Справа №442/5527/25
Провадження №2-о/442/448/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник заявника : ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи: Ізюмської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою за участю заінтересованої особи : Ізюмської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення посилаючись на те, що ОСОБА_1 , на праві спільної сумісної власності належить квартира загальною площею 37,4 м2, житлова площа 20,8 м2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством згідно з розпорядженням (наказом) від 16 червня 1999 року №366. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за заявником та її сином, ОСОБА_3 , в Ізюмському міському бюро технічної інвентаризації 26.07.1999 р. №196, книга 6, що підтверджується реєстраційним написом на зворотній стороні свідоцтва про право власності на житло. Однак у вищезазначеному Свідоцтві була допущена помилка в імені по батькові заявника, замість « ОСОБА_4 » помилково вказано « ОСОБА_5 ».

Згідно листа Виконавчого комітету Ізюмської міської ради №Ш-775/03.01-03 від 20.05.2025р. на запит від 15.05.2025 р., відповідно до інвентаризаційної справи, яка зберігалась в Комунальному підприємстві Ізюмське міське бюро технічної інвентаризації, станом на 31.12.2012р. квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної (сумісної) власності гр. ОСОБА_1 та членам її сім`ї гр. ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Житлове ремонтно-експлуатаційним підприємством 18.06.1999 р. №366 та зареєстрованого в Ізюмському міському бюро технічної інвентаризації 26.07.1999 р. N196, книга 6.

04.06.2025 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про державну реєстрацію прав до відділу-центру надання адміністративних послуг виконкому Дрогобицької міської ради, однак 09.06.2025 року отримала лист-відмову в проведенні реєстраційних дій, мотивовану тим, що «в заяві вказано прізвище, ім`я та по батькові: ОСОБА_1 , а в свідоцтві про право власності на житло (копія) виданого Житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством від 18.06.1999 р. та в документі отриманого з паперових носіїв інформації про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 р. №ш-775/03.01-03 виданого Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області від 20.05.2025 р. вказано ОСОБА_6 , що свідчить про наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.» Свідоцтво про право власності на житло було видане Ізюмським ЖРЕП (ідентифікаційний код юридичної особи 03354833). Ізюмське ЖРЕП мало організаційно-правову форму комунальне підприємство, було засноване Ізюмською міською радою Харківської області.

Згідно інформації, що міститься на печатці, Ізюмське ЖРЕП підпорядковувалось Управлінню житлово-комунального господарства Ізюмської міської ради Харківської області. 12.06.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Управління житлово-комунального господарства Ізюмської міської ради Харківської області із заявою про виправлення помилки у свідоцтві про право власності на житло виданому Житловим ремонтно - експлуатаційним підприємством згідно з розпорядженням (наказом) від 16 червня 1999 року №366. Управління житлово-комунального господарства Ізюмської міської ради Харківської у відповідь на звернення повідомила про те , що Ізюмське житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство з 08.10.2008 р. має статус юридичної особи «Припинено». Управління ЖКГ Ізюмської міської ради не є правонаступником Ізюмського житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства та не наділене повноваженнями виправляти помилки в документах, виданих Ізюмським ЖРЕП. Також, було повідомлено, «що внаслідок військової агресії російської федерації майно та документація Управління житлово-комунального господарства Ізюмської міської ради були пошкоджені та втрачені, про що в журналі єдиного обліку Ізюмського РУП ГУНП у Харківській області зареєстровано заяву в.о. начальника управління В.Криворучка під №346 від 13 січня 2023 року. Таким чином, не маємо можливості перевірити правильність запису в розпорядженні від 18 червня 1999 р. №366, на підставі якого видавалось вищезазначене свідоцтво.»

Окрім того, у зазначеному листі-відповіді було зазначено, що єдиним способом вирішення даного питання є звернення до суду у порядку окремого провадження з відповідною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 серпня 2018 року у справі № 545/1472/17 (провадження N61-1584св17), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. А тому у неї виникла необхідність звернутися до суду, просить заяву задоволити.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, однак від неї поступила заява, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, заяву підтримує, а тому суд розглянув справу у відсутності заявника на підставі наявних доказів по справі.

Заінтересована особа представник Ізюмської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області в судове засідання не з`явився, а тому суд розглянув справу у відсутності заінтересованої особи на підставі наявних доказів по справі.

Відповідно до ст.247 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява є підставною та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Як вбачається із довідки від 22.06.2022р., №1302- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Горлівка, Донецької області, зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Як вбачається із копії пенсійного посвідчення за № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 від 10.04.2019р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється пенсіонером за віком, 3 гр., загальне захворювання.

Як вбачається із Свідоцтва про право власності на житло від 18.09.1999р., ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Як вбачається із відповіді за №475/33.1-06-25 від 24.09.2025р., виданої Дрогобицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актові записи: про народження №1246 від 03.07.1958 року, складений Калінінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; про шлюб №180 від 30.04.1977 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюм Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; актовий запис про розірвання шлюбу №127 від 17.05.1989р., складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За приписами статей 12, 81, 89 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини третя, четверта статті 4 ЦПК України).

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо), а оскільки заявником представлено письмові докази спільного проживання, тощо, у суду не виникає сумніву для задоволення заявлених вимог та їх підставності.

Відповідно до абз.2 п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають відповідні органи, а є лише підставою для їх одержання.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Викладені доводи узгоджуються з правовим висновком у постанові Верховного Суду від 07.11.2018р. у справі № 336/709/18.

У відповідності до ч.2 ст.315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Стаття 293 ЦПК України зазначає: «окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року №15) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення відповідно до Цивільного процесуального Кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

-згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

-чинним законодавством не передбачено іншого порядку для встановлення;

-заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення:

-встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною 1 ст. вказаного кодексу визначене перелік фактів, які встановлюються судом.

Аналіз ч.2 цієї статті дає можливість зробити висновок, що цей перелік не є вичерпним. Цією нормою Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Крім того, судом враховано той факт, що факт належності заявнику свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно розпорядження (наказу) керівника Житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства м.Ізюм Харківської області №366 від 18.06.1999р. та зареєстрованого в Ізюмському міському бюро технічної інвентаризації 26.07.1999 р. за №196, книга, 6 підтверджується також наступним: на зворотній стороні свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно розпорядження (наказу) керівника Житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства м. Ізюм Харківської області №366 від 18.06.1999 р. зроблено реєстраційний напис, де власниками квартири АДРЕСА_3 зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; в будинковій книзі, в розділі III «Прописка» зазначено російською мовою « ОСОБА_12 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серія та номер НОМЕР_3 від 23.12.1998 р.; на останній сторінці будинкової книги за адресою: АДРЕСА_1 здійснено реєстраційний напис Ізюмським бюро технічної інвентаризації від 26.07.1999 р., де власниками зазначено російською мовою « ОСОБА_12 » та « ОСОБА_13 »; у довідці про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги від 01.11.2007 р., виданій уповноваженому власнику/наймачеві, ОСОБА_1 зазначено, що склад сім`ї, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 , форма власності житла зазначена, як «приватизована»; в паспорті громадянина України серія та номер НОМЕР_3 від 23.12.1998 р. на ім`я ОСОБА_1 зазначене місце її реєстрації АДРЕСА_1 ; наявні рахунки та квитанції про сплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 та російською мовою « ОСОБА_12 ».

Аналізуючи всі зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до переконання, що оскільки відсутність можливості виправлення технічної помилки у Свідоцтві про право власності на житло перешкоджає заявнику здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно віз внесенням коректної інформації про власника нерухомого майна ( у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України заявник була вимушена покинути місце свого постійного проживання в м.Ізюм Харківської області та переміститись до м.Дрогобич Львівської області та на даний час Бахмутська міська територіальна громада є окупованою з 13.12.2023 року (Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією»), та внаслідок військової агресії російської федерації майно та документація Управління житлово-комунального господарства Ізюмської міської ради були пошкоджені та втрачені, і як наслідок відсутності доступу до архіву житлового господарства, заявник не може в повній мірі реалізувати свої права щодо належного їй на праві приватної власності майна, що фактично порушує її право власності, відтак заявлені вимоги заявника ОСОБА_1 є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 214-215, 256, 259 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву задоволити.

Встановити факт, що Свідоцтво право власності на житло, видане Житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством згідно з розпорядженням (наказом) від 16 червня 1999 року №366 та зареєстроване в Ізюмському міському бюро технічної інвентаризації 26.07.1999 р. №196, книга 6, що посвідчує право власності на квартиру АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серія та номер паспорта НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі :

Заявник ОСОБА_1 , адреса реєстрації : АДРЕСА_4 , ІПН : НОМЕР_3 .

Заінтересована особи : Ізюмська міська військова адміністрація Ізюмського району Харківської області, юридична адреса : Харківська область, вул.Васильківська,4, м.Ізюм, .

Суддя