Справа №463/7480/25
Провадження №2/463/2162/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

27 жовтня 2025 року місто Львів

Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Ціпивко І.І.

з участю секретаря судового засідання Шпуляра І.Ю.,

в процесі розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна набутого у шлюбі особистою приватною власністю,

становив:

У провадженні Личаківського районного суду міста Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна набутого у шлюбі особистою приватною власністю.

Позивака ОСОБА_1 просить визнати за нею право особистої приватної власності на: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 63,3 кв.м.; квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 77,5 кв.м.; гараж (машино-місце) АДРЕСА_3 ; гараж (машино-місце) АДРЕСА_3 .

За встановлених в судовому засіданні обставин щодо повторності заявленого позову та виїзду відповідача з території України судом оголошено перерву для перевірки такого.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Рекомендований лист направлений відповідачу повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд, з`ясувавши думку учасників справи, проаналізувавши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Так, статтею 177 ЦПК України визначено, що позивач повинен додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Об`єкти справляння судового збору визначені статтею 3 Закону України «Про судовий збір».

Як вбачається з позову, позивачка звернулася до суду з майновими вимогами про визнання майна набутого у шлюбі (квартир та паркомісць) особистою приватною власністю.

Виходячи зі змісту позовної заяви, позовні вимоги про визнання майна набутого у шлюбі особистою приватною власністю (квартир та паркомісць) є позовними вимогами майнового характеру.

Відповідно до статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з частиною 1 статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Таким чином, позовні вимоги про визнання майна набутого у шлюбі особистою приватною власністю, у розумінні змісту даної статті є майновими вимогами, тобто судовий збір підлягає сплаті за ставкою, встановленою для позовних заяв майнового характеру (ухвала Верховного Суду від 04.03.2019 року у справі №923/441/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі №910/13737/19, провадження № 12-36гс20, зазначено, що будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом необхідно розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці. Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі №910/13737/19, провадження № 12-36гс20.

Таким чином, судовий збір за подання до суду позовних вимог про визнання майна набутого у шлюбі особистою приватною власністю, визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

З огляду на викладене позивач при поданні позову до суду та визначенні ціни позову, повинна була врахувати актуальну на час подання позову нормативно-грошову оцінку (оціночну вартість) житлового будинку та гаражу і сплатити судовий збір як за вимоги майнового характеру, за ставкою, передбаченою п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 1 відсотка ціни позову (нормативно-грошової оцінки кватири та гаражу), але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, оціночною вартістю є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав, здійснена суб`єктами оціночної діяльності, які відповідають вимогам, установленим Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», у складі яких працює хоча б один оцінювач, який отримав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» хоча б за однією з таких спеціалізацій у межах напряму 1 «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» і напряму 2 «Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів», у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Всупереч наведеному позивачкою ОСОБА_1 до матеріалів позовної заяви не долучено звіт про оцінку майна відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», що містить висновки про вартість спірного майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору, а також кваліфікаційного свідоцтва оцінювача.

Отже, позивачці необхідно надати звіт про оцінку майна відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», що містить висновки про вартість спірного майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору, а також кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, та сплатити судовий збір, виходячи з вартості майна, зазначеного у звіті.

Реквізити для сплати судового збору: одержувач ГУК Львiв/Личаківський р-н/22030101; ; банк отримувача - казначейство України (ЕАП); код банку (МФО) 899998; рахунок одержувача: UA0013954; код платежу: 22030101.

На підтвердження сплати судового збору до суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Що стосується долученої квитанції № 2.250615089.1 від 07.08.2025 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, судом встановлено, що із позовом про визнання майна набутого у шлюбі особистою приватною власністю позивачка ОСОБА_1 звертається не вперше. 07.08.2025 аналогічний позов вже було подано, та як вбачається з системи документообігу суду Д-3 та Єдиного державного реєстру судових рішень саме згадана квитанція підтверджувала сплату судового збору за згаданим позовом.

Проте, як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою від 08.08.2025 позов повернуто позивачці. Зобов`язано ГУК Львів/Личаківський р-н/22030101 повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір (згідно з квитанцією № 2.250615089.1 від 07.08.2025 року) в сумі 15140,00 грн.

Відтак, квитанція № 2.250615089.1 від 07.08.2025, яка долучена до даного позову 13.08.2025 не є підтвердженням сплати судового збору, оскільки такою було забезпечено позов від 07.08.2025, який повернуто позивачці та вирішено питання про повернення судового збору сплаченого згідно згаданої квитанції.

В позовній заяві також відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Також з матеріалів позову вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином Турецької Республіки та, як зазначено стороною позивача на даний час, проживає в цій державі.

Підтвердженням цьому є рекомендований лист направлений відповідачу та повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Дійсно, згідно умов Договору між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах (Глава 29) передбачено До нерухомості й права власності на неї застосовується законодавство Договірної Сторони, на території якої знаходиться нерухоме майно. Право власності на транспортні засоби, які підлягають внесенню до державних реєстрів, визначається законодавством Договірної Сторони, на території якої вони зареєстровані компетентними установами. Виникнення та припинення права власності або іншого речового права на рухоме майно визначається законодавством Договірної Сторони, на території якої майно знаходилось у момент, коли мали місце дія або інша обставина, що стали підставою виникнення або припинення такого права. Виникнення та припинення права власності або іншого речового права на майно, яке є предметом угоди, визначається законодавством місця здійснення угоди, якщо інше не передбачено угодою сторін.

Проте, подача відповідного позову, стороною якої є іноземний елемент повинна супроводжуватися дотриманням відповідних умов.

Разом з тим, подана до суду позовна заява не оформлена належним чином відповідно до Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, ратифікованої 19.10.2000. В силу ст.190 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Відповідно до п. 2.3 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України №1092/5/54від 27 червня 2008 року, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

Переклад документів на мову запитуваної країни та їх належне засвідчення покладається на заінтересовану особу (позивача).

В силу ст. 79 Закону України «Про нотаріат» та глави 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012року 296/5, нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус. При цьому, перекладач разом з документом, що встановлює його особу, повинен надати документ, який підтверджує його кваліфікацію.

На вимогу п. 2.3 зазначеної Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень позивач повинен надати суду завірений переклад позовної заяви та доданих документів на турецьку мову, для забезпечення звернення судом, відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах», через Міністерство юстиції України до компетентного суду Республіки Туреччина з дорученням про вручення відповідачу позовної заяви з документами.

До позовної заяви складеної українською мовою не долучено її копію та копії доданих до неї документів з перекладом на турецьку мову, тому позивачу слід долучити завірений переклад позовної заяви на турецьку мову, а також завірений переклад на турецьку мову всіх документів долучених до позову для направлення їх відповідачу.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, після відкриття провадження у справі судом встановлено недоліки позовної заяви, які перешкоджають судочинству, зважаючи на передумову розгляду справи - попереднє внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості спірного майна на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України, суд, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Виходячи з викладеного вище, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху і надання позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 187 ЦПК України, суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна набутого у шлюбі особистою приватною власністю залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, роз`яснивши, що в іншому випадку позовна заява залишається без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 27 жовтня 2025 року.

Суддя І.І. Ціпивко