КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/140/25
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.
за участю секретаря Торгонської В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, треті особи - ОСОБА_2 , Громадська організація власників транспортних засобів гаражна автостоянка «Берізка-88» про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24.03.2021р., яке видане Одеським міським відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актова запис за №3802.
Після її смерті відкрилася спадщина за законом на належне їй майно.
Позивачка зазначає, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, звернувшись до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманської Л.М. з відповідною заявою. На підставі заяви та поданих документів нотаріус відкрила спадкову справу, про що свідчить Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі від 26.08.2021р. за №66149768. Було оформлено право на спадкове майно, а саме на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27.10.2021р. за №67024554.
Позивач вказує, що у зв`язку з відсутністю документів на гараж вона не може оформити право власності та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.
Позивачка вказує, що їй необхідно оформити право власності на гараж, визнавши за нею право власності, як за спадкоємцем майна за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренко В.С.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
В судовому засіданні 10.10.2025 року судом протокольною ухвалою було залучено в якості третіх осіб ОСОБА_2 та Громадську організацію власників транспортних засобів гаражна автостоянка «Берізка-88».
В судове засідання 09.10.2025 року позивач не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, шляхом надсилання повідомлення на адресу, зазначену у позовній заяві, таяке було нею отримано, що підтверджується повідомленням (накладною) кур`єрської служби та є належним повідомленням, у судове засідання не з`явилася, проте 10.10.2023 року представник позивача надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
В судове засідання 09.10.2025 року представник відповідача Одеської міської ради не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
В судове засідання 09.10.2025 року представник третьої особи Громадської організації власників транспортних засобів гаражна автостоянка «Берізка-88» та третя особа - ОСОБА_2 не з`явилися, про час та місце засідання були повідомлені належним чином, причини неявки не відомі.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача, Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_1 , батьками записано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Судом встановлено, що 17.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ОСОБА_1 було змінено прізвище на « ОСОБА_6 », вказаний шлюб було розірвано відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31.01.2018 року.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Судовим розглядом встановлено, що 27.10.2021 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину, номер у спадковому реєстрі 68540536, після смерті її матері ОСОБА_3 , на спадкове майно квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 48,0 кв.м.
Відповідно до ст.ст.1218,1220,1221,1223,1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України.
Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
27.10.2021 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину, номер у спадковому реєстрі 68540536, після смерті її матері ОСОБА_3 , на спадкове майно квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 48,0 кв.м.
Судом встановлено, що протоколом № 1 загальних зборів засновників Громадської організації власників транспортних засобів гаражної автостоянки "Берізка-88", у тому числі затверджено статут Громадської організації власників транспортних засобів гаражна автостоянка "Берізка-88" у новій редакції у зв`язку з його втратою.
Відповідно до статуту основною метою діяльності організації є задоволення професійних та любительських інтересів автолюбителів, захист їх прав, організація і координація сумісної діяльності членів організації по експлуатації та обслуговуванню автостоянки.
Засновником Громадської організації власників транспортних засобів гаражної автостоянки "Берізка-88" у тому числі виступав ОСОБА_7 , а також: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
У відповідності до довідки про зведення об`єкту виданої 20.09.2011 року Громадською організацією власників транспортних засобів гаражна автостоянка "Берізка-88" за вих. №9, за підписом голови правління Широкана О.В., остання видана ОСОБА_10 на підтвердження того, що він є членом громадської організації власників транспортних засобів гаражна автостоянка "Берізка-88" та йому належить 1-поверховий гараж №9 орієнтовною площею 35 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 . Даною довідкою підтверджено, що гараж зведено у 1977 році рішенням правління колхозу ім. К. Лібкнехта Овідіопольського району Одеської області. У даний час гараж є власністю члена громадської організації власників транспортних засобів гаражна автостоянка "Берізка-88" у межах земельної ділянки, що перебуває у користуванні громадської організації власників транспортних засобів гаражна автостоянка "Берізка-88" на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих «О предоставлении земельного участка площадью 0,11 га, на гаражною стоянке «Березка-88» во временное пользование» від 22.06.1994 року №852.
15.07.2019 року ФОП ОСОБА_11 виготовлено технічний паспорт на вказаний гараж № 9 по Люстдорфській дорозі в місті Одесі, за замовленням ОСОБА_10 , відповідно до якого наявна схема розташування даного гаражу, на якій також наявні інші гаражі, в загальній кількості 21. Засвідчено, що даний об`єкт нерухомого майна не підлягає введенню в експлуатацію, тому що об`єкт нерухомого майна побудований до 05.08.1992 року, з посиланням на лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01.09.2011 року за №40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів завершених будівництвом до 05.08.1992 року».
Відповідно до даної інвентаризації, гараж має площу 36,0 кв.м.
20.08.2019 року ОСОБА_10 укладено з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В., зареєстрований в реєстрі за №1604, за умовами якого ОСОБА_10 продав, а ОСОБА_2 придбав нерухоме майно - гараж 9, загальною площею 36 кв.м. по АДРЕСА_4 , за 197813,00 грн., вартість якого була встановлена на підставі звіту про оцінку майна, складеного ТОВ «Перспектива експерт» від 16.08.2019 року.
Відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси (суддя Калініченко Л.В.) від 28.04.2025 року позов ОСОБА_2 до державного реєстратора Одеської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича, ОСОБА_3 правонаступником якої є ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Громадська організація власників транспортних засобів гаражна автостоянка «Берізка-88», Одеська міська рада про визнання недійсною довідки та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинення права власності було задоволено частково.
У задоволенні позову ОСОБА_2 в частині вимог до державного реєстратора Одеської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та припинення права власності та вимог до ОСОБА_3 правонаступником якої є ОСОБА_1 , про припинення права власності було відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , у відшкодування витрат зі сплати судового збору 1609,20 грн.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 правонаступником якої є ОСОБА_1 до ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , Громадська організація власників транспортних засобів гаражна автостоянка «Берізка-88», державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролова Руслана Валеріївна, державний реєстратор Одеської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскров Олег Вікторович, Одеська міська рада про визнання недійсним рішення зборів гаражної автостоянки «Берізка-88», визнання недійсною довідки, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування записів про право власності було відмовлено.
Вказане рішення суду набрало законної сили.
Крім того, суд зазначає, що відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом.
Як випливає зі змісту ст. ст. 51, 175 ЦПК на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України, роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача.
Таким чином, суд, як орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.
З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом.
Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові.
Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Як встановлено судом, зазначений ОСОБА_1 у позовній заяві відповідач Одеська міська рада не може виступати належним відповідачем у даному спорі.
Належним відповідачем у даній справі є ОСОБА_2 , з яким існує спір щодо гаражу.
Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує ст. 141 ЦПК України та відмову в задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з чим понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 141, 263, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, треті особи - ОСОБА_2 , Громадська організація власників транспортних засобів гаражна автостоянка «Берізка-88» про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя В. С. Петренко