Справа № 682/231/25
Провадження № 2/682/335/2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2025 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі :
головуючої суддіМатвєєвої Н.В.
за участю секретаря судового засідання - Кисельової А.М.
представника відповідача адвоката Ярмольчука В.С.
представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Маринюка С.О.
представника відповідача Крупецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області Бережного Д.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Крупецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, ОСОБА_2 про скасування рішення та державної реєстрації на земельну ділянку,
29.01.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Крупецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, ОСОБА_2 про скасування рішення та державної реєстрації на земельну ділянку.
13.07.2015 року ОСОБА_2 звернувся зі заявою до Полянської сільської ради про дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,25га, яка розташована в АДРЕСА_2 . У клопотанні зазначається цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються: - графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки
- погодження землекористувачів (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). В заяві про виділення земельної ділянки від 13.07.2015 року відповідачем не вказано, що до заяви додаються будь-які матеріали. Відсутні графічні матеріали. Полянською сільською радою за заявою ОСОБА_2 про виділення земельної ділянки від 13.07.2015 року у визначений строк не приймалося рішення про виділення земельної ділянки ОСОБА_2 . Заява від 13.07.2015 року втратила силу за строком давності. XIII сесією Полянської сільської ради сьомого скликання від 20.10.2016 року прийняте рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель сільськогосподарського призначення ОСОБА_2 , для ведення особистого селянського господарства, загальною орієнтовною площею 0,3500 га, з них: орієнтовною площею 0,2500 га, яка розташована в с.Комарівка Славутського району Хмельницької області, орієнтовною площею 0,1000га, яка розташована в с.Комарівка Славутського району Хмельницької області. В своїй заяві ОСОБА_2 просив виділити йому 0,25 га землі. З наданого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, складеного ФОП ОСОБА_4 стало відомо, що обміри земельної ділянки не проводилися і не проводилося обчислення площі земельної ділянки, тобто, проект розроблявся за розмірами земельної ділянки, на які вказував ОСОБА_2 . Межі земельної ділянки не погоджувалися зі суміжними землекористувачами. Виконуючи рішення XIII сесії Полянської сільської ради сьомого скликання від 20.10.2016 року постійна комісія з питань земельних відносин ( ОСОБА_5 ) та спеціаліст із земельних питань ( ОСОБА_6 ) повинні були передати земельну ділянку на місцевості зі зазначенням розмірів земельної ділянки (довжина, ширина). При виконанні даних робіт земельна комісія повинна була залучити власників та землекористувачів сусідніх земельних ділянок, належним чином повідомивши їх і отримавши відповідь про те, що вони завчасно не раніше як за 5 днів повідомлені про проведення даних робіт, скласти акт передачі земельної ділянки у користування із зазначенням розмірів земельної ділянки (довжина, ширина), а також акт погодження меж між сусідами землекористувачами. Цього зроблено не було, комісія нікого не повідомляла про заміри, не виходила на місце, не проводила замірів, не складала актів погодження меж та передачі земельної ділянки. Лише 30.03.2020 року ОСОБА_2 звернувся до ФОП ОСОБА_4 із заявою про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,2481 га, розташованої в с.Комарівка Славутського району Хмельницької області, до заяви він долучив заяву до Полянської сільської ради від 13.07.2015 року і рішення XIII сесії Полянської сільської ради сьомого скликання від 20.10.2016 року, які втратили силу за строком давності.
Станом на 30.03.2020 року на момент подачі заяви Полянська сільська рада шляхом реорганізації реформувалася і увійшла до ОТГ Крупецької сільської ради. Отже, і земельна ділянка стала належати територіальній громаді Крупецької сільської ради та виключно вона могла розпоряджатися земельними ділянками. Даних про те, що відповідач ОСОБА_2 звертався до Крупецької сільської ради зі заявою про виділення земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва і виготовлення проекту землеустрою в матеріалах справи немає.
Постійно діючою земельною комісією Крупецької сільської ради передача земельної ділянки у користування чи власність з визначенням меж і розмірів земельної ділянки (довжина, ширина) не проводилася. Актів про передачу земельної ділянки у користування ОСОБА_2 з визначенням меж і розмірів (довжина, ширина) на місцевості не складалося. Акт погодження меж між сусідами - землекористувачами не складався, про що зазначив ОСОБА_2 .
До проекту землеустрою доданий Акт обстеження земельної ділянки від 17.03.2020 року, в якому обстеження земельної ділянки проводили особи ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які не є членами постійної комісії Крупецької сільської ради з вирішення земельних відносин. До обстеження земельної ділянки не залучалися власники та землекористувачі сусідніх земельних ділянок, в Акті обстеження вказано на те, що межі земельної ділянки в натурі на місцевості відповідають даним, які рахуються за ОСОБА_2 . В даному Акті не вказано, на підставі якого документу він безпідставно відмовився його підписувати, бо він взагалі не повідомлявся про проведення замірів земельної ділянки. В Акті комісії рекомендовано сільському голові Крупецької сільської ради ОСОБА_8 погодити сусідню межу від Г до А без громадянина ОСОБА_1 . Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 почав розроблятися за заявою від 30.03.2020 року. В Акті прийому-передачі межових знаків на зберігання, вказаний план земельної ділянки за заявою ОСОБА_2 , в якій позначено графічне зображення даної ділянки зі зазначенням поворотних точок земельної ділянки А.Б.В.Г. В проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність міститься акт приймання-передачі межових знаків на зберігання що складений комісією в складі: - ФОП ОСОБА_4 - ОСОБА_2 .
Роботи по прийманню передачі межових знаків не проводилися. Сусіди землекористувачі до даних робіт не залучалися. Повідомлення про те, що будуть проводитися дані роботи на місцевості сусідам землекористувачам належним чином не надавалися. В Акті відсутні підписи сторін про погодження меж від А до Б - представником Крупецької сільської ради, від Б до В - Дацюк В.В., від В до Г (Дячук С.А.) та від Г до ОСОБА_9 ), Акт завірений представником сільської ради і печаткою без зазначення ініціалів та прізвища підписанта.
Просив суд скасувати рішення XXXVII сесії сьомого скликання Крупецької сільської ради від 26.05.2020 року, яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 03 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та її призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 04.03.2025 року об 11.00 год.
Ухвалою суду від 09 червня 2025 року закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали заявлені вимоги, посилаючись на обставини позову.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Маринюк С.О. в судовому засіданні позов не визнав, підтримав відзив, у якому відобразив свою правову позицію щодо позовних вимог.
Зокрема, у відзиві на позов представник відповідача зазначив, що за умови недоведення позивачем протиправності набуття та дійсного порушення меж земельної ділянки позивача, скасування рішення Крупецької сільської ради про затвердження проекту відведення ОСОБА_2 та передачі йому у приватну власність земельної ділянки є недопустимим, так як було повідомлено самим позивачем про відсутність його згоди на погодження меж земельної ділянки, що в свою чергу є безпідставним та таким, що виходить лише з міркувань позивача щодо порушення меж земельної ділянки, що на думку позивача перебуває у його законному користуванні (чи власності).
Представник відповідача - Крупецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області в судовому засіданні позову не визнав, вказавши, що рішення XXXVII сесії сьомого скликання Крупецької сільської ради від 26.05.2020 року, яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність ОСОБА_2 є законним, земельна ділянка виділялася ОСОБА_2 із земель запасу, оскільки в попереднього землекористувача зазначена земельна ділянка у власності не перебувала, державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_10 не видавався, ОСОБА_1 є суміжним землекористувачем ОСОБА_2 , відмовився погоджувати межі земельної ділянки, тому земельною комісією Крупецької сільської ради здійснено обстеження земельної ділянки ОСОБА_2 з метою недопущення перетину земельної ділянки, яка виділялася ОСОБА_2 із суміжними земельним ділянками, і Крупецькою сільською радою було погоджено межі цієї земельної ділянки.
Заслухавши вступні слова учасників справи, покази свідків, дослідивши докази у справі в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України на належність, достатність, допустимість, достовірність, суд встановив наступні фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.02.2008 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.09.2008 року, позивач успадкував після смерті матері ОСОБА_3 право на земельну частку( пай) розміром 3,40 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі із землі, яка перебуває у КСП «Надія» с. Полянь Славутського району Хмельницької області, посвідченого сертифікатом серії ХМ № 0104435, виданим Славутською районною державною адміністрацією Хмельницької області 20.06.1997 року.
З архівного витягу із рішення виконавчого комітету Полянської сільської Ради народних депутатів Славутського району Хмельницької області від 21.03.1997 № 23 «Про приватизацію присадибних ділянок громадян» видно, що згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року та заяв сіл Колом`є, Полянь, Комарівка, Хоровиця сільська Рада народних депутатів вирішила : передати у приватну власність та постійне користування земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, особистого підсобного господарства, дачного, гаражного будівництва громадянам сіл Колом`є, Полянь, Комарівка, Хоровиця згідно з Додатком.
П. 52 ОСОБА_3 . Загальна площа в приватній власності та постійному користуванні 0,98 га, у тому числі : передається у приватну власність 0,85 га, з них : для будівництва та обслуговування житлових будинків 0,25 га, для особистого підсобного господарства 0,60 га, знаходиться у постійному користуванні 0,13 га.
З архівного витягу із рішення двадцять сьомої сесії V скликання Полянської сільської ради Славутського району Хмельницької області від 09.12.2008 № 5 «Про внесення змін про земельні питання» слідує, що вказаним рішенням передано у приватну власність земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства громадянам: П.1.18 жителю АДРЕСА_3 ОСОБА_1 площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку в с. Комарівка ( у зв`язку з успадкуванням будинку).
З архівного витягу із рішення двадцять п`ятої сесії V скликання Полянської сільської ради Славутського району Хмельницької області від 22.10.2008 № 7 «Про земельні питання» слідує, що вказаним рішенням надано у приватну власність у межах норм безоплатної приватизації за рахунок земель запасу сільської ради, яка знаходиться в межах сільської ради , земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства громадянам: п.3.8 жителю АДРЕСА_3 ОСОБА_1 , площею 1,14 га для ведення особистого селянського господарства в с. Комарівка (земельними ділянками користувалася мама, яка померла).
З відповідей адресованих позивачу архівним відділом Шепетівської районної державної адміністрації від 14.01.2025 року № В-312/0815, видно, що у документах арівного фонду Полянської сільської ради Славутського району Хмельницької області, які передано на зберігання до архівного відділу Шепетівської районної державної адміністрації за 1998-2008 роки, немає даних про вилучення земельної ділянки на ім`я ОСОБА_3 ; за 2004-2017, 1998-2000 роки немає даних про вилучення земельної ділянки на ім`я ОСОБА_1 .
Також повідомлено, що Полянська сільська рада Славутського району Хмельницької області у 2017 році була реорганізована шляхом приєднання до Крупецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області.
Із відповіді Крупецької сільської ради від 16.10.2024 року №13-90 слідує, що згідно із записами погосподарських книг за дворогосподарством за адресою : АДРЕСА_1 рахується, 2021-2024 роки, всього 5,072 га: під ріллею -1,15 га, під будівлями -0,25 га, пай 3,672 га.
Відповідно до рішення I сесії Крупецької сільської ради ради VII скликання від 29.12.2017 року № 12, розпочато процедуру реорганізації Полянської сільської ради. Крупецька рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Полянської сільської ради.
У вказаному проекті міститься заява ОСОБА_2 , адресована ФОП ОСОБА_4 на виготовлення проекту земелустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2481 га, розташованої в с. Комарівка Славутського району Хмельницької області від 30.03.2020 року; заява ОСОБА_2 на адресу Полянської сільської ради про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована в АДРЕСА_2 ; рішення 13 сесії Полянської сільської ради VII скликання від 20.10.2016 року № 13, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель сільськогосподарського призначення ОСОБА_2 , для ведення особистого селянського господарства, загальною орієнтовною площею 0,35 га: з них орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована в с. Комарівка Славутського району Хмельницької області; орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована в с. Комарівка Славутського району Хмельницької області.
Також у вказаному проекті землеустрою міститься акт приймання -передачі межових знаків на зберігання, в якому зазначені межі земельної ділянки, яка виділяється ОСОБА_2 площею 0,2481 га, суміжними землекористувачами є ОСОБА_1 - землі від Г до А, ОСОБА_11 - землі від Б до В; землі загального користування від А до Б. Вказаний акт підписаний заявником ОСОБА_12 , виконавцем робіт ФОП ОСОБА_4 , представником Крупецької сільської ради.
У акті обстеження земельної ділянки від 17.03.2020 року, який складений головним спеціалістом відділу комунальної власності, охорони навколишнього середовища та земельних відносин ОСОБА_5 , в присутності начальника відділу комунальної власності, охорони навколишнього середовища та земельних відносин ОСОБА_13 та заступника сільського голови ОСОБА_7 було проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться АДРЕСА_2 Крупецької сільської об`єднаної територіальної громади, зазначено, що обстеження земельної ділянки проведено у зв`язку з безпідставним непогодженням акту встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . В результаті обстеження виявлено, що земельна ділянка ОСОБА_2 відповідає її дійсним межам, та шнуровій книзі, не перетинається з межами сусідньої земельної ділянки ОСОБА_1 , у якого земельна ділянка знаходиться у користуванні та право власності не посвідчено правовстановлюючими документами. Враховуючи встановлені обставини, комісією вирішено погодити акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 та рекомендувати сільському голові Крупецької сільської ради ОСОБА_8 погодити сусідню межу від Г до А самостійно без ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 4.3.2 Положення про постійні комісії Крупецької сільської ради, затвердженого рішенням I сесії Крупецької сільської ради від 29.12.2017 року № 10, постійна комісія з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою, здійснює контроль за дотриманням земельного законодавства, використання земель, здійснення реформ на території сільської ради, виконання програм та рішень сільської ради, а також заходів передбачених іншими програмами та рішеннями ради, з питань планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою.
Рішенням XXXVII сесії Крупецької сільської ради VII скликання від 26.05.2020 року №_ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність ОСОБА_2 » затверджено ОСОБА_2 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2481 га, яка розташована : Хмельницька область Славутський район, с. Комарівка. Передано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,2481 га, кадастровий номер : :03:005:0142, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована Хмельницька область, Славутський район, с. Комарівка.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу : 212099086, слідує, що право власності на земельну ділянку площею 0,2481 га кадастровий номер :03:005:0142, зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі рішення органу місцевого самоврядування, виданого 26.05.2020 року, видавник : Крупецька сільська рада Славутського району Хмельницької області.

До відзиву на позов представником відповідача надано копію проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (01.03), яка розташована в с. Комарівка Славутського району Хмельницької області ОСОБА_2 кадастровий номер земельної ділянки : :03:005:0142, в якому міститься висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 18.04.2020 року № 6142/82-20, в п.10 якого вказано, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 погоджено.

З довідки військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України слідує, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі з 23.01.2002 року по теперішній час.

У відеозаписі долученому до відзиву, представник відповідача зазначає, що під час судового засідання у іншій цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відповідач ОСОБА_1 зазначив, що відмовився погоджувати межі суміжної земельної ділянки, проте в ході перегляду цього відеозапису судом було встановлено, що відповідач вказував на те, що йому надала документ якась жінка і він відмовився ставити підпис, не перебуваючи на земельній ділянці.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що був присутній під час обмірів земельної ділянки, яка виділялася ОСОБА_2 , обміри здійснювала спеціалізована організація ФОП ОСОБА_4 . Він не втручався у роботу спеціалізованої організації, яка виготовляла на замовлення ОСОБА_2 проектну документацію із землеустрою, бо був представником від сільської ради і мав слідкувати за дотриманням порядку. Щоб в подальшому не породжувати спорів, ОСОБА_2 було запропоновано відступити близько 1 метру від земельної ділянки, яка перебувала в користуванні сусіда ОСОБА_1 , на що ОСОБА_2 погодився. Межі земельної ділянки ОСОБА_2 були визначені та позначені межовим знаком - кілком. ОСОБА_1 відмовився погодити межі суміжної ділянки, яка виділялася ОСОБА_2 , тому межі були погоджені Крупецькою сільською радою після обстеження земельної ділянки та з`ясування, що земельна ділянка ОСОБА_2 не перетинається із сусідньою земельною ділянкою ОСОБА_14 .

З пояснень свідка ОСОБА_13 слідує, що вона працювала начальником відділу комунальної власності Крупецької сільської ради. Їй відомо, що ОСОБА_2 купив житловий будинок, на город документів не було. На підставі його заяви було надано земельну ділянку із земель запасу сільської ради. ОСОБА_2 виготовив технічну документацію, вона не була присутня при обмірах земельної ділянки, був присутній староста села. Проте, до неї звернувся ОСОБА_2 і повідомив, що його сусід ОСОБА_1 відмовляється погоджувати межі земельної ділянки. Вона звернулася до старости ОСОБА_5 , він зателефонував до ОСОБА_1 , який повідомив, що не буде погоджувати межі. Тоді Крупецькою сільською радою було створено комісію, яка обстежила земельну ділянку ОСОБА_2 , подивилася межі, порушень не було. ОСОБА_2 відступив до 1 метра від земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1 на рахунок земель загального користування і сільська рада погодила межі земельної ділянки. Між земельною ділянкою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була тверда межа, був дерев`яний кілок, який позначав межі земельної ділянки ОСОБА_2 .

Земельна ділянка (город) не належала ОСОБА_10 попередньому власнику житлового будинку на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. За життя ОСОБА_10 не оформлювала цю земельну ділянку, спадкоємці також не зверталися за виготовленням технічної документації. Технічна документація із землеустрою на земельну ділянку, яка надавалася ОСОБА_2 у власність була затверджена рішенням Крупецької сільської ради, оскільки вона відповідала вимогам закону і по ній не було негативного висновку.

Свідок ОСОБА_7 показала суду, що ОСОБА_2 придбав житловий будинок, за адресою : АДРЕСА_2 . Розміри земельної ділянки визначалися ще Полянською сільською радою, відображалися в погосподарських книгах. Вона була раніше головою Полянської сільської ради та засвідчує, що у сільській раді дуже відповідально ставилися до виділення земельних ділянок. Від ОСОБА_2 надійшла заява про надання йому земельної ділянки для ведення селянського господарства, до якої долучалися викопіювання земельної ділянки, копія паспорту та ідентифікаційний код. Рішення Полянською сільською радою про вилучення земельної ділянки у ОСОБА_10 не приймалося. На той час якщо земельна ділянка була не оформленою попереднім власником, вона надавалася іншому власнику будинку на підставі заяви та виготовленої проектної документації. З приводу непогодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 до неї особисто не звертався, але вона була у складі комісії, яка здійснювала обстеження земельної ділянки, яка виділялася у власність ОСОБА_2 . Будучи на час обстеження земельної ділянки заступником голови Крупецької сільської ради вона мала право бути присутньою під час роботи комісії без окремого розпорядження. Під час обстеження земельної ділянки їй показали акт від спеціалізованої організації, на ньому підпис ОСОБА_1 був відсутній. Комісія не здійснювала обміри земельної ділянки, вона перевірила межі земельної ділянки ОСОБА_2 , порушень не було встановлено. В подальшому була затверджена проектна документація та земельна ділянка передана у приватну власність ОСОБА_2 рішенням Крупецької сільської ради.

З відповіді ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області в порядку виконання ухвали суду про витребування доказів від 04.03.2025 року слідує, що в місцевому фонді документаціїі зі землеустрою Відділу № 3 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин відсутня документація із землеустрою на земельну ділянку із кадастровим номером :03:005:0142 та на зберігання по акту приймання-передачі не передавалася.

З відповіді Крупецької сільської ради на звернення ОСОБА_1 від 16.10.2024 року слідує, що обстеження земельної ділянки ОСОБА_2 17.03.2020 року проводилося за усним зверненням ОСОБА_2 .

З відповіді архівного відділу Шепетівської районної державної адміністрації від 03.04.2025 року № 19/0814, наданої на виконання ухвали суду від 26.03.2025 року про витребування доказів, слідує, що у документах архівного фонду № 57 «Полянська сільська рада Славутського району Хмельницької області» за 2010-2017 роки немає рішень щодо вилучення земельних ділянок, що перебували у користуванні ОСОБА_10 .

На виконання ухвали суду від 26.03.2025 року про витребування доказів Крупецькою сільською радою надано : копію акту обстеження земельної ділянки від 17.03.2020 року, копію рішення Крупецької сільської ради від 26.05.2020 року № 21 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність ОСОБА_2 площею 0,2481 га», копію рішення Крупецької сільської ради від 26.05.2020 року № 22 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передачі її у власність ОСОБА_2 площею 0,10 га».

З архівного витягу із рішення виконавчого комітету Полянської сільської ради Славутського району Хмельницької області від 17.12.1998 № 56 «Про приватизацію присадибних ділянок громадян» згідно декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року та заяв сіл Полянь, Комарівка, Хоровиця виконком сільської ради вирішив : передати у приватну власність та постійне користування земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, особистого підсобного господарства, дачного, гаражного будівництва громадянам сіл Полянь, Комарівка, Хоровиця згідно з додатком.

П. 24 ОСОБА_10 загальна площа в приватній власності та постійному користуванні 0,67 га, у тому числі : передається у приватну власність 0,67 га, з них : для будівництва та обслуговування житлових будинків 0,25 га, для особистого підсобного господарства 0,42 га.

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 17.04.2025 року Крупецькою сільською радою Шепетівського району Хмельницької області надано інформацію із записів з погосподарських книг щодо домогосподарства, що розташоване за адресою : АДРЕСА_2 , яке належало ОСОБА_10 , відповідно до якої в 1997-1998, за домогосподарством рахувалося 0,50 га землі, в 2011-2012 роки 0,51 га, в тому числі : 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель; 0,26 га - для ведення особистого селянського господарства. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 померла. За домогосподарством ОСОБА_2 рахувалися земельні ділянки з 2021 по 2025 рік : 0,25 га- для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,2481 га та 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства.

З інформаційної довідки з ДРРП по земельній ділянці :03:005:0142 та витягу з ДЗК по земельній ділянці :03:005:0142 слідує, що вказана земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер : 52606971 від 11.06.2020 року, рішення органу місцевого самоврядування, Крупецької сільської ради Славутського району Хмельницької області від 26.05.2020 року.

Згідно з ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Якщо правовий акт індивідуальної дії органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси територіальних громад чи окремих осіб, він може бути скасований в судовому порядку.

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодуванням завданих збитків.

Відповідно до статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з ч. 1-3, 5 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Згідно з частиною 1 статті 118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

До заяви додається розроблена відповідно до Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

Частиною 9 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною 1 статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини 1 статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У висновку Верховного Суду, зробленому судом у постанові від 28 березня 2018 року у справі №681/1039/15-ц, йдеться про те, що погодження меж самостійного значення не має й відсутність такого погодження не може слугувати підставою для відмови місцевої ради в затвердженні технічної документації та для визнання рішення про приватизацію незаконним.

Відповідно до норм чинного законодавства, до 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавались у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки.

Натомість, позивач ОСОБА_1 користується земельною ділянкою, державна реєстрація якої не здійснювалася, державний акт на право власності не видавався, земельна ділянка є несформованою, її межі не визначалися. Вказана земельна ділянка межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 .

Крім того, рішенням XXXVII сесії Крупецької сільської ради VII скликання від 26.05.2020 року №_ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність ОСОБА_2 » затверджено ОСОБА_2 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2481 га, яка розташована : АДРЕСА_2 . Передано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,2481 га, кадастровий номер : :03:005:0142, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована : Хмельницька область, Славутський район, с. Комарівка. Сертифікованим інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_4 було виготовлено технічну документацію за заявою ОСОБА_2 . При цьому, жодні відомості технічної документації не свідчили про будь-які перешкоди в реєстрації права власності саме такої площі, розміщення та розмірів земельної ділянки. Тому, земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер :03:005:0142, затверджено технічну документацію з подальшою реєстрацією права власності на неї.

Межі земельної ділянки ОСОБА_2 з часу набуття її у власність по сьогоднішній день не змінилися. Крім того, протягом всього періоду часу спірних питань у позивача щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:005:0142 не виникало, до моменту звернення позивача ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Крім того, позивачем не надано доказів звернення за виготовленням технічної документації на земельну ділянку, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 та відмови йому у затвердженні такої технічної документації у зв`язку із накладенням його земельної ділянки на земельну ділянку ОСОБА_2 , що перешкоджало б йому сформувати його земельнуділянку, тобто порушення його права на володіння чи користування земельною ділянкою зі сторони ОСОБА_2 .

З огляду на викладене очевидним є те, що земельна ділянка, відведена у власність відповідача ОСОБА_2 не була сформована за рахунок земельної ділянки, якою користується позивач ОСОБА_1 , до того ж свідки вказали, що при обмірах земельної ділянки, яка виділялася ОСОБА_2 , було відступлено близько 1м. від земельної ділянки, яку використовує ОСОБА_1 задля уникнення спору в майбутньому, тому суд приходить до висновку, що порушення прав позивача оскарженим рішенням органу місцевого самоврядування та державною реєстрацією земельної ділянки кадастровий номер :03:005:0142, відсутнє.

Доводи позивача на відсутність погодження меж земельної ділянки з ним як суміжним користувачем, суд відхиляє з огляду на таке.

Пунктом 5 частини 5 статті 186 ЗК України передбачено, що технічна документація із землеустрою погоджується і затверджується у такому порядку: технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) затверджується: у разі передачі на підставі такої документації земельної ділянки у власність та користування органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування рішенням таких органів; в інших випадках власником (розпорядником) земельної ділянки, а щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, що перебуває у користуванні, землекористувачем.

Відповідно до ч. 8, 9, 10 ст. 186 ЗК України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, інший суб`єкт розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження такої документації іншими органами.

Відповідно до пункту 15 статті 123 ЗК України підставою відмови у затвердженні документації із землеустрою може бути лише її невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року зазначено наступне: згідно з положеннями статті 55 Закону №858-IV установлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими Знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686.

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції №376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання.

Верховний Суд у постанові від 28 березня 2018 року у справі №681/1039/15-ц зазначив, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №580/168/16-ц зроблено висновок, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Ненадання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельноїділянки у власністьвідповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації.

Тому, посилання позивача на те, що йому в належний спосіб не було запропоновано погодити межі земельних ділянок, він не відмовлявся від погодження меж, але його поставили перед фактом, що треба підписати акт погодження меж, без їх визначення на місці в натурі, не приймається судом до уваги, оскільки чинне земельне законодавство не обмежує права на приватизацію земельної ділянки у разі непідписання акта погодження меж земельних ділянок.

Таким чином, рішення XXXVII сесії сьомого скликання Крупецької сільської ради від 26.05.2020 року, яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність ОСОБА_2 було прийнято правомірно та підстави для його скасування у суду відсутні.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 зазначила, що усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду про неефективність такого способу захисту прав особи, як визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду, є неефективним способом захисту прав особи. Зазначене рішення вичерпало свою дію виконанням (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20, пункт 9.67; від 05 липня 2023 року у справі № 912/2797/21, пункт 8.13; від 12 вересня 2023 року у справі № 910/8413/21, пункт 180; від 11 червня 2024 року у справі № 925/1133/18, пункт 143).

Суд зазначає, що рішення міської ради про затвердження проекту із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність за своєю правовою природою є індивідуальним актом застосування норм права (правозастосовчим актом індивідуальної дії), та таким, що вичерпав свою дію одночасно з його прийняттям. При цьому, рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про затвердження та передачу земельної ділянки у власність за наслідками розгляду клопотання особи про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність також не є підставою виникнення права власності на земельнуділянку, оскільки відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Тому суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення Крупецької сільської ради від 26.05.2020 року вичерпало свою дію виконанням (на підставі рішення ради здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку), а визнання цього рішення недійсним не поновить порушене право або законний інтерес позивача.

Також, суд вважає, що позовна вимога про скасування державної реєстрацію на земельну ділянку з кадастровим номером :00:005:0142 площею 0,2481 га з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень) не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що внаслідок державної реєстрації на земельну ділянку з кадастровим номером :00:005:0142 площею 0,2481 га було порушене його право на володіння та користування його земельною ділянкою.

Відповідно до статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно з частиною 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Частиною 8 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 грудня 2022 року у справі №914/2350/18 зазначила, що скасування державної реєстрації речових прав повинно бути пов`язано з підставою для проведення такої реєстрації, з одночасним визнанням того, хто набуватиме це право. Сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства.

Такий висновок також викладено у постановах Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, від 30 червня 2020 року у справі №922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі №910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 03 вересня 2020 року у справі №914/1201/19, від 18 листопада 2020 року у справі № 154/883/19-ц, від 16 грудня 2020 року у справі №676/58/17-ц.

Враховуючи наведене суд вважає, що вимоги позивача про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер :00:005:0142 площею 0,2481 га з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень) є неефективним способом захисту та не зможе відновити порушених, на думку позивачка, прав.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що він є власником земельної ділянки, суміжної із земельною ділянкою ОСОБА_2 , оскільки рішенням Полянської сільської ради йому надано у приватну власність у межах норм безоплатної приватизації за рахунок земель запасу сільської ради, яка знаходиться в межах сіл сільської ради , земельну ділянку для ведення особистого селянського господарствав АДРЕСА_3 площею 1,14 га як спадкоємцю після смерті матері, а також ОСОБА_10 була власницею земельної ділянки, яка виділена ОСОБА_2 без вилучення цієї земельної ділянки, на підставі Декрету Кабінету Міністрів «Про приватизацію земель», суд відхиляє з огляду на таке.

Також позивач вважає, що земельна ділянка ОСОБА_2 сформована із земельної ділянки колишньої власниці ОСОБА_10 , на яку мали право лише її спадкоємці, крім того внаслідок незаконної передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки він не має можливості виготовити проектну документацію на свою земельну ділянку та сформувати її із визначенням меж, вважає, що відбулося порушення меж його земельної ділянки за рахунок суміжної земельної ділянки ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з пунктом 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 Декрету, посвідчується відповідною радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

У постанові Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі №372/2626/15-ц зазначено, що згідно з абзацом 2 пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Отже, на підставі вказаної норми Закону рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельнуділянку.

Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

У своїй постанові від 02 липня 2025 року справа № 569/13445/20 провадження № 61-3968 св24 Верховний Суд зазначив.

Пункт 5 постанови Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» від 18 грудня 1990 року передбачає, що громадяни, які мають в користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію цього Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

У пункті 7 Прикінцевих та перехідних положень ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці земельні ділянки. Зі змісту наведених норм вбачається, що громадяни, які мали в користуванні земельні ділянки, надані їм за раніше діючим законодавством, зберігали свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю абоземлекористування.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи земельна ділянка ОСОБА_1 , а також ОСОБА_10 не сформована, не зареєстрована, не має кадастрового номеру, тобто не набула статусу об`єкта цивільних прав.

Позивачем не доведено, що при формуванні земельної ділянки ОСОБА_2 були порушені межі його земельної ділянки, що перешкоджає йому зареєструвати право власності на належну йому земельнуділянку.

Тобто, позивач не довів належними та допустимими доказами порушення його прав як власника чи користувача земельної ділянки, оскільки ним не надано документів на підтвердження права власності на земельнуділянку, а також, що внаслідок передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_2 йому як власнику земельної ділянки створюються перешкоди у користуванні нею.

А тому в задоволенні позову слід відмовити в повномуобсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Маринюк С.О. у виступі в судових дебатах просив у позові відмовити, стягнути із позивача витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн, долучивши договір про надання правової допомоги від 27.05.2024 року, в якому вказано, що правову допомогу, передбачену в п.1.2 Договору Адвокат надає у відповідності до додаткових угод.

У додатковій угоді № 1 до договору про надання правової допомоги від 27.05.2024 року, від 15.09.2025 року зазначено, що сторони дійшли згоди, що оплата за правову допомогу у справі про скасування рішення та державної реєстрації на земельну ділянку становить 8000 грн.

В п.2 цієї угоди вказано, що клієнт зобов`язується сплатити Адвокату винагороду у готівковій формі до 01.01.2025 року.

У квитанції до прибуткового касового ордера від 16.09.2025 року вказано, що від ОСОБА_2 прийнято грошові кошти в сумі 8 000 грн. за надання правової допомоги.

Відповідно до вимог ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконани хробіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У постанові Верховного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (Провадження № 12-14гс22) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18 і зазначила, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Посилання представника ОСОБА_1 адвоката Ярмольчука В.С. на безпідставність стягнення правничої допомоги у зв`язку із ненаданням адвокатом детального опису виконаних робіт з надання правничої допомоги, що позбавляє можливості сторону заперечувати проти розміру витрат на правничу допомогу не заслуговує на увагу, оскільки сторони в додатковій угоді визначили розмір гонорару за надання правничої допомоги у вказаній справі, який становить 8000 грн, тому відсутність детального опису виконаних робіт не є підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу. Натомість сторона, на яку покладаються такі витрати має право доводити їх неспівмірність.

На думку суду, розмір витрат є співмірним із складністю справи, враховуючи тривалість та кількість судових засідань, обсяг досліджених доказів, участь представника відповідача у всіх судових засіданнях, окрім останнього, тому вказаний розмір є розумним та необхідним для преставництва інтересів ОСОБА_2 у вказаній справі. Натомість позивачем та його представником не доведено неспівмірності розміру витрат на правничу допомогу, тому у суду немає підстав для зменшення розміру вказаних судових витрат.

Керуючись ст. 78, 79-1, 116, 118, 123, 152, 155,186 ЗК України, ч. 1 ст. 11, ч.8 ст.18, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 6-16, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Крупецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, ОСОБА_2 про скасування рішення та державної реєстрації на земельну ділянку, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням https://sl.km.court.gov.ua/sud2214/ або в підсистемі "Електронний суд".

Повний текст рішення складений 10.10.2025 року.

Головуючий суддя Матвєєва Н.В.