ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7857/25 Справа № 203/2320/21 Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Кругман А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Станіслав О.О. на ухвалу Центрального районного суду міста Дніпра від 10 червня 2025 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі № 203/2320/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користування власністю, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування посилався на те, що Кіровським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист у цивільній справі № 203/2320/21, яким зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні приміщенням магазину загальною площею 202.6 кв.м. - нежитлове приміщення №№ 41, 42, 55, 56 на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 шляхом надання доступу до приміщення.

Заявник вважає, що виконавчий лист необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України, оскільки згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року у цивільній справі № 2-10/11 за ОСОБА_2 визнано право власності лише на 48/200 частин в загальній площі 202.6 кв.м. - нежитлового приміщення №№ 41, 42, 55, 56 на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 . Окрім того, приміщення магазину загальною площею 202,6кв.м. розташованого на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 , нежитлові приміщення №№ 41, 42, 55, АДРЕСА_2 є неподільним нерухомим майном відповідно висновків судової будівельно-технічної експертизи від 19 листопада 2001 року № 1005, № 1006, від 05 березня 2003 року № 909, які наявні у матеріалах цивільної справи № 2-10/11, про що висловився Верховний Суд в постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 2-10/11 залишаючи в силі постанову Дніпровського Апеляційного суду від 07 грудня 2021 року на підставі якої у ОСОБА_2 виникло право власності на 48/ 200 частин, зауважив що ОСОБА_2 , як співвласниця має право на надання їй в окреме володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає її частці у праві спільної часткової власності, або має право вимагати відповідної матеріальної компенсації, від співвласника із яким володіє спільним майном, тобто від ОСОБА_1 , якому належить 152/200 частин. Таким чином, виданий у цивільній справі № 203/2320/21 виконавчий документ виконати неможливо, адже наявність вищенаведених обставин та фактів чітко вказує та свідчать про неможливість виконання виданого судом виконавчого документу, а тому виконавчий лист про усунення перешкод у користування власністю шляхом надання доступу до приміщення є таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 10 червня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення заяви. Зазначає, що Кіровським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист у цивільній справі № 203/2320/21, яким зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні приміщенням магазину загальною площею 202.6 кв.м. - нежитлове приміщення №№ 41, 42, 55, 56 на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 шляхом надання доступу до приміщення.

За виконавчим листом відкрито виконавче провадження.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви,суд не врахував, що реально не можливо виконати рішення суду, оскільки станом на дату оскарження виконавчого документу наявий спір про поділ приміщення магазину в натурі.

Вважає, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю обумовлено обставинами з передбачених законом підстав, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про отримання документів в електронному суді представником заявника, рекомендоване повідомлення про вручення повістки заявникові, та конверт, направлений на адресу ОСОБА_2 і який повернувся з написом Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви,суд першої інстанції виходив із того, що виконавчий лист виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом та окрім того обов`язок боржника на теперішній час не є відсутнім або припиненим.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального права.

Відповідно до положень статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. При цьому метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження").

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 грудня 2023 року у справі № 824/2/22.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, посилався на те, що згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року у цивільній справі № 2-10/11 за ОСОБА_2 визнано право власності лише на 48/200 частин в загальній площі 202.6 кв.м. - нежитлового приміщення №№ 41, 42, 55, 56 на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 . Окрім того, приміщення магазину є неподільним нерухомим майном відповідно висновків судової будівельно-технічної експертизи від 19 листопада 2001 року № 1005, № 1006, від 05 березня 2003 року № 909, які наявні у матеріалах цивільної справи № 2-10/11, про що висловився Верховний Суд в постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 2-10/11 залишаючи в силі постанову Дніпровського Апеляційного суду від 07 грудня 2021 року на підставі якої у ОСОБА_2 виникло право власності на 48/ 200 частин. ОСОБА_2 , як співвласниця має право на надання їй в окреме володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає її частці у праві спільної часткової власності, або має право вимагати відповідної матеріальної компенсації, від співвласника із яким володіє спільним майном, тобто від ОСОБА_1 , якому належить 152/200 частин. Таким чином, виданий у цивільній справі № 203/2320/21 виконавчий документ виконати неможливо, адже наявність вищенаведених обставин та фактів чітко вказує та свідчать про неможливість виконання виданого судом виконавчого документу.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2023 року по цивільній справі № 203/2320/21 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю задоволено, зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні приміщенням магазину загальною площею 202, 6 кв.м. - нежитлові приміщення №№ 41,42, 55, 56 на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 шляхом надання доступу до приміщення.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2023 року залишено без змін.

Постановою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 26 лютого 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Кіровського районного суд м. Дніпропетровська від 20 січня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 червня 2023 року залишено без змін.

16 травня 2025 року заступником начальник Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження ВП № 78079740 на підставі виконавчого листа, виданого 25 липня 2023 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі № 203/2320/21, про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні приміщенням магазину загальною площею 202, 6 кв.м. - нежитлові приміщення №№ 41,42, 55, 56 на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 шляхом надання доступу до приміщення.

За встановлених обставин суд першої інстанції правильно виходив із того, що рішення суду набрало законної сили, а тому повинно виконуватися, підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за цим рішенням не має.

Доводи про те, що наразі розглядається спір між сторонами про поділ приміщення магазину в натурі, а тому реально не можливо виконати рішення суду, не може бути прийнятим до уваги. Наявність в суді спору про поділ приміщення магазину в натурі не є безумовною підставою для визнання виконавчого листа в іншій справі таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Постановлене судом рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 368, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Станіслав О.О. залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду міста Дніпра від 10 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2025 року.

Судді: