Справа № 131/1152/25
Провадження №2-др/131/8/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Іллінецький районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Шелюховського М.В., розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Іллінецького районного суду Вінницької області перебувала цивільна справа №131/1152/25 позовом ТОВ "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
07 жовтня 2025 року судом ухвалено заочне рішення у справі, яким позов задоволено.
10 жовтня 2025 року представник позивача ТОВ "Споживчий центр" Балюх Є.О. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, так як судом не вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.
Частиною 1 ст. 270 ЦПК України передбачено випадки для ухвалення додаткового рішення. Так, зокрема, згідно п. 4 цієї норми, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.2-4 цієї ж статті, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Учасники справи в судове засідання для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення не викликались.
Так, з матеріалів справи вбачається, що при ухваленні рішення по справі, судом не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. З огляду на викладене, слід зазначити наступне.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Так, витрати позивачем на правничу допомогу адвоката підтверджуються договором №01/25-СЦ від 01.04.2025 року про надання правничої допомоги на суму 6000 (шість тисяч) грн 00 коп., звітом про виконану роботу від 08.10.2025 р., та платіжної інструкції №СЦ00045454 від 09 жовтня 2025 року на суму 6000 (шість тисяч) грн 00 коп.
З огляду на викладене, зважаючи на те, що позивач протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подав заяву про стягнення з відповідача судових витрат разом з доказами, суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає задоволенню.
Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "Споживчий центр" слід стягнути понесенні останнім витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) грн 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. 137, 141, 223, 257 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовільнити.
Додаткове рішення суду є невід`ємною частиною заочного рішення суду від 07 жовтня 2025 року у справі №131/1152/25.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.
Суддя: