Справа № 397/1367/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про самовідвід судді

22.10.2025 селище Олександрівка

Суддя Олександрівського районного суду Кіровоградської області Максимович І.В., розглянувши заяву про самовідвід головуючого судді Максимовича Ігора Вікторовича у цивільній справі за позовом Фермерського господарства «Агроекохолод», в інтересах якого діє представник Бабак-Гутарєва Ярослава Тарасівна до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору оренди землі,

У С Т А Н О В И В:

В провадження Олександрівського районного суду Кіровоградської області надійшла цивільна справа №397/1367/25 за позовною заявою Фермерського господарства «Агроекохолод», в інтересах якого діє представник Бабак-Гутарєва Ярослава Тарасівна до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору оренди землі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Максимовича І.В.

Під час дослідження суддею матеріалів позову для прийняття процесуального рішення у відповідності до положень ст.ст. 31, 185, 186, 187, 188 ЦПК України, було встановлено, що наявні правові підстави для самовідводу, у зв`язку із тим, що представник позивача в обгрунтування позову посилається на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26.05.2025 у справі №397/448/24, яке залишено без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 18.09.2025, щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі, а також в рамках зазначеної цивільної справи №397/448/24 подавалися докази, які позивач додає до заявленого позову у справі №397/1367/25 в його обґрунтування.

Суддя Максимович І.В., як головуючий суддя у справі №397/448/24, розглядав спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Агроекохолод» про розірвання договорів оренди землі, за результатами якого ухвалив рішення про розірвання укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством "Агроекохолод" договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:5018 від 03 вересня 2012 р, зареєстрований 01 жовтня 2012 у відділі держкомзему у Олександрівському районі за №03559.

Тобто, суддею вже було всебічно досліджено обставини справи, висловлено власну позицію щодо предмета спору, яким була таж земельна ділянка.

У зв`язку із зазначеним, суддею заявлено самовідвід у цивільній справі за вищевказаним позовом, з метою недопущення у сторін сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, а також з метою запобігання в подальшому будь-якої недовіри з боку осіб, що приймають участь у справі та забезпечення справедливого, своєчасного, об`єктивного та неупередженого розгляду цієї справи, попередження можливості скасування рішення за мотивів упередженості судді.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід ( самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо приходить до висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

Відповідно до п.5 ч.1ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ст.39 ЦПК України самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 46).

Згідно п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів.

Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» та Рішенні ЄС від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Білуха проти України», наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обов`язкові для врахування судами України.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 р. і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З аналізу наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він визначивши концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представив не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, №11/1987/134/188, § 48).

Крім того, пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Норма про самовідвід гарантує неупередженість та об`єктивність здійснення правосуддя.

Обставини, викладені суддею в обґрунтування заяви для самовідводу, у разі подальшого розгляду справи, можуть викликати сумнів у неупередженості чи об`єктивності судді як у стороннього спостерігача, так і сторін у справі.

Враховуючи вищевикладене, з метою недопущення у сторін сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду цивільної справи №397/1367/25, а також з метою запобігання в подальшому будь-якої недовіри з боку осіб, що приймають участь у справі, та забезпечення справедливого, своєчасного, об`єктивного та неупередженого розгляду справи, вважаю за необхідне заявити самовідвід та передати справу для повторного авторозподілу.

Керуючись ст.ст. 36, 39-40, 259, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити самовідвід головуючого судді Максимовича Ігора Вікторовича.

Відвести суддю Максимовича Ігора Вікторовича від розгляду цивільної справи № 397/1367/25 (провадження № 2/397/861/25).

Матеріали цивільної справи за позовом Фермерського господарства «Агроекохолод», в інтересах якого діє представник Бабак-Гутарєва Ярослава Тарасівна до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору оренди землі - передати до канцелярії суду для повторного авторозподілу відповідно до вимог ст.33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: І.В. Максимович