Справа № 341/990/25
Провадження № 22-ц/4808/1421/25
Головуючий у 1 інстанції ГАПОЛЯК Т. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Баркова В.М.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду Івано-Франківської області, постановлену суддею Гаполяком Т.В. 21 серпня 2025 року в м. Галич Івано-Франківської області про закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.04.2025 року старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Фанківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жовкевич Г.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77837318 щодо ОСОБА_2 та зобов`язано його подати про доходи і виплатити ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання у розмірі частини всіх виді його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.10.2024 року, але не довше ніж до досягнення ним 23 річного віку.

04.06.2025 року ОСОБА_2 сплатив позивачу частину аліментів у розмірі 3000 грн, тобто прострочив виплату аліментів, які мали бути виплачені їй за рішенням суду 03.04.2025 року.

21.05.2025 року відповідач ОСОБА_1 сплатив позивачу 1933,86 грн частину аліментів за місяць, які звернені до негайного виконання за рішенням суду, а 28.05.2025 року виплатив другу частину аліментів звернених до негайного виконання за рішенням суду у розмірі 1 272, 89 грн.

Також ОСОБА_2 сплачено 7 658,11 грн. боргу по аліментах, загальний розмір яких становить 21 723,14 грн.

Зазначила, що з приводу пені за несвоєчасну виплату аліментів Галицьким районним судом Івано-Франківської області щодо неї та ОСОБА_2 відкриті провадження у справах №341/901/25, №341/961/25.

З врахуванням наведеного ОСОБА_1 просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 03.04.2025 року по 03.06.2025 року у розмірі 1830 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2025 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів закрито на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, тобто на підставі набрання законної сили рішення суду або ухвали суду про закриття провадження у справі, що ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або коли є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Не погодившись з ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2025р, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у якій вказала на те, що зазначена ухвала постановлена судом з порушеннями норм матеріального та процесуального права. Зокрема, не враховано розмір боргу по аліментах, який існував станом на 01.05.2025 року, а саме 21 723, 14 грн.

Вважає, що ОСОБА_2 повинен оплатити їй пеню за прострочення зі сплати аліментів у розмірі 1 830 грн.

Оскільки станом на 01.04.2025 року борг ОСОБА_2 становив 18 516,39 грн, де 21723, 14 грн борг станом на 01.05.2025 року, а 3206, 75 - розмір аліментів за квітень 2025 року, судом не враховано існування цього боргу саме на 01.04.2025 року, тому предмет позову відмінний від спорів між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, які вже вирішувалися судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам ОСОБА_1 , зазначеним нею у позовній заяві.

Враховуючи наведене, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції від 21 серпня 2025 року про закриття провадження у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем ОСОБА_2 не подано, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

У судове засідання не з`явилися сторони, про причини неявки не повідомили, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу у їх відсутності.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст. 367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є такою, що не підлягає задоволенню, а тому її слід залишити без змін виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи

19 червня 2025 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області (суддя Мергель М.Р.) ухвалено рішення у справі № 341/961/25, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів у розмірі 4135 грн. 37 коп. за період з 03 квітня 2025 року до 27 травня 2025 року. Рішення набрало законної сили 22 липня 2025 року.

01 липня 2025 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області (суддя Васильцова Г.А.) ухвалено рішення у справі № 341/901/25, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 2 501 грн. 26 коп. за період з 04 березня 2025 року по 20 травня 2025 року. Рішення набрало законної сили 04 серпня 2025 року.

14 липня 2025 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області (суддя Васильцова Г.А.) ухвалено рішення у справі № 341/1009/25, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1 575 грн. за період з 03 квітня 2025 року по 05 червня 2025 року. Рішення набрало законної сили 15 серпня 2025 року.

Позов у цій справі подано 24.05.2025р. про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 04.03 по 20.05.25 року (а.с.1-3).

Норми права, які підлягають застосуванню та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Одними із основних засад (принципів) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, набрало законної сили рішення суду, ухвалене або постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Аналіз змісту пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України дає підстави для висновку, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалене між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19).

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2021 року в справі № 146/318/20 (провадження № 61-11374св20)).

Відповідно до зазначеного необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору; тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена процесуальна норма права направлена на виключення випадків одночасного розгляду декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу» (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).

Підстава позову - це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача та з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2023 року у справі № 522/13894/22 (провадження № 61-5564св23)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) вказано, що «згідно з пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав, зокрема залишати позов без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 04.03.2025 року по 20.05.2025 року включно у розмірі 2 501, 26 грн.

Заочним рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , пеню за прострочення зі сплати аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , за період з 04 березня 2025 року по 20 травня 2025 року в розмірі 2 501 грн.

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення з нього пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 03 квітня 2025 року по 27 травня 2025 року включно у розмір 4 135, 37 грн.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 19 червня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4135,37 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Крім того, у червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення з нього пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 03 квітня 2025 року по 05 червня 2025 року включно у розмірі 1 575 грн.

Заочним рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 575 грн. пені за прострочення сплати аліментів.

Зазначені рішення набрали законної сили відповідно 22 липня 2025 року, 04 серпня 2025 року та 15 серпня 2025 року.

З матеріалів цих справ вбачається, що предметом усіх цих спорів було стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 за періоди з 03 квітня 2025 року до 27 травня 2025 року, з 04 березня 2025 року по 20 травня 2025 року та з 03 квітня 2025 року по 05 червня 2025 року.

Отже, судом вирішувалися спори між тими самими сторонами - позивачка ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 ), з тими самими підставами прострочення сплати аліментів і відповідальність за це на підставі статті 196 СК України, з тим самим предметом - стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, зокрема за період з 04 березня по 20 травня 2025 року. Зазначена обставина свідчить про наявність підстав для закриття судом провадження у справі.

При цьому слід зауважити, що пеня нараховується саме на суму заборгованості і множиться на кількість днів прострочки сплати аліментів, тобто розмір пені залежить саме від розміру заборгованості по аліментах за певний період часу.

Встановивши, що у справах № 341/961/25, №341/901/25, №341/1009/25 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення аліментів за вище вказані періоди, а у цій справі позивачем заявлено аналогічний позов: сторони, предмет і підстави позовних вимог залишились такими ж, що були у зазначених справах, в яких ухвалені рішення, що набрали законної сили, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Відтак, колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені та їм надана належна оцінка.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, тому підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 383, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2025 року, - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Суддя-доповідач Максюта І.О.

Судді Василишин Л.В.

Барков В.М.

Повний текст постанови складено 14 жовтня 2025 року.