ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3016/25 Номер провадження 22-ц/814/2826/25Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Грибовода Віталія Васильовича на ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 29 квітня 2025 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Зоря Полтавщини» про захист честі, гідності та ділової репутації, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Приватного підприємства «Зоря Полтавщини» , у якому просив визнати недостовірною та такою що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 інформацію розповсюджену відповідачем у статті газети «Зоря Полтавщини» та зобов`язати спростувати відповідну інформацію . Окрім того просив стягнути з відповідача моральну шкоду.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 18 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Зоря Полтавщини» про захист честі, гідності та ділової репутації залишено без руху.

Підставами залишення позову без руху суд першої інстанції визначив : не зазначенний суб`єктний склад відповідачів ; не чітко викладено зміст позовних вимог ; не зазначено обставин якими позивач обґрунтовує свої вимоги; не в повній мірі сплачено судовий збір.

24 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 , адвокат Грибовод В.В. подав до суду заяву про усунення недоліків , в якій вказав на відповідність позовної заяви вимогам ст.175, 177 ЦПК України та просив відкрити провадження у справі.

Ухвалою Київського районного суду міста Полтави від 29 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Зоря Полтавщини» про захист честі, гідності та ділової репутації визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційному порядку вказану ухвалу оскаржив позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Грибовод В.В. Апеляційна скарга мотивована тим , що суд порушив норми процесуального права повернувши позов.

В обгрутнування скарги зазначено , що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд не має повноважень давати оцінку способу захисту порушеного права, належності, допустимості та достатності доказів, на які посилається позивач у позовній заяві, визначати належних учасників справи.

Скаржник зазначає, що обставинам викладеним в ухвалі про залишення позову без руху та про повернення позову суд наділений правом надавати оцінку під час розгляду справи на інших стадіях процесу , вищезазначені обставини не можуть бути підставою для залишення позову без руху та його повернення в подальшому.

Зважаючи на вказані обставини просить скасувати ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 29 квітня 2025 року, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Зоря Полтавщини» про захист честі, гідності та ділової репутації, суд виходив з тих підстав, що позивач станом на день винесення ухвали, недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху належним чином не усунув, а саме не надав уточнену позовну заяву , що відповідала б вимогам викладеним в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Проте такий висновок суперечить нормам процесуального права та свідчить про надмірний формалізм суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. Якщо заявник не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважаться неподаною і повертається заявникові.

У ч.2 вказаної статті ЦПК України зазначено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Ухвалою Київського районного суду міста Полтави від 29 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з тим, що позовна заява не відповідає ст.175 ЦПК України, позивачем не дотримано порядку щодо оформлення позовної заяви : не зазначенний суб`єктний склад відповідачів ; не чітко викладено зміст позовних вимог ; не зазначено обставин якими позивач обґрунтовує свої вимоги; не в повній мірі сплачено судовий збір.

Колегія суддів вважає згадані підстави для залишення позовної заяви без руху надмірним формалізмом.

Апеляційний суд також виходить з того, що надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).

Як вбачається з матеріалів справи позов заявлено до Приватного підприємства «Зоря Полтавщини» - що здійснив випуск засобу масової інформації.

Відповідно до п. 9Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Звертаючись із позовом було сплачено судовий збір у загальній сумі 5451 грн 60 коп . Згідно прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 заявлено три вимоги , дві з яких є немайновими (визнати недостовірною та такою , що порушує особисті немайнові права позивача інформацію ; зобов`язати спростувати недостовірну інформацію) , одна майновою ( стягнути з відповідача моральну шкоду ).

Відповідно до п.п.5 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» при подачі позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи, а саме: позовної заяви немайнового характеру сплаті підлягає судовий збір у сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви про відшкодування моральної шкоди 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно за дві вимоги немайнового характеру сплаті підлягає судовий збір у сумі 2422,40 грн ( 1211, 20 *2) . Оскільки 1,5 відсотків від ціни позову менше ніж 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб , сплаті за одну майнову вимогу підлягав судовий збір у сумі 3028 грн.

Так, у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно з висновками, викладеними в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

В рішенні у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при реалізації положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

З огляду на вищезазначене, повернення судом першої інстанції позовної заяви позивачу, з наведених в ухвалі підстав, є необґрунтованим і таким, що суперечить нормам процесуального права, та має ознаки надмірного формалізму.

Колегія суддів вважає відсутніми підстави для не розгляду судом першої інстанції поданої позовної заяви в тому вигляді, в якому її подав ОСОБА_1 , так як позивач у позовній заяві чітко сформулював позовні вимоги, підстави, які на його думку, є обгрунтованими для їх задоволення, визначив спосіб захисту права, яке вважає порушеним, вказав на докази в обгрунтування вимог. Неподання відповідних доказів в підтвердження заявленого позову в майбутньому під час розгляду справи буде судом враховано під час ухвалення відповідного рішення за результатами розгляду позовної заяви.

Пунктом 6 частини 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На згадані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 , в зв`язку з чим ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 29 квітня 2025 року слід скасувати , а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Грибовода Віталія Васильовича задоволити.

Ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 29 квітня 2025 року скасувати , справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов