Провадження № 2/752/1688/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.10.2025 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Чекулаєва С.О.,

за участі секретаря Пастух З.Ф., Шевченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Київської міської ради

за участю представника позивача, адвоката Сапронової Владислави Олегівни (ордер на надання правничої допомоги серії АІ №1844442 від 11.03.2025)

про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі за текстом також - позивач) звернулася до суду з позовом до Київської міської ради (надалі за текстом також відповідач), в якому просила суд,

-визначити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) додатковий строк для прийняття спадщини в один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стислий виклад позиції позивача

Вимоги позивача обґрунтовуються тим, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, батько позивачки та мати померлого були рідним братом та сестрою ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ), їх мати - ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина у вигляді 59/100 часток квартири АДРЕСА_2 .

17.07.2024 позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заган М.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , зареєстрованою за номером 56/02-14, проте приватним нотаріусом було надано роз`яснення позивачу вих. № 63/02-14 від 17.07.2024, яким було роз`яснено про сплив строк для прийняття спадщини, та запропоновано звернутись до суду за продовженням строку для прийняття спадщини.

Позивач стверджує, що дізналася про смерть ОСОБА_2 під час оформлення спадщини, а саме державної реєстрації права власності позивача на частку 59/100 у квартирі АДРЕСА_2 після смерті своєї бабусі ОСОБА_5

Таким чином, фактично, позивачці достовірно стало відомо про смерть ОСОБА_2 в момент отримання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач також вказує, що померлий перебував на обліку в наркологічному диспансері, ніде не працював, та декілька разів відбував покарання в місцях позбавлення волі, а після звільнення померлого з останнього місця позбавлення волі позивачу не було відомо, де проживав ОСОБА_2 , зв`язок між ним та позивачкою не підтримувався.

Отже, позивачка вважає, що пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин, оскільки з об`єктивних обставин дізналася про смерть ОСОБА_2 лише 07.05.2024 та з урахуванням воєнного стану в Україні, систематичних обстрілів країною-агресором, що загрожує небезпекою здоров`ю та життю, і значно ускладнює ведення життя, звернулася із заявою про прийняття спадщини 17.07.2024 року зі спливом строку для прийняття спадщини.

Посилаючись на положення частини третьої статті 1272 ЦК України позивач просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини в один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Процесуальні дії у справі

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2024 головуючим суддею у справі визначений суддя Чекулаєв С.О.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 29.11.2024 відкрито провадження у справі, за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13.03.2025 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.05.2025.

За клопотанням позивача судове засіданні відкладене на 22.10.2025.

Фактичні обставини встановлені судом

Суд встановив, що відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті (номер витягу: 7 від 07.05.2024) було зареєстровано актовий запис про смерть ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві у віці 37 років.

Згідно Свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого 10.10.1986 суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_1 , батьком якої записаний ОСОБА_4 , а матір`ю ОСОБА_7 .

Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 03.09.2010 був укладений шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . Прізвище дружини змінено із « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

27.10.2012 шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 27.10.2012.

Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 29.06.2013 був зареєстрований шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 . Прізвище дружити змінено з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (витяг № 3 від 03.05.2024) матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_14 , а батьком ОСОБА_15 .

Згідно Свідоцтва про народження ОСОБА_4 (батька позивача) НОМЕР_6 , виданого 10.07.1963, матір`ю ОСОБА_4 є ОСОБА_5 , а батьком ОСОБА_16 .

Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_14 (мати померлого ОСОБА_2 ), НОМЕР_7 , виданого 24.11.1956, матір`ю ОСОБА_14 є ОСОБА_5 , а батьком ОСОБА_16 .

Зміна прізвища ОСОБА_14 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3 ) підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_8 , виданим 05.04.1979.

Таким чином, з наявних у справі документів вбачається, що батько позивачки ( ОСОБА_4 ) та мати померлого ОСОБА_2 ( ОСОБА_14 ) були рідним братом та сестрою, їх мати - ОСОБА_5 , а батько ОСОБА_16 , а тому позивачка та померлий ОСОБА_2 є двоюрідними сестрою та братом.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 394598028 від 12.09.2024) ОСОБА_2 належала частка у розмірі 59/200 на квартиру АДРЕСА_2 (право власності зареєстроване 03.12.2013).

Окрім цього, згідно вказаної Інформації з реєстрів суд встановив, що ОСОБА_1 , 30.04.2024 здійснила державну реєстрацію права власності на 59/200 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , на підстав Свідоцтва про право власності на спадщину, серія 359.

17.07.2024 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заган М.А. із Заявою про прийняття спадщини за померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно роз`яснення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заган М.А. від 17.07.2024 вих.№63/02-14 суд встановив, що нотаріусом було констатовано сплив строку для прийняття спадщини.

Як вбачається з довідки Державної установи «БІЛОЦЕРКІВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№35)» №2883 від 02.07.2002, ОСОБА_2 , 1979 року народження, був засуджений 17.09.2001 Печерським місцевим судом м. Києва за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі. Початок строку: 15.04.2001. Міру кримінального покарання в Білоцерківській виправній колонії Київської області №35 відбуває з 04.04.2002.

Як вбачається з довідки Державної установи «БІЛОЦЕРКІВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№35)» №3708 від 05.07.2010, суд встановив, що в Білоцерківській виправній колонії (№35) відбував міру кримінального покарання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , засуджений 05.10.2006 Голосіївським райсудом м. Києва за ст. 187 ч. 2 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно із листом Державної установи «БІЛОЦЕРКІВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ

(№35)» від 27.09.2024 №4500/2927-24/20 ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відбував міру кримінального покарання у періоди:

1) з 04.04.2002 по 15.04.2005 згідно вироку Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2001;

2) з 25.12.2007 по 18.05.2011, згідно вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 05.10.2006.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї.

Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, закон розрізняє факти, які свідчать про прийняття спадщини особою, яка на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, та особою, яка на час відкриття спадщини не проживала (постійно не проживала) зі спадкодавцем.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач проживала разом із спадкодавцем - ОСОБА_2 на час його смерті за адресою: АДРЕСА_3 , а тому, обставиною, яка свідчить про прийняття спадщини є звернення спадкоємця до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах: від 04.11.2015 6-1486цс15 та від 23.08.2017 № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26.06.2019 у справі №565/1145/17 (провадження № 61-38298 св 18), від 17.10.2019 у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30.01.2020 у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31.01.2020 у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Як стверджує сама позивач вона дізналася про смерть ОСОБА_2 лише під час оформлення спадщини, а саме державної реєстрації права власності позивача на частку 59/100 у квартирі АДРЕСА_2 після смерті своєї бабусі ОСОБА_5 , що відбулася 30.04.2024 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 359, виданий 30.04.2024.

Тобто між часом відкриття спадщини після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та датою звернення позивача із заявою про прийняття спадщини (17.07.2024) минуло більше 7 років.

Таким чином, причиною пропуску строку для прийняття спадщини позивач вказує відсутність інформації про смерть спадкодавця.

Суд наголошує, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 починаючи з лютого 2017 року і по липень 2024 року мала якісь об`єктивні перешкоди для подачі заяви про прийняття спадщини.

Посилання позивачки на введення в Україні військового стану та масовані ракетні обстріли території України, як на поважність пропуску строку встановленого статтею 1270 ЦК України є безпідставним, оскільки, по-перше, станом на ІНФОРМАЦІЯ_5 вже минуло 5 років від дати смерті ОСОБА_2 , а по-друге, місцем відкриття спадщини є м.Київ, в той час як наказом від 13.01.2023 № 14 внесено зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, згідно з яким місто Київ виключено із переліку територій можливих бойових дій.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що пропуск ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини у зв`язку з відсутністю у неї інформації про смерть спадкодавця - ОСОБА_2 не є поважною причиною та не є підставою для визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Окрім того, у позовному провадженні кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач звертаючись із позовом до Київської міської ради не довела відсутність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 та відсутність згоди інших спадкоємців, які прийняли спадщину, на спадкування позивачем після спливу встановленого строку.

Зокрема, позивач не зверталася до суду із клопотанням про витребування спадкової справи у приватного нотаріуса заведеної щодо померлого ОСОБА_2 , а тому суд позбавлений можливості встановити коло можливих спадкоємців померлого, розміру спадкової маси, факт прийняття або не прийняття ними спадщини.

Таким чином, суд дійшов висновку, що за обставинами цієї справи відсутні підстави, передбачені статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки, позивач не довела наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк починаючи з лютого 2017 року і по липень 2024 року.

Керуючись ст.ст. 4, 10-12, 76-89, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С.О. Чекулаєв