Справа № 699/1593/25
Номер провадження № 2-о/699/85/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2025 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Сміян А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 ,

про видачу обмежувального припису,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла вказана заява.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 до березня 2024 року. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20.03.2024 (справа №699/195/24) шлюб між ними розірвано.

Незважаючи на розірвання шлюбу, заявник та заінтересована особа фактично продовжували проживати у спільному (спільна сумісна власність) будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

У сторін є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які фактично проживають разом із заявником.

Після розлучення ОСОБА_2 почав систематично вчиняти щодо заявника домашнє насильство, а саме: психологічне - образи, приниження, погрози, контроль дій заявника; фізичне - завдання ударів, штовхання, спричинення фізичного болю.

Через страх за своє життя та безпеку дітей заявник не зверталася до поліції раніше. Однак у вересні 2025 року заінтересована особа завдав заявнику сильних ударів по голові та в обличчя, після чого заявник наважилася на виклик поліції.

За результатами втручання поліції щодо заінтересованої особи було винесено терміновий заборонний припис.

Заявник вказує, що на теперішній час існує реальна і безпосередня загроза її життю та здоров`ю, а також життю та здоров`ю неповнолітніх дітей. Заінтересована особа продовжує вчиняти дії, які мають ознаки домашнього насильства, і може повторно застосувати фізичну силу чи інші форми насильства.

У заяві вказано, що за заінтересованою особою зареєстроване право власності на нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , а тому такий захід обмежувального припису, як заборона перебувати у спільному із заявником житлі, не призведе до порушення житлових прав заінтересованої особи чи права власності.

З огляду на викладене, заявниця просить видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , строком на 6 (шість) місяців, яким заборонити ОСОБА_2 перебувати у спільному житлі за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 контактувати із заявником будь-яким способом (особисто, телефоном, через третіх осіб, листування тощо).

У заяві викладено прохання розгляд заяви провести без виклику заявниці та представника.

У судове засідання учасники не з`явилися. Від представника заявниці адвоката Гуменюка І.Ю. надійшла заява про розгляд справи без участі заявника та її представника, подану заяву підтримав та просив її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою про те, що він не має практичної змоги з`явитися до суду, оскільки перебуває за кордоном у відрядженні по службовим справам. Факт перебування за кордоном підтвердив відомостями зі свого паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до абзацу другого ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 - колишнє подружжя, їх шлюб розірвано рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20.03.2024, яке набрало законної сили 19.04.2024.

Вони мають двох дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ).

Згідно з висновоком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 29.09.2025 №05-11-01/137 на тілі ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, які відносять до легких тілесних ушкоджень. Під час обстеження ОСОБА_1 пояснила експерту, що 28.09.2025 близько 20 години 30 хвилин вдома по АДРЕСА_1 колишній чоловік ОСОБА_2 кулаками наносив удари по голові. Не падала. Свідомість не втрачала. За медичною допомогою не зверталася. Скарги на цей час на головний біль.

28.09.2025 за цим випадком поліцією було винесено терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 , який проживає по АДРЕСА_1 у зв`язку із скоєнням ним домашнього фізичного насильств, а саме 28.09.2025 близько 20:10 год. у АДРЕСА_1 вчинив фізичне насильство, а саме наносив удари колишній дружині ОСОБА_1 .

Цим приписом ОСОБА_2 заборонено строком на 10 діб з 21 години 28.09.2025 у будь-який спосіб контактувати з постраждалою ОСОБА_1 .

Згідно з відомостями закордонного паспорта ОСОБА_2 виїхав за межі України 04.10.2025.

Відомостей про те, що у період термінового заборонного припису від 28.09.2025 ОСОБА_2 порушував вжиті до нього заходи термінового заборонного припису, матеріали справи не містять.

Відповідно до статей 6, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу ІV «Окреме провадження» ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Пунктами 3, 6, 7, 8, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що:

- домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

- кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі;

- обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи;

- особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала особа), особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі;

- психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобіганнята протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до частини третьої статті 26 ЗаконуУкраїни «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 вказаного закону визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Положеннями частин першої, другоїстатті 350-6 ЦПК України встановлено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобіганнята протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чітко визначає, що обставинами, на підставі яких може бути виданий обмежувальний припис є: ризики продовження скоєння домашнього насильства; ризики повторного вчинення домашнього насильства; ризики настання тяжких або особливо тяжких наслідків; ризики смерті постраждалої особи.

У результаті дослідження наданих заявником доказів встановлено, що доводи заявника у частині застосування відносно неї домашнього насильства, а саме діяння фізичного та психологічного насильства, знайшли своє підтвердження, а викладені факти дають суду підстави дійти висновку про наявність ризиків щодо продовження фізичного та психологічного насильства, як форми домашнього насильства.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

При винесенні рішення суд ураховує, що під час судового розгляду доведено факт вчинення заінтересованою особою фізичного та психологічного впливу на заявника.

У той же час суд бере до уваги те, що заявниця та її представник не підтвердили доказами своє твердження у заяві про видачу обмежувального припису стосовно того, що заінтересована особа продовжує вчиняти дії, які мають ознаки домашнього насильства.

Однак, суд виходить з того, що психологічне насильство, яке вже вчинив ОСОБА_2 стосовно своєї колишньої дружини - заявниці по справі, дає обґрунтовані підстави для висновку про наявність ризиків щодо повторного вчинення домашнього насильства, зокрема за місцем їх спільного проживання.

Крім того, тимчасове обмеження права власності заінтересованої особи з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису є легітимним заходом втручання у права та свободи особи (постанова Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19, провадження №61-21971св19).

Матерали справи підтверджують, що заінтересована особа має на праві власності трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою №399132156 з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.10.2024.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для видачі обмежувального припису.

З урахуванням обставин справи та з урахуванням того, що заявниця та її представник не підтвердили доказами те, що заінтересована особа після винесення термінового заборонного припису продовжує вчиняти дії, які мають ознаки домашнього насильства, суд вважає, що дію обмежувального припису необхідно визначити строком два місяці.

У разі наявності для цього підстав цей строк може бути продовжено за заявою заявниці.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, необхідно віднести на рахунок держави згідно з вимогами ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.263-265,293 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис у вигляді заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 :

- перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- контактувати із заявником будь-яким способом (особисто, телефоном, через третіх осіб, шляхом листування тощо).

Установити строк обмежувального припису - 2 (два) місяці.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а оскарження цього рішення не зупиняє його виконання.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий орган міської ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , інші дані суду не відомі.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , інші дані суду не відомі, інші дані суду не відомі.

СуддяЛітвінова Г.М.