П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2025 року місто Київ

справа № 753/5185/24

провадження № 22-ц/824/4467/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м .Києва"

відповідач - ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Каліушка Ф.А.,

у справі за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року позивач КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява обґрунтована тим, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» відповідно до розпорядження Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації №33 від 30.01.2015 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва за Керуючою компанією на праві господарського відання було закріплено об`єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної у місті Києві держаної адміністрації, зокрема і будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Місцем проживання відповідача є квартира №198 у вказаному будинку.

Позивач свої зобов`язання щодо утримання будинку, споруд та прибудинкових територій виконав належним чином, однак відповідач не належно виконував свої зобов`язання по оплаті таких послуг у зв`язку із чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.05.2015 по 31.01.2024 у розмірі 47 279,31 грн, 3% річних у розмірі 3 185,05 грн, інфляційне збільшення боргу у розмірі 10 842,07 грн та сплачений судовий збір.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року задоволені позовні вимоги КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 47 279,31 грн., 3% річних у розмірі 3 185,05 грн., інфляційне збільшення боргу у розмірі 10 842,07 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн., а всього 64 334,43 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з нього на користь позивача суму заборгованості в розмірі 49 907,30 грн., з яких: сума основного боргу 41 719,71 грн., 3% річних - 2109,23 грн. та інфляційна складова боргу - 6078,36 грн.

В апеляційній скарзі зазначає, що у зв`язку з неналежним повідомленням його про розгляд справи, він був позбавлений можливості подати свої заперечення та заяву про застосування позовної давності.

Вважає, що з урахуванням продовженого строку позовної давності, та того, що карантин щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19 був введений на території України 12.03.2020, тому строк позовної давності необхідно відраховувати саме з цієї дати. Таким чином вважає, що з нього підлягає стягненню заборгованість за період з березня 2017 року по січень 2024 року.

Період стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, інфляційних страт та 3% річних за період з травня 2015 року по лютий 2017 року (включно), не підлягає задоволенню, оскільки позовна давність до вимог позивача про стягнення заборгованості за вказаний період вже минула, а строк позовної давності повинен почати відраховуватися з 12.03.2020.

Згідно з розрахунком апелянта заборгованість за надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій: загальна сума заборгованості складає 49907,30 грн., з яких: сума основного боргу: 41719,71 грн., 3% річних: 2109,23 грн. та інфляційна складова боргу: 6078,36 грн.

Вважає, що суд першої інстанції невірно встановив фактичні обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, як наслідок, дійшов помилкового висновку про стягнення з апелянта на користь позивача заборгованості за утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у повному позовному обсязі.

Суд першої інстанції не повідомив його належним чином про наявність справи в провадженні суду, чим позбавив можливості подати відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим порушив норми процесуального права.

Позивач своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 8 жовтня 2025 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов до наступного.

Судом установлено, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» відповідно до Розпорядження Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації № 33 від 30.01.2015 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, який оприлюднено в газеті «Хрещатик» від 14.07.2015 № 99 (4695), який є договором приєднання відповідно до норм статті 634 Цивільного кодексу України, та вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов Договору.

Відповідач є зареєстрованим в квартирі АДРЕСА_1 , а відтак є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем.

За період з 01.05.2015 по 31.01.2024 заборгованість по квартирі АДРЕСА_1 перед Керуючою компанією за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій становить 47 279,31 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по послугам з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Відповідач не відмовлявся від надання позивачем житлово-комунальних послуг та отримував їх, разом з тим своєчасно не вносив плату за користування, у зв`яку із чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 47 279,31 грн.

На суму заборгованості, яка утворилась у відповідача, позивачем нараховано відповідачу інфляційне збільшення боргу у розмірі 10 842,07 грн. та нараховано 3 % річних в сумі 3 185,05 грн. на підставі ч.2 ст.625 ЦК України.

Суд першої інстанції, задовольняючі позовні вимоги, виходив із того, що відповідач ОСОБА_1 не спростував розмір заборгованості та не надав суду доказів щодо неналежного надання послуг позивачем, а також відсутності заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг.

Апеляційний суд не може погодитися в повній мірі із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регламентуються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним, до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Установлено, що саме ОСОБА_1 , користуючись квартирою АДРЕСА_1 (а.с.25), несе відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Заперечуючи проти повного задоволення позовних вимог, апелянт посилається на неповідомлення його про розгляд справи судом першої інстанції і відповідно неможливості заявити про застосування позовної давності. При цьому відповідачем не заперечується як факт отримання ним послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, так і факту наявності у нього заборгованості.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року відкрито провадження в справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження без повідомленням сторін.

Матеріали справи не містять доказів отримання відповідачами копії позовної заяви, а конверти разом з письмовими матеріалами повернуті на адресу суду із зазначенням причин повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.30).

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи відповідача про те, що він не міг подати заяву про застосування позовної давності у суді першої інстанції з об`єктивних причин, що є підставою для вирішення заяви про застосування позовної давності до частини позовних вимог судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №200/11343/14 (провадження 14-59цс18) вказала про можливість вирішення апеляційним судом заяви відповідача про застосування строку позовної давності, який не міг скористатись правом на подання цієї заяви до суду першої інстанції у зв`язку з неповідомленням належним чином про розгляд справи та не прийняттям участі у розгляді справи.

Відповідно до положень ст. ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки обов`язок щодо сплати за послуги з утримання будинку виникає у споживача кожного місяця, позовна давність підлягає застосуванню до кожного з платежів окремо.

Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку, заборгованість, яка заявлена КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» до стягнення в сумі 47 279,31 грн., була нарахована за період з травня 2015 року по 31 січня 2024 року.

З позовом до суду позивач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» звернувся 12 березня 2024 року.

Разом з тим, 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний Закон набрав чинності 02.04.2020 року, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину.

Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (розділ доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022 ), у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Враховуючи викладене, трирічний строк позовної давності сплив щодо щомісячних платежів, строк сплати яких настав у період з травня 2015 року по квітень 2017 року, а тому, враховуючи заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, у задоволенні позовних вимог КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про стягнення заборгованості за вказаний період слід відмовити.

Відповідно трирічний строк позовної давності до щомісячних платежів, строк сплати яких припадає на період з квітня 2017 року - не сплив, а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з квітня 2017 року по березень 2024 року, що згідно розрахунку наданого позивачем, правильність якого перевірена судом, становить 41260,44 грн.

Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки відповідач прострочив сплату за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (за житлово - комунальні послуги) позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних також підлягають задоволенню в межах встановленого законом строку позовної давності.

Три проценти річних за період з квітня 2017 року по січень 2024 року складає 2109,23 грн. грн., інфляційні втрати за вказаний період складають 6078,36 грн.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме не повідомлення відповідача про розгляд справи судом, потягло за собою неправильне вирішення справи, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з квітня 2017 року по січень 2024 року (включно) у розмірі 41260,44 грн., три відсотки річних у розмірі 2109,23 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6078,36 грн., а всього 49448,03 грн.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» сплатило судовий збір у розмірі 3 028 грн. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачів пропорційно до задоволеної частини позовних вимог ( позовні вимоги задоволені на 76,86%), а саме у розмірі 2327,32 грн.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 4542 грн. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги, сплачений відповідачем судовий збір підлягає стягненню на його користь з позивача пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги , а саме у розмірі 1051,10 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (, адреса місця розташування: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд.148-А) заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 41260,44 грн., 3% річних в сумі 2109,23 грн., інфляційні втрати в сумі 6078,36 грн., а всього 49448,03 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" за подання позову до суду в сумі 2327,32 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1051,10 грн..

Постанова набирає законної сили негайно з моменту її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус