КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 758/2069/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», повноваження якого під час ліквідації здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», назву якого змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Савчака Ярослава Олеговича на рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 березня 2025 року в складі судді Ларіонової Н. М.,

встановив:

10.02.2017 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової І. О., третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Кобелєва А. М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову вказала, що 15 квітня 2008 року між нею та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», назву якого змінено на ПАТ «КБ «Надра», було укладено кредитний договір, згідно з яким вона отримала кредит у сумі 117 461 долар 61 цент на строк до 15 квітня 2028 року. На забезпечення виконання цього договору між нею та банком був укладений договір іпотеки, предметом якого є належна їй н а праві власності квартира , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В 2016 році, з постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 19 липня 2016 року, їй стало відомо, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А. М. 14 червня 2013 року вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на вище вказану квартиру в рахунок погашення боргу перед ПАТ «КБ «Надра» у розмірі 1 645 952,63 грн.

Вказала, що вона не отримувала від банку письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання за кредитним договором, що свідчить про порушення вимог Закону України «Про іпотеку» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Жодних вимог щодо дострокового виконання основного зобов`язання до неї не надходило.

Визначена у виконавчому написі заборгованість не є безспірною, оскільки загальна сума зобов`язання на момент укладення договору складала 593 181 грн 13 коп., що еквівалентно 117 461 доларів 61 цент США за курсом НБУ на день укладення договору. У виконавчому написі фігурує сума 1 645 952 грн 63 коп.

Враховуючи зазначене, просила суд визнати виконавчий напис №634, вчинений 14.06.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А. М., таким, що не підлягає виконанню.

21 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ПАТ «КБ «Надра» було укладено Договір №GL3N415722 про відступлення права вимоги , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н. В., зареєстрований в реєстрі за №615, згідно якого ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло право кредитора за кредитним договором №33/П/84/2008-980 від 15.04.2008 року, укладеного з ОСОБА_1 .

Протокольною ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року до участі в справі в якості третьої особи залучено ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 11 березня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

З огляду на те, що з 30 липня 2013 року виконавчий напис нотаріуса №634 від 14.06.2013 перебував на виконанні у органах державної виконавчої служби, перебіг позовної давності по заявленим вимогам сплив у 2016 році. Позивачка не надала доказів, що їй не було відомо про наявний виконавчий напис. Боржник вважається повідомленим, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

21.04.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Савчак Я. О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 березня 2025 року та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про пропуск строків позовної давності.

Відповідно до положень статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час відкриття виконавчого провадження», боржник є повідомленим не від моменту відкриття виконавчого провадження, а від моменту надсилання йому постанови про відкриття виконавчого провадження і єдиним доказом цього може слугувати лише доказ відправки чи повернення відповідного рекомендованого листа. Такий доказ в матеріалах справи відсутній.

При цьому, станом на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення матеріали виконавчого провадження знищені.

Крім цього, судом першої інстанції взагалі не встановлювався та не досліджувався факт направлення вимоги банком до позивача та надання чи ненадання нотаріусу відповідних документів під час вчинення виконавчого напису. Суд лише припустив, що усе нотаріусом дотримано.

Вказує, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» виступає як третя особа, хоча судом було замінено стягувача за оскаржуваним виконавчим документом. Заміну стягувача мав здійснювати адміністративний суд. Судом було проігноровано клопотання сторін про витребування матеріалів виконавчих проваджень.

30.05.2025 представник ПАТ «КБ «Надра», повноваження під час ліквідації якого здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку, надав письмові пояснення у справі, в яких просить врахувати обставину зміни кредитора на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

11.06.2025 представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», назву якого змінено на ТОВ «Він Фінанс» подала додаткові письмові пояснення, в яких просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Посилається на те, що виконавчий напис нотаріуса від 14.06.2013 року перебував на виконанні у органах державної виконавчої служби з 30.07.2013 року, перебіг позовної давності сплив у 2016 році. Виконавець зобов`язаний повідомити стягувача та боржника про відкриття виконавчого провадження шляхом надіслання копії постанови про відкриття. Відкриття виконавчого провадження передбачає також накладення арешту на майно боржника, що дає останньому можливість бути обізнаним про наявність виконавчого провадження. Вважає, що позивачка могла знати про наявність виконавчого провадження з 2013 року, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про пропуск строку позовної давності.

Зазначила, що матеріали справи не містять та позивачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності виконавчого напису. За загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача.

Позивачем не надано доказів в обґрунтування заявлених вимог, зокрема не надано матеріалів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, що позбавило суд можливості перевірити факт його вчинення, відповідності його вимогам закону тощо.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Євтодьєв А. О. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

22.09.2025 від представника ТОВ «Він Фінанс» - адвоката Міньковської А. В. надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 15 квітня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 33/П/84/2008-980, за умовами якого позивачка отримала кредит у розмірі 117 461,61 доларів США, та договір іпотеки від 15 квітня 2008 року, предметом якого є однокімнатна квартира загальною площею 33,60 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

14 червня 2013 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А. М. вчинила виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення вище вказану квартиру ; строк за який провадиться стягнення з 15.04.2008 по 29.01.2013; за рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири запропоновано задовольнити вимоги стягувача - ПАТ «КБ «Надра» на загальну суму заборгованості 1 645 952 грн 73 коп. Матеріали, на підставі яких він був виданий, суду надано не було.

30 липня 2013 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Барановським Б. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №39070380 з виконання виконавчого напису №634, виданого 14.06.2013.

19 липня 2016 року заступником начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мойсенко В. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 з виконання виконавчого напису №634, виданого 14.06.2013.

21 квітня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ПАТ «КБ «Надра» було укладено Договір №GL3N415722 про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н. В., зареєстрований в реєстрі за №615, згідно якого ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло право кредитора за кредитним договором №33/П/84/2008-980 від 15.04.2008 року, укладеного з ОСОБА_1 .

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене по справі рішення вказаним вимогам не відповідає.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі ( виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання ( пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Порядок вчинення виконавчих дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (часина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно о приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

З урахуванням зазначеного та приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 листопада 2021 року у справі №758/14854/20.

Щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

У пункті 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік) зазначено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Наведені норми спрямовані на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на майно. Повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати відповідну вимогу, але цього не відбулося з його вини. Доказом належного повідомлення можуть бути, зокрема, але не виключно, документи про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 521/18393/16-ц, від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17.

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 вказала, що не отримувала від банку письмової вимоги про усунення порушень виконання зобов`язань за кредитним договором.

Суд першої інстанції вказані доводи не перевірив та не навів жодного висновку на їх підтвердження чи спростування.

Як вбачається з матеріалів справи, останні не містять доказів повідомлення кредитором боржника ОСОБА_1 про початок процедури стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідач, заперечуючи аргументи останнього щодо відсутності доказів такого повідомлення у порядку статті 81 ЦПК України, не надав доказів надіслання ОСОБА_1 засвідченої стягувачем копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, отже не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень.

Відсутність доказів повідомлення позивача як боржника про початок процедури стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса свідчить про відсутність документа, за яким стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса та є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Щодо позовної давності

За правилами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з частинами першою-п`ятою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог.

Суд першої інстанції вказав, що виконавчий напис нотаріуса перебував на виконанні в органах державної виконавчої служби з 30 липня 2013 року, при цьому позивачка не надала доказів того, що їй не було відомо про наявний виконавчий напис. Боржник вважається повідомленим про наявність виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому провадженні.

Проте, такі висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного дослідження обставин справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, що діяла на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №39070380 від 30.07.2013), копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Матеріали справи не містять доказів того, що боржнику було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження №39070380 від 30.07.2013, а також що в межах вказаного виконавчого провадження вчинялись дії з накладення арешту на майно боржника тощо, що могло б свідчити про обізнаність останньої з приводу існування оспрюваного виконавчого напису.

Сам факт винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не може слугувати самостійним доказом того, що копія такої постанови була надіслана боржнику у визначений законом спосіб.

Як зазначає сама позивачка, про існування оспорюваного виконавчого напису нотаріуса вона дізналась лише в 2016 році, після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 19.07.2016, а вже у лютому 2017 року звернулась до суду з даним позовом, що свідчить про те, що строк звернення до суду з даним позовом нею не пропущено.

Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції внаслідок невірного застосування норм матеріального права, помилково визначив правові підстави незаконності видачі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса та дійшов помилкового висновку щодо пропущення позивачем строку позовної давності, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

При цьому суд зауважує, що спірний виконавчий напис нотаріуса вчинено за зверненням ПАТ «КБ «Надра» і на користь останнього, тому його залучення до справи в якості відповідача є процесуально обґрунтованим.

Законність заміни стягувача у виконавчому документі не є предметом апеляційного перегляду.

Керуючись ст. 353, 367, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Савчака Ярослава Олеговича задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 березня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною 14 червня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за №634, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , яка передана в іпотеку для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 15 квітня 2008 року №33/П/84/2008-980, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.10.2025.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук