СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9306/25

пр. № 2-о/759/687/25

15 жовтня 2025 року Святошинський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Ключника А.С., за участю секретаря судового засідання Валинкевич В.А., заявника - ОСОБА_1 , його представника адвоката Паламарчука І.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного утримання та виховання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Заявник - ОСОБА_1 01.05.2025 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту самостійного утримання та виховання неповнолітньої дитини.

Заяву обґрунтовано тим, що заявник та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2006, що зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції, який був розірваний на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва 18.10.2021.

Від шлюбу у сторін є двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом із заявником та перебували на його утриманні. Наразі старший син, який вже є повнолітнім, проживає та навчається за кордоном, а неповнолітня донька продовжує проживати разом із заявником, яку він самостійно виховує та утримує.

Встановлення даного факту обумовлено необхідністю пред`явлення відповідного судового рішення до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де заявник з 30.09.2021 перебуває на військовому обліку, з метою надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.05.2025 року відмовлено заявнику у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного утримання та виховання неповнолітньої дитини.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.08.2025 року ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 05.05.2025 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.09.2025 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного утримання та виховання неповнолітньої дитини.

У судовому засіданні заявник - ОСОБА_1 та його представник - адвокат Паламарчук І.І. вимоги заяви підтримали у повному обсязі з підстав викладених у ній.

Представник заінтересованої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, про причини неприбуття суд не повідомив та подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Інші заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, про причини неприбуття суд не повідомили.

Вислухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Статтею 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду, тобто, під час розгляду справ в порядку окремого провадження, суд має враховувати подані учасниками справи докази.

За вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України і не є вичерпним.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Такі висновки висловлені Верховним Судом в постановах від 11 вересня 2024 року в справі № 335/4669/23, від 17 червня 2024 року в справі № 753/21178/21 та інших.

Як вбачається із матеріалів справи заявник - ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту самостійного утримання та виховання доньки ОСОБА_4 , з метою надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки факт підтвердження того, що особа самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину підлягає встановленню виключно за рішенням суду.

Встановлення такого факту забезпечуватиме права та законні інтереси дитини на належне виховання в сім`ї, яка складається з них двох, адже мати дитини має психічний розлад, протягом тривалого часу проживає окремо, не приймає участі в утриманні та вихованні доньки та не цікавиться її життям, веде антисоціальний спосіб життя, неодноразово піддавалась кримінальному переслідуванню та не має джерел доходу.

Відповідно до абзацу 5 підпункту 3 пункту 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час воєнного стану військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Диспозиція зазначеної норми містить імперативний припис стосовно того, що підстава звільнення з військової служби особи, яка самостійно виховує та утримує дитину, має бути встановлена виключно за рішенням суду.

Верховний Суд у постанові від 2 квітня 2025 року у справі № 127/3622/24 дійшов наступних висновків:

«В умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється.

Законодавець, враховуючи наявні життєві ситуації в умовах війни, розширив перелік підстав, за яких особа, яка самостійно виховує та утримує дитину, може звільнитися з військової служби без позбавлення іншого батьківських прав з урахуванням неможливості реалізації ним своїх батьківських прав та обов`язків в умовах війни чи/або надання такій особі соціального статусу одинокого батька (матері) у разі відсутності іншого з батьків та ін.

Удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади.

У такий спосіб законодавцем установлено судовий контроль задля дотримання балансу між інтересами дитини, яка може залишитися без батьківського піклування, особи (батька чи матері щодо здійснення піклування) та народу України в особі держави в розумінні статті 65 Конституції України.

Такий порядок встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини визначений тому, що саме в порядку окремого провадження суд встановлює обставини та перевіряє (підтверджує) їх доказами незалежно від наданих сторонами доказів та зазначених доводів на їх спростування. Тобто встановлення юридичного факту як підстава для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби здійснюється безпосередньо судом.

Отже, за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях».

Як вбачається із матеріалів справи - заявник ОСОБА_1 є батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження та витягом з актового запису про народження.

Згідно довідки ОСББ «Адмірал 1 Д» від 09.10.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживає з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно характеристики виданої директором ліцею №86 «Консул», Печерського району м. Києва на ОСОБА_4 , ученицю 10-Б класу, остання є уважною та працелюбною ученицею, а її батько ОСОБА_1 підтримує з класним керівником зв`язок щодо успішності навчання своєї доньки. Мати ОСОБА_5 , - ОСОБА_2 , за період навчання доньки, на зв`язок з класним керівником не виходила.

Відповідно до постанови Солом`янської окружної прокуратури м. Києва від 20.08.2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 згідно висновку судово-психіатричної експертизи центру судово-психіатричної експертизи ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» №849 - у період вчинення кримінального правопорушення 19.03.2024 року страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїчної, параноїчний синдром (Р 20.0 - згідно з Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду).

Отже, факт самостійного утримання та виховання неповнолітньої дитини заявником підтверджується вищезгаданими доказами, мати дитини має психічний розлад, протягом тривалого часу проживає окремо, не приймає участі в утриманні та вихованні доньки та не цікавиться її життям, веде антисоціальний спосіб життя, неодноразово піддавалась кримінальному переслідуванню та не має джерел доходу.

Виходячи з вище викладеного та зважаючи на те, що встановлення даного факту необхідне заявнику з метою надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, суд дійшов до висновку, що вимога заявника про встановлення факту самостійного утримання та виховання неповнолітньої дитини є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 13, 60, 88, 293, 294, 315, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного утримання та виховання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Встановити факт самостійного утримання та виховання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 її батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення виготовлено 15.10.2025 року.

Суддя: Ключник А.С.