентами 20310,00 грн., період нарахування процентів з 06.02.2024 по 23.06.2025, кількість днів 503.

На виконання вимог ухвали суду від 08.07.2025 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в листі № БТ/Е-10508 від 11.08.2025 повідомило, що 06.02.2024 на платіжну картку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 було зараховано платіж у сумі 3000,00 грн. від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» за допомогою надавача послуг ТОВ «ФК «Контрактовий дім», на підтвердження чого надав рух коштів по картці від 11.08.2025.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року у справі №761/35556/14 зроблено висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним».

На підставі викладеного, судом встановлено, що договір про надання грошових коштів у позику № від 06.02.2024 разом з додатком № 1 до нього укладено в електронній формі.

Факт перерахування грошових коштів відповідачу ОСОБА_1 підтверджено вказаними вище доказами, а саме: листом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» №7/11998 від 18.06.2025, а також листом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/Е-10508 від 11.08.2025 та не заперечується відповідачем.

Вказані докази є належними та такими, що підтверджують факти укладення кредитного договору та перерахування позичальнику на вказаний ним рахунок кредитних коштів, у зв`язку з чим позовна вимога в частині стягнення заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3000,00 грн. підлягає до задоволення.

Разом з тим, як встановлено з умов кредитного договору та додатку № 1 до нього строк кредиту складає 20 днів. Розділом 4 кредитного договору передбачений порядок продовження строку користування кредитом. Зокрема передбачена можливість клієнта ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту шляхом укладення додаткової угоди до договору. Однак матеріали справи не містять доказів укладення будь-яких додаткових угод між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 про продовження строку користування кредитом. А тому, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про необгрунтованість розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви в обгрунтвання розміру процентів за користування кредитом, що нараховані за період з 06.02.2024 по 23.06.2025, кількість днів 503.

Отже, зазначена в позові сума заборгованості за процентами нарахована за межами визначеного договором строку, що суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Отже, позивач відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Посилання позивача в позові на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 по справі № 910/17048/17 щодо припинення нарахування процентів у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитного договору, суд відхиляє, оскільки предметом розгляду даної справи є договірні правовідносини споживчого кредитування. Правова позиція, висловлена у вказаній вище постанові Великої Палати Верховного Суду, стосується правовідносин банківського кредитування юридичних осіб, що не є подібними з правовідносинами в даній справі.

Отже, зі змісту розділу укладеного між сторонами договору вбачається, що строк кредиту складає 20 днів. Доказів продовження строку кредитування (укладення додаткових угод до договору) в порядку розділу 4 кредитного договору позивачем не надано. Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток № 1 до договору) дата видачі кредиту/дата платежу 06.02.2024 26.02.2024, кількість днів у розрахунковому періоді 20, сума кредиту за договором- 3000,00 грн., проценти за користування кредитом 1194,00 грн., реальна річна процентна ставка 45138,26%, загальна вартість кредиту 4194,00 грн.

На підставі викладеного, з врахуванням невідповідності пункту п. 5.2. кредитного договору розділу 4 даного договору, вимога про стягнення заборгованості за процентами підлягає частковому задоволенню в розмірі 1194,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн за платіжною інструкцією № 52 від 24.06.2025.

В зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені судом на 17,99% (4194,00х100/23310,00), суд на підставі ст. 141 ЦПК стягує судовий збір з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 435,79 грн. (2422,40х17,99/100).

Керуючись ст. 7, 12, 19, 141, 223, 247, 264, 265, 274 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (, місцезнаходження: 04014, м. Київ, вул. Болсуновська, буд. 8, поверх 9) заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику № від 06.02.2024 у розмірі 4194 (чотири тисячі сто дев`яносто чотири) гривень 00 копійок, з яких 3000,00 грн. заборгованість за сумою кредиту, 1941,00 грн. заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (, місцезнаходження: 04014, м. Київ, вул. Болсуновська, буд. 8, поверх 9) судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 435 (чотириста тридцять п`ять) гривень 79 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС», , місцезнаходження: 04014, м. Київ, вул. Болсуновська, буд. 8, поверх 9;

Представник позивача Андрущенко Михайло Валерійович, РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 68, офіс. 317;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

Повний текст рішення складено 21.10.2025.

Суддя І.В. Лівер