_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/4650/25
РІШЕННЯ

Іменем України

22.10.2025 м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфи К.А., за участі:

- секретаря судового засідання Дімової Є.В.,

- позивача ОСОБА_1 ,

- представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконним розпорядження органу приватизації та недійсним свідоцтва про право власності в частині,

ВСТАНОВИВ:

Позиції позивача та відповідача, інших учасників справи

У липні 2025 року до Київського районного суду м. Одеси з позовом звернувся ОСОБА_1 (далі також позивач) до Департаменту міського господарства Одеської міської ради (далі також відповідач-1), ОСОБА_3 (далі також відповідач-2), ОСОБА_4 (далі також відповідач-3), ОСОБА_5 (далі також відповідач-4) про визнання незаконним розпорядження органу приватизації та недійсним свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в червні 2009 року його сім`єю було приватизовано квартиру в м. Одесі. Свідоцтво про право власності на житло видано на всіх членів сім`ї: батька з матір`ю, позивача та його брата. При цьому свого дозволу на приватизацію та включення його до розпорядження органу приватизації та, відповідно, свідоцтва про право власності на житло він не давав. Жодних документів не підписував. У цей період перебував в іншому регіоні України.

10.09.2025 позивачем до суду продано заяву про зміну предмета прозову.

Ухвалою суду від 11.09.2025 заяву задоволено. Позовні вимоги викладені в такій редакції:

Визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації від 01.06.2009 № 213324 про передачу в спільну часткову власність квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в частині передання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в спільну часткову власність ОСОБА_1 .

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , від 01.06.2009 № 213324, видане Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації від 01.06.2009 № 213324, в частині належності ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Заяви та клопотання учасників справи

Інших заяв та клопотань до суду не надходило.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 17.07.2025 справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовчі судові засідання призначалися на 28.07.2025, 11.09.2025, 07.10.2025.

Ухвалою суду від 07.10.2025 підготовче провадження закрито. Справу призначено до розгляду по суті на 21.10.2025.

У судовому засіданні, 21.10.2025, позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Відповідачі, належним чином повідомлені, до суду не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Представник відповідача-1 просив розглянути справу за його відсутності.

Фактичні обставини справи

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом установлено, що відповідно до розпорядження органу приватизації № 213324 від 01.06.2009 передано в порядку приватизації ОСОБА_3 та членам його родини: дружині ОСОБА_4 та синам ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в спільну приватну часткову власність в рівних частинах квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_3 . Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради видано свідоцтво про право власності на житло від 01.06.2009 № НОМЕР_1 відповідно до якого власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в річних частках визначені ОСОБА_3 та членам його родини: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Указана приватизація житлового фонду відбулася на підставі спільної заяви наймача вказаного житлового приміщення ОСОБА_3 та членів його родини: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . На час приватизації зазначені особи були зареєстровані за вказаною адресою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 04.04.2009, виданої Комунальним підприємством «ЖКС «Чорноморський».

Водночас, позивач зазначає, що своєї згоди на включення його до заяви та свідоцтва про право власності на вказане жило не давав. Нікого не уповноважував діяти від свого імені. Жодних документів для приватизації не підписував.

Мотиви прийнятого рішення

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ст. 47 Основного Закону України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Приватизація житла здійснюється у порядку, встановленому Законом України від 19.06.1992 № 2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі також Закон № 2482-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2482-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та залежних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму (п. 1 ст. 2 Закону № 2482-ХІІ).

Згідно з абз. 2 ст. 3 Закону № 2482-ХІІ приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), з розрахунку санітарної норми 21 кв. м загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 кв. м на сім`ю.

Пунктами 1, 2, 3 ст. 8 Закону № 2482-ХІІ визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 15.09.1992, який був чинним на момент приватизації спірного житлового приміщення, затверджено «Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян», (далі також Положення), яке складене відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», яким визначено порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян та перелік документів, що надаються при передачі державного житла у власність.

Зокрема, п. 20, 21 Положення передбачено, що при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення. У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло.

Відповідно до ч. 1 ст. 71, п. 2 ч. 3 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Отже, законом визначено, що передача у спільну власність квартир, котрі підлягають приватизації, здійснюється за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно проживають у цій квартирі. При цьому законодавець не пов`язує таке проживання з обов`язковим перебуванням на реєстраційному обліку і не встановлює заборони приватизувати помешкання особою, яка зареєстрована за іншою адресою.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Приватизація здійснюється в порядку, встановленому законом (стаття 345 ЦК України).

Аналіз указаних положень закону свідчить про те, що право на приватизацію житла мають особи, які фактично проживають у займаних квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитках, кімнатах у комунальних квартирах, за згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в зазначених приміщеннях, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що на момент приватизації у період з 2005 по 2009 рік він проживав окремо від батьків в діда в Гребінківському районі Полтавської області. Про приватизацію означеної квартири йому не було відомо. Батько включив його до заяви на приватизацію поза його волею. Дозволу на приватизацію та включення його до розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло він не давав. Жодних документів не підписував.

Указані обставини ніким з відповідачів не оспорені.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відтак, передача у спільну власність квартир, які підлягають приватизації, здійснюється за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно проживають у цій квартирі.

Позивач на час приватизації житла був повнолітнім. Підстави для збереження за ним права на проживання в житлі на час приватизації означеної квартири були відсутні.

Наслідком порушення вимог п. 2 ст. 8 Закону України Про «Приватизацію державного житлового фонду» є визнання приватизації недійсною в порядку ЦК України.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України).

Висновки суду

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).

Отже, проаналізувавши заяви по суті справи та надані сторонами докази на їх підтвердження у поєднанні із застосованими нормами права, враховуючи мотиви, покладені в основу рішення, суд доходить висновку, що позивачем доведено перед судом належними та допустимими доказами факт приватизації житла та включення позивача до свідоцтва про право власності на житло поза його волею, що є підставою для визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації та визнання недійсним свідоцтва в частині, що стосується майнових прав позивача.

Іншого перед судом не доведено.

Судові витрати

За приписами ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу.

Судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконним розпорядження органу приватизації та недійсним свідоцтва про право власності на житло в частині задовольнити.

2. Визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації від 01.06.2009 № 213324 (в частині) про передачу в спільну часткову власність квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме в частині передання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в спільну часткову власність ОСОБА_1 .

3. Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 01.06.2009 № НОМЕР_1 (в частині) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , видане Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації від 01.06.2009 № 213324, а саме в частині належності ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

4. Указане рішення суду є підставою для внесення відповідних змін до розпорядження органу приватизації від 01.06.2009 № 213324 та свідоцтва про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_1 , від 01.06.2009 № 19-24968, з видачею правовстановлюючих документів з урахуванням вказаних змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення тексту повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 );

Відповідач-1: Департамент міського господарства Одеської міської ради (код ЄДРПОУ № 34674154, адреса:: м. Одеса, вул. Косівська, буд. 2Д);

Відповідач-2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 );

Відповідач-3: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 );

Відповідач-4: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 );

Суддя К. А. Цирфа