Дата документу 24.10.2025
Справа № 334/8994/25
Провадження № 2-о/334/348/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі

головуючого судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Жураківської В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

представник заявника адвокат Михайлов Д.О. звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження дитини чоловічої статі, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь Україна від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, відомості про батька дитини прошу внести на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, та вказати батьком: ОСОБА_2 , громадянина України, справу розглянути за відсутності заявника та її представника.

В обґрунтування своїх вимог вказав на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, уродженка м. Душанбе Таджикистан, яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта паспорт НОМЕР_1 , виданий 08.11.2005 року Нахімовським РВУМВС України в м. Севастополі.

18 червня 2016 року заявницею на території АР Крим було укладено шлюб, зі зміною прізвища заявниці « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » про що складено відповідне свідоцтво, яке видане незаконними органами влади Автономної Республіки Крим. (свідоцтво серія НОМЕР_2 від 18.06.2016 року, актовий запис №511).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Севастополь заявниця народила дитину чоловічої статі ОСОБА_5 . Факт народження заявницею дитини, підтверджується медичним документом обмінною картою №03638 (відомості пологового будинку, пологового відділення лікарні про новонародженого), виданим 29.11.2016 року медичною установою, яка підконтрольна окупаційній владі, відповідно до якого заявниця 25 листопада 2016 року в м. Севастополь народила хлопчика, вагою 3300 грамів.

Окупаційною владою було зареєстровано народження дитини заявниці, про що було складено відповідне свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 видане 10.01.2017 року відділом РАЦС Ленінського району міста Севастополя Управління РАЦС міста Севастополя, актовий запис № 16.

Державна реєстрація народження дитини, не була проведена на території України, оскільки відбулося на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до ст. 13 Закону України "Про держану реєстрацію актів цивільного стану".

У зв`язку з тим, що медичний документ про народження, отриманий на території АР Крим зразка російської федерації є недійсними, а довідка про народження дитини видана компетентною установою України відсутня, заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про народження на території України в позасудовому поряду.

На даний час, заявниця не має можливості підтвердити громадянства України дитини та реалізувати в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України.

Відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У зв`язку із цим просить суд також внести запис про батька дитини на підставі ч. 1 ст. 135 СК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Законом передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Так, відповідно до ст. 317 ЦПК України,заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що 18 червня 2016 року ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_6 , та взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_4 ». На підтвердження вказаного суду надано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 18.06.2016 року. У вказаному свідоцтві зазначено, що ОСОБА_1 є громадянкою РФ, а також ОСОБА_6 є громадянином РФ.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 народила хлопчика Данила.

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 10.01.2017 року батьком є ОСОБА_6 , громадянин РФ, а матір`ю ОСОБА_7 , громадянка РФ.

Частиною четвертою статті 7 Закону України «Про громадянство України» передбачає, що особа, яка народилася на території України від іноземців, які на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства жодного з батьків, є громадянином України.

Однак, жодних відомостей про те, що дитина ОСОБА_8 не набула громадянства іншої держави, суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження із моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України сухопутна територія Автономної Республіки Крим визначається окупованою територією.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ilacu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), у яких ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр 5 проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників.

Таким чином, долучені заявником до заяви документи, які видані органами та установами, що на даний час знаходяться на тимчасово окупованій території України, судом беруться до уваги та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, оскільки законодавець не урегулював окремі нові суспільні відносини, які склалися внаслідок військового конфлікту на сході країни та анексії Криму, зокрема не встановив позасудовий порядок державної реєстрації актів цивільного стану.

Однак, згідно із наданих суду документів заявник ОСОБА_7 та її чоловік ОСОБА_6 є громадянами РФ. При цьому жодних документів, які б підтвердили законність перебування ОСОБА_6 на території України суду не надано.

У відповідності до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Також заявник просить суд внести запис про батька дитини на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. За змістом вказаного положення законодавства при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Держава Україна на виконання своїх зобов`язань за міжнародними договорами визнає шлюби укладені на території РФ. Суду надано копію свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 18.06.2016 року, відтак ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , народився у шлюбі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що, за відсутність інших необхідних відомостей, унеможливлює внесення запису на підставі ч. 1 ст. 135 СК України.

Підсумовуючи вищевикладене, надані суду документи свідчать про наявність у заявника та її чоловіка громадянства РФ, факт їхнього перебування у зареєстрованому шлюбі на момент народження дитини, а також відсутність відомостей щодо законності перебування ОСОБА_6 на території України чи наявності в нього громадянства України, підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 немає.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. 4, 5, 18, 19, 293, 315-319 ЦПК України, суд

вирішив:

заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін