УХВАЛА

13 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 161/4579/24

провадження № 61-278св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 вересня 2024 року у складі судді Рудської С. М. та постанову Волинського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року у складі колегії суддів: Данилюк В. А., Матвійчук Л. В., Шевчук Л. Я.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У січні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 вересня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, просив скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Підставами касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції представник заявниці зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц, від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17, від 14 січня 2020 року у справі № 489/5148/18, від 24 листопада 2021 року у справі № 905/2030/19, від 02 червня 2021 року у справі № 904/7905/16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

У січні 2025 року ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_5 , подав до суду відзив у якому просив касаційну скаргу представника позивача адвоката Огордника О. В. від 07 січня 2025 року залишити без задоволення, а постанову Волинського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року та рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 вересня 2024 року по цивільній справі № 161/4579/24 без змін.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 07 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Огородник О. В., на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 вересня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року передано на розглядсудді-доповідачеві Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі з підстав передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України; витребувано із Луцького міськрайонного суду Волинської області матеріали справи № 161/4579/24; надано іншим учасникам справи строк для подання відзиву.

У січні 2025 року матеріали справи № 161/4579/24 надійшли до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 вересня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 22 жовтня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков
Р. А. Лідовець
Д. Д. Луспеник