Справа № 944/5495/25
Провадження №6/944/69/25
10.10.2025 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Кондратьєвої Н.А.
з участю секретаря судових засідань Шандрук А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові подання головного державного виконавця Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пікули Олега Богдановича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,
В судове засідання головний державний виконавець Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пікула О.Б. не з`явився.
Згідно з ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали подання, суд встановив наступне.
На виконанні у Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувають виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 , зокрема:
- №55500803 з примусового виконання виконавчого листа №463/1893/15-ц, виданого 05.08.2016 року Личаківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 втраченого заробітку та матеріальної шкоди на загальну суму 178260,44 грн;
- №55499844 з примусового виконання виконавчого листа №1-171, виданого 07.05.2009 року Яворівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу на суму 6000 грн;
- №55501078 з примусового виконання виконавчого листа №1-175, виданого 07.05.2009 року Яворівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу на суму 7842,85 грн.
До подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника головний державний виконавець долучив копії постанов про відкриття виконавчих проваджень від 10.01.2018, виклики боржника від 08.08.2023, 19.05.2025, 01.07.2025, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що станом на 02.10.2025 за боржником ОСОБА_1 немає зареєстрованого майна, відповідь Міністерства внутрішніх справ України на запит від 30.09.2025 року щодо відсутності зареєстрованих за боржником транспортних засобів, відповіді на запити від 30.09.2025 року Державної податкової служби України, Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України про відсутність доходів боржника ОСОБА_1 .
Також до подання додано відповідь Державної прикордонної служби України від 30.09.2025 року, з якої встановлено, що боржник ОСОБА_1 неодноразово перетинав кордон України та має паспорт для виїзду за межі України серія та номер НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
З огляду на дану норму Конституції України, слід прийти до висновку, що обмеження особи права вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, є обмеженням її конституційного права на свободу пересування, гарантованого державою.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Згідно із ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.
Таким чином, сама по собі наявність невиконаного зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.
На момент звернення до суду з даним поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.
У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.
Суд звертає увагу, що при зверненні до суду з вказаним поданням державний виконавець повинен послатися на обставини та підтвердити їх відповідними доказами про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань та його дії свідчать про намір виїхати за кордон.
З матеріалів подання вбачається, що виконавчі документи на виконанні перебувають з 10.01.2018 року, водночас державним виконавцем наведено обставини про виклик боржника за час здійснення заходів примусового виконання лише тричі - один раз у 2023 році та двічі у 2025 році, при цьому не надано доказів на підтвердження того, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження, а також доказів здійснення належного виклику боржника з підтвердженням отримання боржником чи надіслання таких повідомлень боржнику рекомендованими поштовими відправленнями.
Крім того, суду не надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за межі України на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями, не зазначено необхідності тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.
Суд вважає, що сам по собі розмір непогашеної заборгованості не може свідчити про ухилення від виконання боржником обов`язків щодо її погашення, а тому державним виконавцем не доведені обставини, які б давали суду можливість обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.
За наведеного суд дійшов висновку, що в поданні державного виконавця слід відмовити за недоведеністю.
Керуючись ст.ст. 258-261, 441 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", суд,
У задоволенні подання головного державного виконавця Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пікули Олега Богдановича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Наталія КОНДРАТЬЄВА