Справа № 186/1435/24
Провадження № 2-п/0186/17/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Шахтарське

Шахтарський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демиденка С.М.

при секретарі Фадєєвій Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про перегляд заочного рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02.04.2025 року по справі №186/1435/24,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області з заявою, заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про перегляд заочного рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02.04.2025 року по справі №186/1435/24.

В обґрунтування заяви заявниця зазначає, що заочним рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02.04.2025 року по справі № 186/1435/24 було задоволено позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та стягнуто з неї на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», заборгованість за кредитним договором №574611 від 09.04.2021 року, яка станом на 28.03.2023 року, складається із: заборгованості за тілом кредиту - 18994,01 грн; заборгованості за відсотками - 31690,95 грн, а всього стягнуто 50684 гривні 96 копійок. Стягнуто з неї на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» судовий збір по справі в розмірі 2422 гривні 00 копійок, а також стягнуто витрати з оплати правничої допомоги в сумі 6000 гривень.

Вважає, що заочне рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02.04.2025 року по справі № 186/1435/24 підлягає перегляду з наступних підстав.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням збройних сил Російської Федерації на територію України, 14 грудня 2024 року я вимушено виїхала за кордон, що підтверджується відмітками у паспорті громадянина України для виїзду за кордон. Наразі я перебуваю на тимчасовому проживанні в Федеративній Республіці Німеччина.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі, а також позовної заяви та доданих до неї матеріалів вона не отримувала. Це підтверджується наявними у матеріалах справи поштовими конвертами із відміткою.

Враховуючи наведене, вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи, не мала змоги подати відзив на позов, надати докази або заперечення, і тому прошу поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Таким чином, вона не з`явилась у судове засідання та не повідомила суд про причини неявки, оскільки не була належним чином повідомлена про розгляд справи, що унеможливило мою участь у процесі та подання заперечень проти позову (клопотання про поновлення пропущеного строку додається).

Також зазначає, що 09.04.2021 року між нею та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» укладений договір № 574611 про споживчий кредит, згідно з умовами якого вона отримала 20 000 грн. (платіжне доручення №5054 від 09.04.2021 року), зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток № 1 до кредитного договору № 574611) останній платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 09.04.2024 року.

28.08.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладений договір відступлення прав вимоги №2808-23, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №574611 від 09.04.2021 року передано позивачу від первісного кредитора.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 574611 від 09.04.2021 року станом на 28.08.2023 року загальна сума заборгованості відповідача становить 50684,96 грн.

Згідно Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» становить 50684,96 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 18994,01 грн; заборгованість за відсотками - 31690,95 грн.

Позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» вона не визнає, позовну заяву вважаю необґрунтованою, безпідставною та не законною, а всі обставини, такими, що не відповідають дійсності з наступних підстав.

У матеріалах справи відсутній підписаний кредитний договір №574611 від 09.04.2021 року, який є єдиною правовою підставою виникнення зобов`язань між сторонами. Крім того, відсутні належні докази фактичного отримання кредитних коштів. Платіжне доручення №5054 від 09.04.2021 року саме по собі не є належним доказом передачі коштів відповідачу, оскільки не дозволяє встановити на яке ім`я та рахунок були зараховані кошти; чи ці кошти дійсно отримала саме вона; чи взагалі вона підтверджувала умови кредитування.

Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не є первинним бухгалтерським документом відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки є одностороннім внутрішнім розрахунком, що не підтверджує факту виникнення зобов`язання.

Також відсутній графік платежів, який, як правило, є невід`ємною частиною договору і містить істотні умови зобов`язання.

Згідно з презумпцією правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), правочин вважається чинним, якщо інше не доведено. Проте в цій справі сам факт укладення правочину, його підписання нею та отримання грошових коштів належним чином не доведені.

Таким чином, позивач не довів: факту укладення договору саме з відповідачем; погодження істотних умов відповідачем; отримання коштів відповідачем; правомірності нарахованої заборгованості.

Це свідчить про недоведеність виникнення зобов`язання у відповідача, що є підставою для скасування заочного рішення.

Роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є не достатнім для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, за відсутності належних та допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.

Крім того, позивачем не доведено факту набуття права вимоги, так як відповідно до наданої до матеріалів справи інформації, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» посилається на договір факторингу №2808-23 від 28.08.2023 року, укладений із ТОВ «СЛОН КРЕДИТ».

Згідно до п.2.1 Договору факторингу: Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права Вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.4.1. Договору факторингу: право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги у формі наведеної в Додатку № 1 до цього Договору, за умовами виконання Фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування передбачених Розділом 3 Договору.

Однак із Додатку 1 до Договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 року неможливо встановити за якими Договорами саме ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило право вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», адже вказаний Реєстр не містить будь-якої інформації.

З урахуванням зазначеного, позивач не довів перехід права грошової вимоги по Договору споживчого кредиту № 574611 від 09.04.2021 до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

В матеріалах справи відсутній реєстр прав вимоги, на який прямо посилається сам договір факторингу. Відсутні докази перерахування суми фінансування, що є необхідною умовою набуття фактором (позивачем) права вимоги відповідно до п. 4.1 договору факторингу.

Також, позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати коштів в розмірі 6000,00 грн., зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку.

Вважає, що вказані обставини мають істотне значення для правильного вирішення цивільної справи № 186/1435/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до неї про стягнення заборгованості.

Також заявницею було заявлено клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення суду, в якому вона прохала суд поновити їй строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Першотравенськ ого міського суду Дніпропетровської області від 02.04.2025 року у справі №186/1435/24. В обґрунтування клопотання посилається на те, що про існування вищезазначеного заочного рішення вона дізналась 02.07.2025 року коли було накладено арешт постановою приватного виконавця на її банківський рахунок у межах виконавчого провадження. Також зазначає, що з 14.12.2024 року вона перебуває за кордоном у Федеративній Республіці Німеччина, що підтверджується відмітками у її паспорті громадянки України для виїзду за кордон.

Таким чином строк на подання заяви про перегляд заочного рішення нею пропущений з поважних причин.

Враховуючи вищевикладене, заявниця просить суд поновити їй пропущений з поважних причин строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Першотравенськ ого міського суду Дніпропетровської області від 02.04.2025 року у цивільній справі №186/1435/24 за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та скасувати заочне рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02.04.2025 року в справі №186/1435/24.

Представник заінтересованої особи ТОВ «Діджи Фінанс» надав заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в якій прохав суд заяву ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02.04.2025 року по цивільній справі №186/1435/24 залишити без задоволення. В обґрунтування заперечень зазначив, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» вважає дані обґрунтування не лише безпідставними, але й такими що позбавлені будь-якої логічної та фактичної основи, з огляду на наступне.

28.08.2023 року згідно умов Договору факторингу № 2808-23, ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 574611 від 09.04.2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги до відповідачки в розмірі 50 684,96 грн, з яких:18 994,01 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 31 690, 95 грн - сума заборгованості за відсотками.

У зв`язку із не виконанням відповідачкою своїх зобов`язань щодо погашення заборгованості за кредитним договором та для захисту свого порушеного права, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення заборгованості по вищевказаному кредитному договору.

В матеріалах справи наявна судова повістка-повідомлення на 29.10.2024 року була надіслана судом першої інстанції за адресою місця проживання ОСОБА_1 , що співпадає із адресою зазначеною відповідачкою у заяві про перегляд заочного рішення.

Слід враховувати, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Також зазначає, що 26.11.2024 року в матеріалах справи наявне клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення подане відповідачкою через електронну адресу до суду, в якому зазначено, що ОСОБА_1 дізналась про справу з веб-адреса сторінки: http://tm.vn.court.gov.ua/sud0224/.

Водночас відповідачка стверджує, що з 14 грудня 2024 року перебуває за кордоном, що підтверджується відповідною відміткою в паспорті громадянина України. Однак, незважаючи на це, вона подала вищезазначене клопотання ще в листопаді 2024 року, тобто до дати свого виїзду за межі України. Це додатково підтверджує, що вона була поінформована про розгляд справи та мала можливість брати участь у процесі.

За таких обставин, суд першої інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, належним чином оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши Документ сформований в системі обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованості за Кредитним договором №574611 від 09.04.2021.

Таким чином, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» вважає, що надані докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження законності та обґрунтованості позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та безпідставності перегляду заочного рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02.04.2025 року по цивільній справі №186/1435/24.

У судове засідання сторони у справі не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи 02.04.2025 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області було ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» було задоволено та стягнуту з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», заборгованість за кредитним договором №574611 від 09.04.2021 року, яка станом на 28.03.2023 року, складається із: заборгованості за тілом кредиту - 18994,01 грн; заборгованості за відсотками - 31690,95 грн, а всього стягнуто 50684 гривні 96 копійок. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» судовий збір по справі в розмірі 2422 гривні 00 копійок та витрати з оплати правничої допомоги в сумі 6000 гривень.

23.07.2025 року відповідачка ОСОБА_1 звернулась до Шахтарського (колишній Першотравенський) міського суду Дніпропетровської області з заявою про перегляд заочного рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02.04.2025 року у справі №186/1435/24 та клопотання про поновлення пропущеного строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення.

Статтею 288 ЦПК України визначено підстави за яких заочне рішення підлягає скасуванню, а саме, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З огляду на роз`яснення, надані в абз. 5 п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, суд скасовує заочне рішення, якщо визнає, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту вказаної вище статті та роз`яснень Пленуму ВСУ вбачається, що скасування заочного рішення судом, який його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом таких обставин одночасно: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд приходить до висновку, що будь-яких доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість прийнятого судового рішення, до заяви не долучено. Доводи, викладені відповідачкою у заяві про перегляд заочного рішення, зводяться до незгоди з ухваленим рішенням суду по суті.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи в розумний строк незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону спору про громадянські права та обов`язки цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи та постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами (пункт 46 рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

В даній ситуації суд виходить з того, що оскільки підставами скасування заочного рішення є неналежне повідомлення відповідача про судове засідання, та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності суд не має законних підстав для скасування заочного рішення.

Також суд зазначає, що оскільки обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є фактично непогодженням з ухваленим рішенням по суті, що є підставою для апеляційного оскарження рішення суду, тому у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Що стосується заявлених вимог щодо поновлення строку для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заявниця ОСОБА_1 у своєму клопотанні зазначає, що про існування заочного рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02.04.2025 року, їй стало відомо 02.07.2025 року, коли приватним виконавцем було накладено арешт на її банківський рахунок. Також зазначила, що вона з 14.12.2024 року проживає у ФР Німеччині, тому прохала поновити їй строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалам справи, 24.11.2024 року відповідачкою на електронну пошту суду було надіслано клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи, в якому вона прохала суд розгляд цивільної справи №186/1435/24 за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до неї про стягнення заборгованості відкласти на іншу дату та час, та направити на її електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 скановані матеріали цивільної справи №186/1435/24. Тобто відповідачка знала про наявність на розгляді суду позову щодо неї, однак не скористалася своїм правом на подання відзиву чи будь-яких інших клопотань, заперечень.

Таким чином, поважність причин неподання заяви про перегляд заочного рішення, у визначений ЦПК України строк, не підтвердилася. Доводи відповідачки про те, що вона дізналася про наявність такого рішення лише під час його виконання не підтвердилися. Інших поважних причин пропуску строку, встановленого цивільним процесуальним законом, відповідачка не навела.

Відповідно до ч.1ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч.3 ст.127 ЦПК України, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Згідно ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що у задоволенні клопотання заявниці ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення суду слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.260, ч.3 ст.284, п.2 ч.3 ст.287, ч.1 ст.288 ЦПК України, - суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02.04.2025 року у справі №186/1435/24, та заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про перегляд заочного рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02.04.2025 року по справі №186/1435/24, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: С.М. Демиденко