Справа № 349/1778/24
Провадження № 22-ц/4808/1334/25
Головуючий у 1 інстанції Гаврилюк О. О.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Девляшевського В.А., Томин О.О.,

секретар Кузів А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Дениса Тараса Дмитровича на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2025 року, ухвалене судом у складі головуючого судді Гаврилюк О.О. у м. Рогатин, повне судове рішення виготовлено 01 липня 2025 року, у справі за позовом Фермерського господарства «Демків» до ОСОБА_1 , третьої особи на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року Фермерське господарство "Демків" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 82 569, 49 грн. та моральної шкоди в сумі 10 000 грн., завданих внаслідок ДТП.

В обґрунтування позову зазначено, що 24 грудня 2022 року об 11 год. 06 хв. в с.Конюшки на автодорозі Н-09 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Renault Sceniс номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 і транспортного засобу Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки він порушив вимоги п.2.3 б Правил дорожнього руху. Постанова набула законної сили 14 лютого 2023 року.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_2 , який належить Фермерському господарству "Демків" була застрахова Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" на підставі договору страхування №078№024/012/000089. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Renault Sceniс номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 була застрахована у Публічному акціонерному товаристві Національна страхова компанія "Оранта" на підставі поліса №АТ2751154 від 31 березня 2022 року.

Згідно страхового акта №ОЦВ-23-09-85790/1 сума страхового відшкодування склала 64 902, 75 грн. і була сплачена ПАТ "НАСК "Оранта" позивачу ФГ "Демків".

За розрахунком страхового відшкодування СК "Оранта" від 30 березня 2023 року і зведеної таблиці розрахунку розміру матеріального збитку (дослідження № НОМЕР_2 ) розмір шкоди, завданої ФГ "Демків" внаслідок пошкодження автомобіля Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_2 становить 148 972, 24 грн.

Оскільки ОСОБА_1 спричинив ДТП, а тому на підставі ст.1194 ЦК України, як особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Позивач 28 червня 2024 року надіслав відповідачу вимогу про добровільне відшкодування різниці завданої шкоди в сумі 84 069, 49 грн. 09 липня 2024 року ОСОБА_1 перерахував на рахунок відповідача ФГ "Демків" 1500,00 грн. франшизи.

З цих підстав просить стягнути з відповідача 82 569, 49 грн. матеріальної шкоди.

Крім того, позивач зазнав моральної шкоди внаслідок пошкдженого належного йому майна, що призвело до тривалих душевних хвилювань у зв`язку погіршенням технічного і естетичного стану транспортного засобу, побутових незручностей, які виникли через порушення звичного способу життя, затрату додаткових зусиль та часу для захисту своїх прав. Моральну шкоду оцінює в 10 000 грн.

За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача 10 000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фермерського господарства «Демків» 82 569,49 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП., а також 3028 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Денис Т.Д. подав апеляційну скаргу. Вважає, що оскаржене рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на підставі копії страхового акта МОЦВ-23-09-85790/1 від 03 квітня 2023 року, затвердженого консультантом з питань врегулювання збитків Ткаченком М.К., сума страхового відшкодування становить 64 902 грн 75 коп.

08 лютого 2024 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ФГ "Демків" на суму 64 902,75 грн,, що підтверджується копією платіжної інструкції від 08 лютого 2024 року.

Вказує, що згідно розрахунку страхового відшкодування від 30 березня 2023 року страхове відшкодування здійснюється з врахуванням зносу деталей, що замінюються з вирахуванням франшизи.

Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу -148 97224 грн. (без врахування зносу деталей, що замінюються), вартість деталей, що замінюються, без врахування зносу - 117 956,42 грн., вартість деталей з врахуванням зносу - 35 386, 93 грн., вартість ремонтних робіт - 18 862,00 грн.. вартість матеріалів, що використовуються для відновлювального ремонту - 12153. 82 грн., розмір матеріального збитку з врахуванням зносу деталей. що замінюються - 66 402,75 грн., франшиза - 1500 грн., сума страхового відшкодування - 64 902, 75 грн.

За зведеною таблицею даних попереднього розрахунку розміру матеріального збитку дослідження №ВС90060С-2, складеного 24 березня 2023 року, дослідження №ВС90060С-2, ринкова вартість КТЗ Volkswagen Touareg становить 483 53298 грн., ціна КТЗ, який був в експлуатації - 494 410,00 грн; вартість відновлювального ремонту без врахування зносу - 148 972, 24 грн, вартість виконаних робіт - 18 86200 грн; вартість використаних матеріалів - 12 153,82 грн; вартість запасних частин -- 117 956. 42 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу - 66 402, 75 грн., розмір збитку - 66 402, 75 грн.

Керівником ФГ "Демків" Дрибуленді Я.П.. було направлено досудову вимогу про відшкодування збитків різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) на суму 84 069,49 грн.

Вважає, що судом неправильно здійснено розрахунок, оскільки в позові позивач просить стягнути іншу суму. Сума підтверджених збитків менша, ніж сума задоволена судом.

Просить оскаржене рішення скасувати, прийняте нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони до апеляційного суду не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.141-142).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, вимоги та доводи апеляційної скарги апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2023 року, яка набрала законної сили14 лютого 2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З копії постанови суду вбачається, що 24 грудня 2022 року приблизно о 11 год. 06 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Scenic, номерний знак НОМЕР_1 , в с.Конюшки, на автодорозі Н-09, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою та зіткнувся з автомобілем Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив п. 2.3 б Правил дорожнього руху, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до поліса №АТ/2751154 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів транспортний засіб ОСОБА_1 Renault Scenic, номерний знак НОМЕР_1 було застраховано у ПАТ "НАСК "Оранта". Строк дії полісу - з 00 год. 00 хв. 04 квітня 2022 року до 03 квітня 2023 року включно. За цим полісом страхова сума за шкоду, заподіяну майну становила - 130 000 грн., розмір франшизи - 1500,00 грн.

На підставі копії страхового акта №ОЦВ-23-09-85790/1 від 03 квітня 2023 року, затвердженого консультантом з питань врегулювання збитків Ткаченком М.К., судом встановлено, що сума страхового відшкодування становить 64902 грн 75 коп.

08 лютого 2024 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ФГ "Демків" на суму 64902,75 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції від 08 лютого 2024 року.

Згідно з розрахунком страхового відшкодування від 30 березня 2023 року страхове відшкодування здійснюється з врахуванням зносу деталей, що замінюються з вирахуванням франшизи. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу -148 972,24 грн. (без врахування зносу деталей, що замінюються), вартість деталей, що замінюються, без врахування зносу - 117 956,42 грн., вартість деталей з врахуванням зносу - 35 386, 93 грн., вартість ремонтних робіт - 18 862,00 грн., вартість матеріалів, що використовуються для відновлювального ремонту - 12153, 82 грн., розмір матеріального збитку з врахуванням зносу деталей, що замінюються - 66 402,75 грн., франшиза - 1500,00 грн., сума страхового відшкодування - 64 902, 75 грн.

За зведеною таблицею даних попереднього розрахунку розміру матеріального збитку дослідження №ВС 9006 ОС-2, складеного 24 березня 2023 року, дослідження №ВС 9006 ОС-2, ринкова вартість КТЗ Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_2 становить 483 532,98 грн., ціна КТЗ, який був в експлуатації - 494 410,00 грн.; вартість відновлювального ремонту без врахування зносу - 148 972,24 грн., вартість виконаних робіт - 18 862,00 грн.; вартість використаних матеріалів - 12 153,82 грн., вартість запасних частин - 117 956, 42 грн,; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу - 66 402, 75 грн., розмір збитку - 66 402, 75 грн.

Керівником ФГ "Демків" Дрибуленді Я.П. було направлено винуватцю ДТП досудову вимогу про відшкодування збитків різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) на суму 84 069,49.

Відповідачем 09 липня 2024 року перераховано на користь позивача 1500,00 грн. франшизи.

Згідно з видатковою накладною №6042023 від 30 березня 2023 року ФГ "Демків" замовило у ПП ОСОБА_3 запчастини для ремонту транспортного засобу Volkswagen Touareg на суму 134 845,00 грн. на підставі договору поставки №3/2023 від 20 березня 2023 року.

14 квітня ФГ "Демків" оплатило ПП Катернюку О.В. вартість запчастин у сумі 134 845,00, що підтверджується платіжною інструкцією №150 від 14 квітня 2023 року, виданою АТ АКБ "Львів".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Частково задовольняючи позов суд, з посиланням на ст.1194 ЦК України, прийшов до висновку, що ОСОБА_1 , як особа, яка винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ФГ "Демків" різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Тому наявні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в повному обсязі. В частині стягнення моральної шкоди суд відмовив у зв`язку з недоведеністю.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Встановлені постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2023 року, яка набрала законної сили14 лютого 2023 року, подія і обставини дорожньо-транспортної пригоди є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт дорожньо-транспортної пригоди, вина відповідача ОСОБА_1 та факт отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 64 902,75 грн.

Предметом спору є недостатність суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до ст.22, ст.1166, ст.1188 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» також передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц (провадження № 61-19062св20).

Подібні за змістом висновки, зокрема щодо застосування положень частини другої статті 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 265/5388/20 (провадження № 61-14462св21), від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16-ц (провадження № 61-42292св18), від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20 (провадження № 61-19св22).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів.

Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092).

Відповідно до вимог п.8.2 цієї методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = Ср + См + Сс х (1 - ЕЗ), де: Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; ЕЗ - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справах №№910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 1.02.2018 у справі №910/22886/16.

Таким чином, на страховика покладений обов`язок в межах ліміту страхування відшкодувати витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 (провадження № 61-26508св18) зроблено правові висновки щодо відшкодування величини втрати товарної вартості транспортного засобу, які полягають у такому. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

При цьому пунктом 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відповідно до п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу.

Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту 8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ.

Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Вирішуючи даний спір суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що право вимоги у даних правовідносинах про відшкодування шкоди належить ОСОБА_1 як власнику транспортного засобу.

Згідно розрахунку страхового відшкодування від 30 березня 2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_2 , складає 148 972, 24 грн.

Коефіцієнт фізичного зносу становить 70%.

Вартість завданого власнику автомобіля Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_2 , матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнту його фізичного зносу на момент пошкодження становить 66 402,75 грн, а з вирахуванням франшизи у розмірі 1 500 грн становить 64 902,75 грн.

Оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу (тобто без урахування коефіцієнту фізичного зносу) становить 148 972, 24 грн, а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 64 902,75 грн (з вирахуванням франшизи), то різниця, яку мав би сплатити відповідач становить 84 069,49 грн, оскільки відповідальність за відшкодування повних збитків не покладена на страховика.

У постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20) зроблено висновок, що відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою ОСОБА_1 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме ОСОБА_2, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З наведеного вбачається, що обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу і за обставин даної справи у страховика відповідача не виникло обов`язку щодо повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності.

Різниця між виплаченою позивачу страховиком відповідача сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, зумовлена законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, зокрема, врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Тому саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Аналогічні по суті висновки, окрім наведеної постанови ВС від 15 жовтня 2020 року (справа №755/7666/19, провадження №61-10010св20), містить і ряд постанов Верховного Суду, зокрема постанова ВС від 16 лютого 2022 року у справі №709/370/20, де було відкрито касаційне провадження з метою формування єдиної правозастосовчої практики у спірних правовідносинах.

Таким чином, суд першої інстанції, врахувавши сплачену відповідачем суму франшизи у розмірі 1500 грн, визначив суму стягнення матеріальної шкоди з відповідача на користь позивача у розмірі 82 569,49 грн.

Колегія суддів зауважує, що, заперечуючи проти визначеної оцінювачем суми матеріального збитку, відповідач не надав доказів іншого розміру завданої шкоди.

Апеляційний суд наголошує, що у цій справі позовні вимоги Фермерського господарства "Демків" полягають не у стягненні фактично понесених витрат на ремонт автомобіля, а у відшкодуванні заподіяних збитків, розрахованих оцінювачем як вартість відновлювального ремонту, необхідного для приведення автомобіля позивачки у стан, який він мав до ДТП.

У постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16 Верховний Суд зазначив, що посилання заявника у касаційній скарзі на необхідність позивачем відремонтувати автомобіль та надати акт виконаних робіт у підтвердження понесених збитків суперечить положенням статті 22 ЦК України відповідно до якої збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Зі змісту вказаної норми вбачається, що до збитків належать і витрати, які особа понесе у майбутньому. Крім того, жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов`язок потерпілого надати акт виконаних робіт, тоді як розмір понесених збитків підтверджується висновком експертизи тощо.

Верховний Суд у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 757/33065/18 зазначив, що посилання апеляційного суду як на підставу відмови у стягненні шкоди у визначеному позивачем розмірі на те, що позивач не надала доказів на підтвердження факту проведення відновлювального ремонту транспортного засобу, є помилковими. Позивачем заявлено вимоги про відшкодування заподіяної відповідачем шкоди (збитків), до яких законом віднесено як витрати, що особа вже зробила так і ті, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що належними доказами на підтвердження заподіяних збитків є лише документи щодо понесення фактичних витрат на ремонт транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, є повністю аналогічними аргументам відзиву на позовну заяву.

Отже, з урахуванням того, що доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам відзиву на позовну заяву, яким суд першої інстанції надав оцінку, колегія суддів приходить висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Європейський суд з прав людини вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції є достатньо мотивованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У такому разі розподіл судових витрат у вигляді сплаченого відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги не проводиться згідно зі статтями 141, 382 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Дениса Тараса Дмитровича залишити без задоволення

Рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2025 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.А. Девляшевський

О.О. Томин