КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/3951/24
Провадження № 2/488/376/25
РІШЕННЯ

Іменем України

18.09.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі - судді Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання Коваль А.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Яковлевої І.О.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Матвєєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У вересні 2024 року позивач, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Яковлеву Інну Олександрівну звернулась до Корабельного районного суда м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просила: визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельну ділянку АДРЕСА_1 ; автомобіль марки -ВАЗ -21104. номерний знак НОМЕР_1 - 2006 року випуску та автомобіль марки -PEUGEOT 208 - 2013 року випуску , номерний знак НОМЕР_2 ; в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинка АДРЕСА_1 ; в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини земельної ділянки АДРЕСА_1 (кадастровий номер :07:072:0003, загальною площею 0,07 га. цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку; в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини автомобіля марки - ВАЗ - 21104, номерний знак НОМЕР_1 - 2006 року випуску та автомобіль марки - PEUGEOT 208 - 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 . Також просила стягнути з відповідача, ОСОБА_2 , судові витрати пов`язані з розглядом зазначеної справи в загальній сумі 31 021,84 грн.

Позовна заява мотивована тим, що з 07.02.2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. 26.09.2022 року, заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва шлюб було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою. За період шлюбу сторони придбали квартиру АДРЕСА_2 . Договір купівлі продажу був укладений у приватного нотаріуса Козленок С.І. під номером 973 від 20.08.2015 року та був оформлений на ім`я відповідача - ОСОБА_2 зі згоди позивача, як дружини. 06.12.2019 року також в період зазначеного шлюбу відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір міни вищезазначеної квартири, яку вони обміняли на житловий будинок АДРЕСА_1 . Житловий будинок літ. «А» має 68,60 кв.м житлової площі , загальної площею 100,70 кв.м., який розташований на земельній ділянці площею 0,0700 га ,кадастровий номер земельної ділянки: :07:072:0003. Окрім того, за період даного шлюбу сторони придбали два автомобіля : автомобіль марки -ВАЗ - 21104, номерний знак НОМЕР_1 - 2006 року випуску та автомобіль марки - PEUGEOT 208 - 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , які були оформлені на ім`я відповідача. Звернула увагу суду на те, що все майно , яке було придбане в період шлюбу було придбане за сумісні кошти, позивач постійно працювала та мала прибуток, як і відповідач.

Зважаючи на той факт, що відповідач ОСОБА_2 повинен сплачувати аліменти на утримання сумісної дитини доньки ОСОБА_3 - 2014 року народження, проте відповідач на утримання сумісної дитини не надає допомоги в достатньому розмірі, має заборгованість по аліментам станом на грудень 2023 року 85 016 грн. 15 коп. , що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати по аліментам по ВП № 68444726, то позивач просила суд збільшити її частку у майні подружжя до 2/3 частини всього майна, яке було придбане в період нашого шлюбу. З огляду на те, що між позивачем та відповідачем існує спір про поділ спільного майна подружжя звернулася до суду з даним позовом.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, так 08.10.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Матвєєва В.В. на адресу суду надійшов відзив. У поданому відзиві відповідач зазначив, що позовні вимоги визнав частково. Як убачається з наданих пояснень, у період вказаного шлюбу сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_2 , яка 06.12.2019 року була обміняна на житловий будинок АДРЕСА_1 . Також у зазначений період були придбані два транспортні засоби: автомобіль марки ВАЗ-21104, державний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, та автомобіль марки PEUGEOT 208, державний номер НОМЕР_4 , 2013 року випуску. Відповідач визнає житловий будинок та земельну ділянку об`єктами спільної сумісної власності подружжя. Щодо транспортних засобів, просив відмовити у визнанні їх спільною сумісною власністю подружжя, посилаючись на те, що вони були відчужені під час шлюбу, а отримані кошти використані в інтересах сім`ї. Щодо питання сплати аліментів, відповідач зазначає, що заборгованість поступово зменшується, оскільки частково здійснюються виплати; причиною виникнення заборгованості була відсутність постійного працевлаштування. Крім того, відповідач заперечує щодо заявлених позивачем правових витрат, вказуючи на відсутність у матеріалах справи підтвердження їх сплати та розрахунку, а також вважає заявлену суму витрат такою, що не відповідає вартості фактично наданих юридичних послуг. Відтак, відповідач просить задовольнити позов частково, визнавши спільною сумісною власністю лише житловий будинок АДРЕСА_1 , і відмовити в задоволенні вимог щодо визнання спільною власністю транспортних засобів та стягнення правової допомоги.

15.04.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Яковлевої І.О., надійшла заява про зміну предмету позову, в якій просила суд про зміну предмета позову в частині розподілу транспортних засобів: автомобіля марки ВАЗ - 21104 , номерний знак НОМЕР_1 2006 року випуску та автомобіля марки PEUGEOT 208 2013 року випуску , номерний знак НОМЕР_4 та задовольнити позов в повному обсязі. Так позивач просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 компенсацію за належну їй частку в майні подружжя, а саме за автомобіль марки ВАЗ - 21104, номерний знак НОМЕР_1 2006 року випуску та автомобіль марки PEUGEOT 208 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , у розмірі вартості 2/3 частини в сумі 204 316 грн, що є спільною сумісною власністю подружжя, яке відчужене Відповідачем без її згоди. Інші позовні вимоги, що заявлені в первісному позові залишити без змін та задовольнити їх в повному обсязі.

В обґрунтування заяви вказала, що 18.11.2021 року - ОСОБА_2 , здійснив продаж транспортного засобу PEUGEOT 208 2013 року випуску номерний знак НОМЕР_4 ., а 06.06.2022 року ОСОБА_2 здійснив продаж транспортного засобу ВАЗ 21104 , 2006 року випуску , номерний знак НОМЕР_1 . Зазначила, що вказані автомобілі були продані Відповідачем без згоди Позивача - ОСОБА_1 , вказала, що вони продані в період знаходження сторін у шлюбі, але фактично шлюбні відносини між сторонами були припинені ще в березні 2021 року, проте 26.09.2022 року Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва шлюб було розірвано. Рішення набуло законної сили 27.10.2022 року. Тобто, вважала, що зазначені автомобілі відповідач продав без згоди та повідомлення позивача, не знаходячись у шлюбних відносинах в той період з ОСОБА_1 , а грошові кошти за сумісне нажите майно витратив за своїм власним розсудом, не в інтересах сім`ї.

Відзив на заяву про зміну предмету позову від відповідача до суду не надходив.

Інші процесуальні дії у справі

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Чернявська Я.А. своєю ухвалою від 06.09.2024 року відкрила провадження у справі, постановила розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

17.10.2024 року ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва було витребувано від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонських областях інформацію щодо транспортних засобів, зареєстрованих на ім`я ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) у період з 09.02.2012 по 17.10.2024 року, а також дані щодо відчуження або перереєстрації автомобілів ВАЗ 21104 (номерний знак: НОМЕР_1 ) та PEUGEOT 208 (номерний знак: НОМЕР_4 ).

11.06.2025 року ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва прийнято заяву про зміну предмету позову. Справу призначено до розгляду з урахуванням позовної заяви зі зміною предмету позову.

Протокольною ухвалою суду від 24.07.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позиції учасників справи

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Яковлева І.О., у судовому засіданні, 18.09.2025 року, підтримала позовні вимоги, викладені в заяві про зміну предмету позову, позов просила задовольнити в повному обсязі, просила стягнути з відповідача витрати пов`язані з розглядом зазначеної справи в загальній сумі 31 021 грн. 84 коп., яка складається з послуги адвоката у сумі 20 000,00 грн; 3 000,00 грн за оцінку транспортних засобів та 3 000,00 грн за оцінку житлового будинку та земельної ділянки; 5 021 грн. 84 коп.; сплачений судовий збір при поданні позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвоката Матвєєв В.В., у судовому засіданні, 18.09.2025 року, зазначив, що відповідач позов визнає частково, а саме: визнає житловий будинок та земельну ділянку об`єктами спільної сумісної власності подружжя, не заперечує про визнання за сторонами права власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 та частину земельної ділянки АДРЕСА_1 (кадастровий номер :07:072:0003, загальною площею 0,07 га. цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку. Щодо транспортних засобів зазначав, що вони були відчужені під час шлюбу, а отримані кошти використані в інтересах сім`ї, вказав, що позивач знала куди і коли були продані авто, в них були борги, які потрібно було гасити. Стосовно аліментів вказав, що заборгованість по аліментах дійсно наявна, проте відповідач почав сплачувати заборгованість по аліментах за 2 місяці до того як була подана дана позовна заява. Проти збільшення частки позивача у спільній сумісній власності заперечував.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини.

Суд встановив, що з 07.02.2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, про що Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю Добропільськго міськрайонного управління юстиції у Донецькій області зробив актовий запис № 14.

26.09.2022 року Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва шлюб було розірвано. Рішення набуло законної сили 27.10.2022 року.

Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , виданим 09.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю Добропільськго міськрайонного управління юстиції у Донецькій області.

13.01.2022 року Корабельним районним судом м. Миколаєва був винесений судовий наказ № 2-н/488/75/22 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від доходу (заробітку) боржника, але не менше 50% і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно з 12.01.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Виконавче провадження № 68444726 було відкрито 02.02.2022 року.

При розірванні шлюбу питання поділу спільного майна між сторонами не вирішувалося.

За період шлюбу сторони придбали квартиру АДРЕСА_2 . Договір купівлі продажу був укладений у приватного нотаріуса Козленок С.І. під №973 від 20.08.2015 року та був оформлений на ім`я відповідача - ОСОБА_2 зі згоди позивача, як дружини.

З договору міни від 06.12.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Козленок С.І., зареєстровано в реєстрі за № 1162, вбачається, що ОСОБА_2 був укладений договір міни вищезазначеної квартири, яку сторони обміняли на житловий будинок АДРЕСА_1 . Житловий будинок літ. «А» має 68,60 кв.м житлової площі, загальної площею 100,70 кв.м., який розташований на земельній ділянці площею 0,0700 га, кадастровий номер земельної ділянки: :07:072:0003.

Відповідно до Інформації речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.07.2024 року, житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі Договору міни № 1162 від 06.12.2019 року перебуває у власності ОСОБА_2 , розмір частик 1/1.

Відповідно до наданого позивачем до суду Звіту про оцінку майна ТОВ «Генеральне бюро технічного планування України експерт», висновку про вартість об`єкту оцінки, оціночна ринкова вартість об`єкту оцінки- житловий будинок АДРЕСА_1 складає 412 000,00 грн.

30.10.2024 року від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонських областях на адресу суду надійшла відповідь на ухвалу суду від 17.10.2024 року. З наданої відповіді судом встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 09.02.2012 року по 17.10.2024 року було зареєстровано наступні транспортні засоби:

- 23 серпня 2013 року, автомобіль PEUGEOT 208, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_7 за технологічною операцією «ЗО - Первинна реєстрація ТЗ для індив. власника»;

- 15 вересня 2020 року, причіп ЛЕВ 1В1813 ПР-БОРТОВИЙ-В, 2020 року випуску, номерний знак НОМЕР_8 , VIN: НОМЕР_9 за технологічною операцією «69 - Реєстрація нових ТЗ по акту прийому-передачі (дод. 6)»;

- 19 вересня 2020 року, автомобіль ВАЗ 21104, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_10 за технологічною операцією «315 - Перереєстрація ТЗ на нов. власн. по договору укладеному в ТСЦ»;

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів стосовно продажу або перереєстрації транспортних засобів ВАЗ 21104, номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску та PEUGEOT 208, номерний знак НОМЕР_4 , 2013 року випуску:

- 18 листопада 2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) здійснив продаж транспортного засобу PEUGEOT 208, номерний знак НОМЕР_4 , 2013 року випуску, за технологічною операцією «308 - Перереєстрація на нового власника за дог. купівлі-продажу (СГ)» на підставі договору укладеному у СГ № 6726/21/064138 від 16 листопада 2021 року, вартість згідно ЄДР ТЗ - 160 000,00 грн.;

- 06 червня 2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РІЮКТІП НОМЕР_5 ) здійснив продаж транспортного засобу ВАЗ 21104, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , за технологічною операцією к315 - Перереєстрація ТЗ на нов. Власн. по договору укладеному в ТСЦ» на підставі договору КП укладеному в ТСЦ №4841/2022/3205326 від 06 червня 2022 року за дорученням продавця серія НСА № 202129 від 31 травня 2022 року, вартість згідно ЄДР ТЗ - 98 000,00 грн.

Метою позивачки є поділ спільного майна подружжя.

Щодо вимоги позивача про збільшення частки у спільній сумісній власності до 2/3, суд зазначає наступне.

Посилаючись на той факт, що спільна дитина сторін проживає з позивачем, а у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментних зобов`язань станом на грудень 2023 р. 85 016 грн. 15 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати по аліментам по ВП № 68444726, просила суд збільшити її частку у майні подружжя до 2/3 частини всього майна, яке було придбане в період шлюбу.

Матеріали справи містять розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якого станом на 20.11.2024 року сукупний розмір боргу становить 99 316,65 грн.

Разом з тим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 68444726 вбачається, що відповідач з лютого 2024 року систематично здійснює оплату аліментних зобов`язань. Крім цього, проживання дітеи? з одним із подружжя само собою не є підставою для збільшення частки у майні при його розподілі тому з подружжя, з ким проживають діти, відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2019 року у справі № 297/2837/17 (провадження № 61-7846св19). Аналогічна позиція сформульована у постанові Верховного Суду: від 02 березня 2020 року у справі №448/1722/16-ц (провадження № 61-22380св19).

На підставі наведеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для збільшення частки позивача у спільній сумісній власності до 2/3, адже наявність часткової заборгованості не може розцінюватися як істотна підстава для зміни рівності часток подружжя у спільній сумісній власності, передбаченої ч. 2, 3 ст. 70 Сімейного кодексу України.

Отже, доводи позивача щодо необхідності збільшення її частки у спільному майні до 2/3 суд визнає необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними і допустимими доказами.

Мотиви суду

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно до частини 3 статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, зокрема гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі №456/3506/16-ц від 17 червня 2021 року норми Сімейного кодексу України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, яка може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Отже, на майно, набуте сторонами по справі за час шлюбу поширюється правовий режим «права спільної сумісної власності подружжя», а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка та спростування вказаної презумпції потребує доведення, оскільки тягар доказування в цій справі лежить на відповідачу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ст. 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до змісту вказаних норм у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними.

Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст. ст. 77-78 ЦПК України) і це є її процесуальним обов`язком (ст. 12, 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Ураховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи суду відповідач визнав житловий будинок та земельну ділянку об`єктами спільної сумісної власності подружжя, а також враховуючи, що житловий будинок був набутий сторонами за час шлюбу, отже, таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними.

За таких обставин, суд вважає, що спірний житловий будинок та земельну ділянку слід поділити порівну, а саме: в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за позивачем та відповідачем слід визнати право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки АДРЕСА_1 (кадастровий номер :07:072:0003, загальною площею 0,07 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку за кожним.

Щодо вимоги позивача про компенсацію за належну їй частку в майні подружжя, а саме за автомобіль марки ВАЗ - 21104, номерний знак НОМЕР_1 2006 року випуску та автомобіль марки PEUGEOT 208 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 .

З матеріалів справи вбачається. що 18.11.2021 року здійснено продаж транспортного засобу PEUGEOT 208, номерний знак НОМЕР_4 , а 06.06.2022 року продаж транспортного засобу ВАЗ 21104, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , при цьому шлюб між сторонами розірвано 26.09.2022 року заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва, яке набуло законної сили 27.10.2022 року, суд дійшов висновку, що відчуження зазначеного майна було здійснено під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а отже в інтересах сім`ї, а тому виплата грошової компенсації не підлягає. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду (Касаційного цивільного суду) від 20 грудня 2023 року у справі № 127/21002/21 (провадження № 61-5340св23), відповідно до якої: «У разі коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби, або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі».

У даному ж випадку матеріали справи не містять доказів, що відчуження транспортних засобів здійснювалося проти волі іншого з подружжя чи не в інтересах сім`ї, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення компенсації вартості проданих автомобілів.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та

витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на

позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру

задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір за пред`явлення позовної заяви в сумі 5021,84 грн., тому, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути 2060,00 грн. компенсації витрат сплаченого судового збору (5021,84 грн ? 206 000,00 грн / 502184,00 грн).

Крім того, у позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача понесені нею витрати, пов`язані з розглядом справи. До складу яких зокрема входять витати: на послуги адвоката у сумі 20 000,00 грн; 3 000,00 грн за оцінку транспортних засобів та 3 000,00 грн за оцінку житлового будинку та земельної ділянки.

Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать

витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Перелік того, що саме може входити до переліку документального підтвердження надання правничої допомоги, міститься у постанові ВС від 20.07.2021 у справі №922/2604/20): договір про надання правничої допомоги; детальний опис виконаних доручень клієнта; акти приймання-передання виконаних робіт (якщо вони передбачені договором, це обов`язково); рахунки на оплату юридичних послуг; платіжні доручення або квитанції на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом; докази направлення заяви з усіма додатками іншим учасникам справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується: копією ордера на надання правничої (правової) допомоги від 29.08.2024 року; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія МК №444 від 27.10.2023 року; квитанцією №3 від 31.08.2023 року на прийняття доручення на ведення справи в суді та досудова підготовка справи, з якої вбачається найменування послуги та їх оплату у сумі 20 000,00 грн.

Враховуючи те, що позовні вимоги були задоволені частково, суд вважає за належне стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог в сумі 8 200,00 грн.

Суд вважає, що витрати на проведення оцінки майна, які мають на меті підготовку доказів та визначення ціни позову, є такими, що пов`язані з розглядом справи, а тому підлягають компенсації. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд оцінює їх як з огляду на фактичне понесення, так і на доцільність таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №?904/4507/18).

Враховуючи той факт, що суд задовольняє позовні вимоги щодо житлового будинку, витрати на проведення його оцінки є доцільними та обґрунтованими. Зазначені витрати підтверджуються товарним чеком від 06.08.2024 року, наданим до суду представником позивача.

У Рішенні ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Таким чином, суд визнає належними та обґрунтованими витрати: у частині судового збору 2?060,00 грн; витрати на правничу допомогу 8?200,00 грн; витрати на оцінку житлового будинку та земельної ділянки 3?000,00 грн. Загальна сума судових витрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 13?260,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 12, 13, 141, 258-259, 264-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_11 ) в порядку поділу майна подружжя право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_11 ) в порядку поділу майна подружжя право власності на частину земельної ділянки АДРЕСА_1 (кадастровий номер :07:072:0003, загальною площею 0,07 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_11 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати у загальному розмірі 13?260,00 грн, з яких витрати по сплаті судового збору 2?060,00 грн; понесені витрати на правничу допомогу 8?200,00 грн; витрати на оцінку житлового будинку та земельної ділянки 3?000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_11 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 22.10.2025 року.

Суддя Я.А. Чернявська