Справа № 595/941/25
Провадження № 2/595/399/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025

м.Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: Головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до Золотопотіцької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник - адвокат Оринник Н.С., звернулася в суд з позовом до Золотопотіцької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті чоловіка ОСОБА_2 а саме: 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (право на частку у праві спільної власності) по АДРЕСА_1 та припинити право спільної сумісної власності та визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що 12.07.2003 року позивач та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Киданівській сільській раді. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_3 ». У шлюбі подружжя придбало за договором купівлі-продажу від 06.05.2015 року житловий будинок по АДРЕСА_1 . Титульним власником житлового будинку є ОСОБА_1 . У п. 3.3 Договору купівлі-продажу зазначено, що чоловік покупця, ОСОБА_2 , надав свою згоду на придбання майна, що є предметом даного договору, згідно якого вказане майно перебуватиме у спільній сумісній власності подружжя. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.05.2015 розмір частки 1/1, власники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Розмір часток кожного із співвласників не визначений. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час смерті ОСОБА_2 разом з ним проживала дружина. Зазначає, що позивач прийняла спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України, так як проживала з чоловіком на час його смерті. У приватного нотаріуса Одіжинської Л.Б. заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2 . Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину на інше майно, яке належало чоловіку, проте стосовно частки у житловому будинку отримала відмову нотаріуса, у зв`язку із тим, що житловий будинок по АДРЕСА_1 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частка спадкодавця не визначена, тому нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 . Нотаріус позбавлений права самостійно визначати частки у майні померлої особи, тому рекомендував звернутись із позовом до суду. Оскільки відсутні інші письмові домовленості чи шлюбний договір, то можна прийти до висновку, що ОСОБА_2 належала 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 також належала 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 . Відповідно, частка у спільному майні подружжя, яку спадкує ОСОБА_1 після смерті чоловіка становить 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 . Щодо належної позивачу 1/2 частки у житловому будинку, зазначає, що визнання права власності в порядку спадкування на частину спільного сумісного майна має наслідком припинення режиму спільного майна подружжя. Фактично відбувається поділ (виділ) майна, що перебувало у спільній сумісній власності двох осіб. У разі визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування буде проведена державна реєстрація права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на 1/2 житлового будинку.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 26 червня 2025 року у зазначеній справі було відкрито загальне позовне провадження, та справу призначено до підготовчого засідання.

Представник позивача згідно поданого клопотання, просить суд розглядати справу без участі позивача та її представника

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату та час судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 виданого Киданівською сільською радою вбачається, що позивач ОСОБА_4 та ОСОБА_2 12.07.2003 зареєстрували шлюб.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Золотопотіцькою селищною радою Бучацького району Тернопільської області України, вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У шлюбі подружжя придбало за договором купівлі-продажу від 06.05.2015 року житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Як вбачається із договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Максимович С.В., укладеного між ОСОБА_5 (продавець), з однієї сторони, та ОСОБА_1 (покупець), з другої сторони, продавець продав, а покупець купив житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

З пункту 3.3. вказаного вище договору купівлі-продажу слідує, що чоловік покупця, ОСОБА_2 , надав свою згоду на придбання майна, що є предметом даного договору, згідно якого вказане майно перебуватиме у спільній сумісній власності подружжя. Справжність підпису ОСОБА_2 на згоді засвідчена приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Максимовичем С.В. 06.05.2015 по реєстру №276 та зберігається у справах приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу Максимовича С.В.

Згідно довідки № 92, виданої старостою Скомороського старостинського округу від 30.04.2025 року, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проживав та був зареєстрований до дня смерті в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_2 , станом на 29.06.2016, у вищевказаному житловому будинку була зареєстрована, проживала та продовжує проживати ОСОБА_1 дружина спадкодавця.

Згідно висновку про вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , складеного ТзОВ «Луцьк Дім Сервіс» ринкова вартість майна, станом на 23.06.2025 становить 112 200 грн.

Відповідно до довідки №42/01-16 від 09.05.2025 року наданої приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Одіжинською Л.Б. вбачається, що розглянувши подані спадкоємцем документи приватним нотаріусом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Частка спадкодавця у вищевказаному нерухомому майні не визначена. Нотаріусом рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання.

Як вбачається із спадкової справи №70/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , наданої приватним нотаріусом Одіжинською Л.Б. на виконання ухвали суду від 29 липня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину на інше майно, яке належало чоловіку, проте стосовно частки у житловому будинку отримала відмову нотаріуса.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

За змістом ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень статей 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя (колишнього з подружжя), що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини, крім випадків, встановлених Цивільним кодексом України. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті другого з подружжя видається за умови подання документів, що підтверджують право власності на таке майно, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При видачі свідоцтва нотаріус перевіряє факт належності майна подружжю (колишньому подружжю) на праві спільної сумісної власності.

За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_2 , однак через невизначеність часток щодо нерухомого майна між подружжям, нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Тобто, за змістом вищезазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи.

Режим спільної сумісної власності для майна, придбаного подружжям за час шлюбу, встановлює і стаття 368 ЦК України.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У ч. 2 ст.372 ЦК України встановлено, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ч.1 ст.357 ЦК України при визначенні часток у праві спільної часткової власності частки вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Отже житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був спільним сумісним майном подружжя.

Між ними не було укладено договору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а за життя ОСОБА_2 вони не виділяли свої частки із спільної сумісної власності, таким чином, їх частки є рівними.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/2 частину житлового будиноку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , припинити право спільної сумісної власності та визнати право власності на іншу 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП № НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (право на частку у праві спільної власності) по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Припинити право спільної сумісної власності та визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , РНОКПП № НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя: Р. О. Содомора