Справа № 521/8753/25
Номер провадження № 2/521/4872/25
09.10.2025 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді - Леонова О.С.,
за участі секретаря судового засідання - Должненко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості,-
Короткий зміст вимог позовної заяви.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 25 грудня 2024 року між позивачем та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір підряду № 25-11/24 на виготовлення модульної лазні (сауни) згідно з яким Підрядник за завданням Замовника власними та/або залученими силами і засобами на свій ризик, з власних матеріалів та на власному виробництві виготовити споруду (надалі - Продукція), а також за домовленістю Сторін здійснити інші, пов`язані з виробництвом та підготовкою до експлуатації Продукції роботи, а Замовник зобов`язується оплатити виготовлену продукцію та виконані роботи. Додатковою угодою № 1 до Договору від 25.12.2024 р. між сторонами було узгоджено матеріали для виготовлення модульної лазні, її вартість (300 000 гривень), встановлено строк виготовлення виробу (8 тижнів з моменту отримання передплати за Договором). На виконання умов Додаткової угоди № 1 позивачем було здійснено платіж у розмірі 294 490 грн, тобто повністю виконано зобов`язання щодо оплати за договором.
В подальшому позивач неодноразово запитував у відповідача адресу виробництва, як це передбачено Договором, щоб самостійно перевірити хід виконання робіт, але відповідач відмовив йому в цьому, а потім і зовсім перестав відповідати на телефонні дзвінки.
Оскільки строк виготовлення модульної лазні був порушений і об`єкт у встановлений Договором строк (до 25.02.2025 р.) не передано, позивач 17.04.2025 р. надіслав відповідачу повідомлення про відмову від договору та вимогу повернути сплачені йому кошти у розмірі 274 490 грн протягом 5 календарних днів з моменту отримання зазначеного повідомлення. Однак зазначені листи не були отримані і повернулися позивачу без вручення.
З огляду на те, що відповідач належним чином не виконав умов Договору, а саме не здійснив поставку товару у строк передбачений Договором, позивач має право на стягнення також суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми, а також пені у розмірі 0,1% від вартості прострочення Продукції чи робіт за кожен день прострочення.
23 липня 2025 року представник позивача, адвокат Новобранець Т.В., подала до суду заяву про збільшення позовних вимог. В обґрунтування заяви зазначено, що при первісному розрахунку було допущено технічну помилку в сумі основного боргу (заявлено 274 490 грн замість фактично сплачених 294 490 грн), а також збільшився період прострочення, що вплинуло на розмір нарахованих штрафних санкцій. З урахуванням уточнених даних, позивач просив стягнути з відповідача загальну суму заборгованості в розмірі 354 518 грн 81 коп.
Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Після надходження справи до суду, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.
02.06.2025 року судом отримано інформацію, відповідно до ст.187 ЦПК України про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.
Ухвалою суду від 02.06.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження призначено підготовче судове засідання та визначено резервну дату наступного судового засідання на 23.07.2025 р. Позивачу рекомендовано надіслати до суду в паперовому вигляді (гарної якості) додатки, додані до позовної заяви та визначено відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.
Ухвалою від 30.06.2025 р. підготовче засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті.
Ухвалою суду від 19.08.2025 року було прийнято до розгляду заяву представника позивача про збільшення розміру позовних вимог від 23.07.2025 року.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.
Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду останній не подавав, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства не є перешкодою для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Хаджибейського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі письмових матеріалів.
Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, враховуючи таке.
Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що 25 грудня 2024 року між позивачем ОСОБА_1 (надалі також - Замовник) та ФОП ОСОБА_2 (надалі також - Підрядник) укладено договір підряду № 25-11/2024.
Відповідно до п. 1.1. розділу 1 Договору Підрядник зобов`язується за завданням Замовника власними та/або залученими силами і засобами на свій ризик, з власних матеріалів та на власному виробництві виготовити споруду (надалі - Продукція), а також за домовленістю Сторін здійснити інші, пов`язані з виробництвом та підготовкою до експлуатації Продукції роботи, а Замовник зобов`язується оплатити виготовлену продукцію та виконані роботи. Під іншими, пов`язаними з виробництвом та підготовкою до експлуатації Продукції, роботами маються на увазі роботи з проектування, конструювання, монтажу, налагодження, інжинірингу, інші види технічних та будівельних робіт (надалі - роботи) (п. 1.2).
Перелік інших, пов`язаних з виробництвом та підготовкою до експлуатації Продукції робіт, а також матеріалів, що використовуються підрядником для виготовлення Продукції, обсяги і порядок виконання робіт та інші додаткові умови визначаються Сторонами у додаткових угодах до цього Договору, які є його невід`ємною частиною (п. 1.3).
Згідно з п. 2.1. розділу 2 строки та графік виготовлення Продукції та виконання робіт (їх окремих етапів) визначаються Сторонами у додаткових угодах до цього Договору.
Згідно з п. 4.1. договору ціна за цим договором включає відшкодування витрат підрядника (закупівля матеріалів для виробництва модульної споруди, оплата робіт з виготовлення модульної споруди, її транспортування) та оплату інших, пов`язаних з виробництвом та підготовкою до експлуатації продукції робіт, визначених у додаткових угодах до цього договору.
Попередньо погоджена Сторонами вартість Продукції та робіт (їх окремих етапів) за цим Договором, а також строки оплати визначається Сторонами у відповідних додаткових угодах до цього Договору і специфікаціях до них та сплачується Замовником у порядку, передбаченому Сторонами у таких угодах (п. 4.2. розділу 4 Договору).
Відповідно до п. 4.4 розділу 4 Договору розрахунок за цим Договором здійснюється у безготівковій формі, шляхом перерахування Замовником на розрахунковий рахунок Підрядника грошових коштів в національній валюті України гривні. Підставою для розрахунку є виставлений Підрядником рахунок на оплату.
Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника. З моменту отримання Підрядником оплати починається відлік строку виконання ним відповідного виду робіт, якщо інше не передбачене у додаткових угодах та специфікаціях до них (п.п. 4.5, 4.6).
Відповідно до п.5 розділу 5 Договору Замовник зобов`язаний, зокрема прийняти роботу, виконану Підрядником; оплатити виготовлену Продукцію та виконані Підрядником роботи за цим Договором (додатковими угодами) та має право вимагати виконання Підрядником обов`язків, встановлених цим Договором, законом; відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків, якщо Підрядних своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим. Підрядник зобов`язаний виготовити Продукцію та виконати роботи якісно та в строки, визначені цим Договором та додатковими угодами до нього.
Підрядник забезпечує виготовлення Продукції та виконання робіт за цим Договором у відповідності з проектно-кошторисною документацією, нормами і правилами по охороні праці та графіком виконання етапів робіт, що є додатком до цього Договору (п. 6.1).
Відповідно до п. 6.3 розділу 6 Договору по закінченню робіт Підрядник надає Замовнику акт приймання-передачі виконаних робіт (у відповідній кількості примірників), а замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання такого акту зобов`язаний прийняти виконані роботи, підписати акт та повернути один примірник Підряднику, або в цей самий строк направити вмотивовану відмову від прийняття.
25 грудня 2024 року між сторонами підписано Додаткову угоду №1 до договору № 25-11/2024 від 25 грудня 2024 року якою узгодили планування лазні та відповідно до якої вартість модульної лазні складає 300 000 грн; визначено наступні умови оплати: Передплата 60%, що складає 180 000 грн, 15%, що складає 45 000 грн по готовності каркасів, 15%, що складає 45 000 грн при готовності до вивезення на ділянку, 10%, що складає 30 000 грн після монтажу на ділянці. Строк виготовлення модульної лазні 8 тижнів з моменту отримання передплати за цим Договором.
На підставі рахунку фактури № 25-12/24 від 25.12.2024 року позивачем було здійснено оплату наступних авансових платежів у розмірі: 180 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0ТВН-С8К3-К9Х5-4С5Т від 30.12.2024 р.; 20 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № Т56С-96ХЗ-С33Т-5Х65 від 07.01.2025 р., 14 850 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № Р585-01СК-16Н2-Т73Т від 19.01.2025 р., 24 850 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № Н43Н-88Х6-40Е5-СЕМК від 27.01.2025 р., 54 790 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 7РХХ-ОА72-Н457-6Х7В від 07.02.2025 р., на загальну суму 294 490 грн.
В матеріалах справи міститься копія повідомлення про односторонню відмову від договору та вимогу про повернення сплачених коштів передоплати в розмірі 294 490 грн, яке було надіслано відповідачу 17 квітня 2025 року.
Оскільки вимогу позивача щодо добровільного повернення коштів відповідач не задовольнив, позивач вимушений звернутися до суду даним позовом.
Інших письмових доказів стосовно спірних правовідносин, які виникли між сторонами, матеріали справи не містять.
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Закріплене у ЦК України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц).
Частиною 1 ст. 846 Цивільного кодексу України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Згідно з ч. 2 ст. 846 Цивільного кодексу України якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
У відповідності до ч. 1 ст. 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.
У відповідності до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Частинами 2, 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини четвертої статті 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
У частині першій та третій статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина перша та друга статті 12 ЦПК України).
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Позивач виконав умови договору, повністю сплативши обумовленений в договорі аванс, а Відповідач допустив істотне порушення умов договору, роботи не виконав, і станом на час розгляду справи не передав позивачу Товар у визначений договором строк.
Водночас відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що ним виготовлено та передано позивачу продукцію протягом 8 тижнів з моменту отримання передоплати за Договором (пункт 2.1. договору підряду, п.5 Додаткової угоди №1).
Разом із тим, відповідачем не доведено також наявність поважних причин невиконання ним своїх обов`язків по даному договору підряду щодо виготовлення модульної лазні.
Згідно приписів ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу. Їхня суть полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Ці кошти нараховуються незалежно від сплати неустойки (пені), оскільки мають різну правову природу (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).
У випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених Договором та додатковими угодами до нього, Сторони несуть відповідальність відповідно до законодавства України та цього Договору (п.7.1 розділу 7 Договору). У випадку порушенням Підрядником строку виготовлення та/або передання Продукції Замовнику, а також строку виконання робіт, Підрядник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 % від вартості прострочених Продукції чи робіт за кожен день прострочення (п. 7.2).
Так, відповідач взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на станом на 21.05.2025 р. наявна заборгованість у розмірі 294 490 грн.
Наданий Позивачем розрахунок інфляційних витрат та 3% річних виконаний за методикою, що відповідає "Рекомендаціям щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р та судовій практиці Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанови від 21.05.2019 у справі № 916/2889/13 та від 14.01.2020 у справі № 924/532/19) та не спростований відповідачем.
Суд перевіривши цей розрахунок вважає зазначити наступне.
Суд зазначає, що договірні санкції (пеня) можуть нараховуватися лише за період дії договору. Оскільки договір припинив свою дію 10.05.2025 року, нарахування пені після цієї дати є неправомірним. Тому суд задовольняє вимоги про стягнення пені, передбаченої п. 7.2 Договору, лише за період з 26.02.2025 по 10.05.2025 року (74 дні), що становить:
294 490 грн * 0,1% * 74 дні = 21 792 грн 26 коп.
Після розірвання договору зобов`язання відповідача трансформувалося у грошове. Відповідальність за його прострочення регулюється ст. 625 ЦК України. Прострочення з повернення коштів почалося з 16.05.2025 року. Таким чином, 3% річних та інфляційні втрати підлягають нарахуванню за період з 16.05.2025 року по 09.10.2025 року (день ухвалення рішення), що становить:
3% річних: 3 582 грн 29 коп.
Інфляційні втрати: 11 331 грн 65 коп.
Вимоги позивача в частині нарахування пені за період після 10.05.2025 року та, відповідно, в частині нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період до 16.05.2025 року задоволенню не підлягають.
Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 331196 грн 20 коп., з яких: основна сума боргу становить 294 490 грн, сума інфляційних збитків - 11 331 грн 65 коп., 3% річних у розмірі 3582 грн 29 коп., та пеня 21 792 грн 26 коп.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У відповідності до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас, згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається із матеріалів справи, представник позивача - адвокат Новобранець Т.В. у позовній заяві зокрема зазначила, що гонорар за надання послуг по вивченню та аналізу документів щодо предмету спору, підготовка та подання позову до суду першої інстанції обчислюється у фіксованому розмірі становить 20 000 грн.
На підтвердження факту надання професійної правової допомоги адвокат Новобранець Т.В. надала копію договору про надання правової допомоги № 22-АО/25-Ф від 22 квітня 2025 року; копію додаткової угоди №1-СС від 12 травня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 22-АО/25-Ф від 22 квітня 2025 року; свідоцтво адвоката, копію акту надання послуг №70 від 23 травня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 22-АО/25-Ф від 22 квітня 2025 року, яким обумовлено виконання юридичних послуг на суму 20 000 грн, копію платіжної інструкції № МС9К-128С-8855-К616 від 23 травня 2025 року.
Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до суду від сторони відповідача не надходило.
Ураховуючи характер наданої правничої допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, з огляду на відсутність заперечень сторони відповідача, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, понесених при перегляді справи в суді.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розрахунок судових витрат з урахуванням пропорційності.
1. Визначення пропорції задоволених вимог
Заявлена сума позову (з урахуванням заяви про збільшення вимог): 354 518,81 грн (100%).
Сума, стягнута судом: 331 196,20 грн.
Розрахунок пропорції: (331 196,20 грн / 354 518,81 грн) * 100% = 93,42%.
Отже, суд задовольнив 93,42% позовних вимог.
2. Розрахунок судового збору до стягнення
Загальна сума сплаченого судового збору позивачем: 3 545,19 грн.
Сума до відшкодування: 3 545,19 грн * 93,42% = 3 311,54 грн.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 311,54 грн судового збору.
3. Розрахунок витрат на правову допомогу до стягнення
Заявлена сума витрат на правову допомогу: 20 000 грн.
Сума до відшкодування (пропорційно): 20 000 грн * 93,42% = 18 684 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 14, 526, 1166, 1187 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 13, 141, 263, 265, 272, 280 284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, Хаджибейський районний суд міста Одеси,-
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) заборгованість у сумі 331 196 грн 20 коп., з яких: основна сума боргу становить 294 490 грн, сума інфляційних збитків - 11 331 грн 65 коп., 3% річних у розмірі 3582 грн 29 коп., та пеня 21 792 грн 26 коп.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 684 грн.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 311,54 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення суду підписано та складено 16.10.2025 року.
Суддя: О. С. Леонов