ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 206/1713/22

провадження № 61-574св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - виконуючий обов`язки директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Вишневський Юрій Анатолійович,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність виконуючого обов`язки директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Вишневського Юрія Анатолійовича, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

за касаційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2023 року у складі колегії суддів: Ткаченко І. Ю., Деркач Н. М., Пищиди М. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог скарги

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірною бездіяльність виконувача обов`язків директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі -Департаменту ДВС МЮУ) Вишневського Ю. А. при розгляді скарги ОСОБА_1 від 02 травня 2022 року, поданої у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_1, щодо не проведення перевірки законності зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_1, неприйняття процесуального рішення у формі постанови про результати проведення перевірки законності зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_1, ненаправлення ОСОБА_1 копії постанови про результати проведення перевірки законності зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_1; зобов`язати виконувача обов`язків директора Департаменту ДВС МЮУ Вишневського Ю. А. або іншу посадову особу, яка буде виконувати обов`язки директора Департаменту ДВС МЮУ, повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 02 травня 2022 року, подану у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Обґрунтовуючи вимоги скарги, ОСОБА_1 посилалася на те, що в результаті бездіяльності державних виконавців Самарського відділу державної виконавчої служби та посадових осіб Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - УЗПВР) за більше ніж 10 років, що минули з дати відкриття першого виконавчого провадження, жодне з 10 виконавчих проваджень, які об`єднані у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_1, не виконане. 02 травня 2022 року вона як стягувач у цьому виконавчому провадженні, звернулася до директора Департаменту ДВС МЮУ Кисельова М. Є. зі скаргою на бездіяльність начальника УЗПВР Більчука О. А. за період з 10 лютого 2022 року до 02 травня 2022 року включно щодо нерозгляду і неповідомлення їй про результати розгляду її заяви від 09 лютого 2022 року, поданої у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Фактично її скаргу від 02 травня 2022 року розглядав виконувач обов`язків директора Департаменту ДВС МЮУ Вишневський Ю.А.

Проте усупереч Закону України «Про виконавче провадження», при розгляді скарги від 02 травня 2022 року виконувач обов`язків директора Департаменту ДВС МЮУ Вишневський Ю. А. не провів перевірки законності зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_1, не прийняв відповідну постанову про результати перевірки його законності та не направив їй копію постанови про результати перевірки законності цього виконавчого провадження, а лише листом від 16 червня 2022 року № 47045/М-10768/20.4.2 повідомив її про відмову в задоволенні скарги від 02 травня 2022 року, що і стало підставою для звернення до суду із вказаною скаргою.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Самарський районний суд м. Дніпропетровська ухвалою від 07 липня 2022 року в задоволенні скарги відмовив.

Суд першої інстанції мотивував ухвалу тим, що під час розгляду скарги не встановлено ознак бездіяльності виконуючого обов`язки директора Департаменту ДВС МЮУ Вишневського Ю. А., оскільки він листом від 16 червня 2022 року № 47045/М-10768/20.4.2 надав відповідь щодо скарги ОСОБА_1 від 02 травня 2022 року.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Дніпровський апеляційний суд постановою від 07 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив. Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2022 року скасував та увалив нове рішення, яким скаргу задовольнив. Визнав неправомірною бездіяльність виконувача обов`язків директора Департаменту ДВС МЮУ Вишневського Ю. А. у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо неприйняття процесуального рішення у формі постанови за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 02 травня 2022 року на бездіяльність начальника УЗПВР Більчука О. А. та не направлення вказаної постанови ОСОБА_1 . Зобов`язав виконувача обов`язків директора Департаменту ДВС МЮУ Вишневського Ю. А. або іншу посадову особу, яка буде виконувати обов`язки директора Департаменту ДВС МЮУ, повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 02 травня 2022 року, подану у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_1 на бездіяльність начальника УЗПВР Більчука О. А., за результатами повторного розгляду скарги від 02 травня 2022 року прийняти відповідну постанову, копію якої направити ОСОБА_1 . Повернув ОСОБА_1 сплачений згідно з квитанцією від 08 серпня 2022 року № 1 судовий збір в розмірі 496,20 грн. Зобов`язав Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 сплачений нею згідно з квитанцією від 08 серпня 2022 року № 1 судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Суд апеляційної інстанції мотивував постанову тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги, оскільки виконувач обов`язків директора Департаменту ДВС МЮУ Вишневецький Ю. А. безпідставно відповів на скаргу ОСОБА_1 листом, тоді як відповідно до розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), про результати перевірки законності виконавчого провадження приймається постанова.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У січні 2024 року Департамент ДВС МЮУ подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2023 року та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень посилався на те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу ХІІ Інструкції стосовно оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб органів державної виконавчої служби, не пов`язаних з виконанням судового рішення, в яких не порушується питання вивчення матеріалів виконавчого провадження.

Касаційна скарга мотивована неврахуванням судом того, що вимоги до суду, викладені у скарзі, не були оскарженням дій (бездіяльності) державних виконавців при виконанні судового рішення, а звернення до директора Департаменту ДВС МЮУ стосувались перевірки начальником УЗПВР зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_1, однак питання стосовно перевірки виконавчого провадження перед директором Департаменту ДВС МЮУ не порушувалось.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки це судове рішення є законним та обґрунтованим, суд правильно застосував норми процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

25 квітня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи

Суди попередніх інстанцій встановили, що в провадженні державних виконавців Самарського відділу державної виконавчої служби та посадових осіб УЗПВР перебуває 10 (десять) виконавчих проваджень, які об`єднані у зведене виконавче провадження № НОМЕР_1.

02 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до директора Департаменту ДВС МЮУ Кисельова М. Є. зі скаргою на бездіяльність начальника УЗПВР Більчука О. А. за період з 10 лютого 2022 року до 02 травня 2022 року, в якій просила:

визнати неправомірною бездіяльність начальника УЗПВР (м. Дніпро) Більчука О. А. за період з 10 лютого 2022 року до 02 травня 2022 року включно щодо нерозгляду і неповідомлення стягувача ОСОБА_1 про результати розгляду її заяви від 09 лютого 2022 року, поданої у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_1;

зобов`язати начальника УЗПВР Більчука О. А. розглянути заяву ОСОБА_1 і повідомити стягувача про результати розгляду її заяви від 09 лютого 2022 року, поданої у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_1;

вирішити питання про дисциплінарну відповідальність начальника УЗПВР Більчука О. А. за допущену неправомірну бездіяльність за період з 10 лютого 2022 року до 02 травня 2022 року включно щодо нерозгляду і неповідомлення стягувача ОСОБА_1 про результати розгляду її заяви від 09 лютого 2022 року, поданої у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

За результатами розгляду вказаної скарги ОСОБА_1 від 02 травня 2022 року, яку розглядав виконувач обов`язків директора Департаменту ДВС МЮУ Вишневський Ю. А., на адресу заявниці надіслано відповідь від 16 червня 2022 року, яку вона отримала та не погодилась з її формою і змістом, оскільки перевірки не було проведено і результат розгляду її скарги не був оформлений відповідною постановою.

З відповіді від 16 червня 2022 року щодо результатів розгляду скарги ОСОБА_1 відомо, що виконуючий обов`язки директора Департаменту ДВС МЮУ Вишневський Ю. А. не встановив порушень закону з боку начальника УЗПВР Більчука О. А. за період з 10 лютого 2022 року до 02 травня 2022 року, а тому і повідомив заявницю ОСОБА_1 у формі листа-відповіді щодо результатів розгляду її скарги.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з абзацом четвертим частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини. Відповідно до абзацу третього частини третьої цієї статті начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

В абзаці другому пункту 1 розділу XII Інструкції, в редакції наказу Міністерства юстиції України від 27 грудня 2019 року № 4224/5, передбачено, що перевірити законність виконавчого провадження має право директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділі примусового виконання рішень в районі міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві, відділах примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень, відділах державної виконавчої служби.

Пунктом 3 розділу ХІІ Інструкції передбачено, що перевірка законності виконавчого провадження посадовими особами, зазначеними в абзацах другому, четвертому та шостому пункту 1 цього розділу, проводиться на підставі матеріалів виконавчого провадження або їх копій, які підлягають витребуванню з відповідного органу державної виконавчої служби. Про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів відповідною посадовою особою виноситься вмотивована постанова.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІ Інструкції про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова у якій зазначаються: підстави перевірки виконавчого провадження; строки проведення перевірки; у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону; у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; строк виконання постанови; коло осіб, яким надсилаються копії постанови; інша необхідна інформація.

Із наведеного випливає, що як про проведення перевірки, так і за результатами перевірки директор Департаменту ДВС МЮУ виносить постанову, незалежно від результату такої перевірки (обґрунтованості чи необґрунтованості скарги), а тому доводи касаційної скарги про те, що директор Департаменту ДВС МЮУ України виносить постанову лише в разі скасування постанови або іншого процесуального документа у виконавчому провадженні є помилковими.

Встановивши, що виконувач обов`язків директора Департаменту ДВС МЮУ всупереч Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції не виніс відповідної постанови про результати розгляду скарги ОСОБА_1 , а надав відповідь у вигляді листа, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність неправомірної бездіяльності виконувача обов`язків директора Департаменту ДВС МЮУ під час розгляду скарги.

З огляду на зазначене Верховний Суд дійшов висновку, що аргументи касаційної скарги (в межах доводів та вимог, які стали підставою для відкриття касаційного провадження) не спростовують висновків апеляційного суду, а зводяться до незгоди заявника з ухваленим у справі судовим рішенням та необхідності переоцінки доказів у справі. Водночас суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і згідно з вимогами процесуального закону не здійснює переоцінки доказів у зв`язку з тим, що це перебуває поза межами його повноважень.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскаржувана постанова відповідає вимогам закону, і підстав для її скасування немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов