Єдиний унікальний номер 341/369/25
Номер провадження 2/341/347/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі

головуючого судді Аннишина С.І.,

за участю

секретаря судового засідання: Рарик В.С.,

представника позивача Морозової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Галицького районного суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява від Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21.05.2021 №4187319 у загальному розмірі 29 027 (двадцять дев`ять тисяч двадцять сім) гривень 22 копійки.

В обґрунтування позову представник ТОВ «Коллект Центр» посилається на те, що 21.05.2021 ОСОБА_1 уклала договір №4187319 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авенсус Україна», за умовами якого ТОВ «Авенсус Україна» надало відповідачці кредитні кошти в сумі 8 800.00 грн, які та зобов`язалася повернути позивачальнику у визначенний умовами договору строк та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до умов договору кошти надаються в безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки.

Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальниці кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору.

На даний час строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідачка не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

24.01.2022 ТОВ «Авенсус Україна» на підставі договору №24-01/2022 відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4187319.

10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитним договором №4187319.

Загальний розмір заборгованості за Договором №4187319 від 21.05.2021 р., що підлягає стягненню з ОСОБА_1 станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 29027,22 грн, з яких: заборгованість за основним зобов?язанням (за тілом кредиту) - 8800,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги -20 064,00 грн; інфляційні збитки - 140,80 грн; нараховані 3% річних - 22,42 грн.

Представник позивача просить стягнути цю заборгованість на користь ТОВ «Коллект Центр».

Ухвалою суду від 07 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» Німченко А.Р про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 16 травня 2025 року поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» строк для подання клопотання про витребування доказів та задоволено таке клопотання.

Ухвалою суду від 04 червня 2025 року задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» Селяніна В.О. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 15 вересня 2025 року задоволено заяву ТОВ «Коллект центр» Морозової Вікторії Валеріївни про її участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

03 квітня 2025 року від представника відповідачки - адвоката Зачепіло З.Я. надійшов відзив на позовну заяву. Вважає, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволенню не підлягають. Так, у матеріалах справи відсутні й суду не надано будь-які належні, допустимі та достатні докази перерахування кредитних коштів відповідно до вимог статей 526, 1054, 1088 ЦК України. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором складений самим кредитором, і не містить жодного підтвердження реальності господарської операції. По ньому не можна вирахувати, коли заборгованість була переведена в прострочену, чи були сплати з боку відповідача, який був порядок нарахування відсотків, в якому розмірі вони були нараховані, коли вони були нараховані тощо.

Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами установи та не містять відомостей, які дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, права нарахування відсотків позивачем. Вважає, що сума заборгованості по відсотках, нарахована з поруше вимог закону, оскільки, відповідно до статті 1048 ЦК України, позикодавець має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до кредитного Договору № 4187319 від 21.05.2021 кредит надавався погодженим строком 30 днів, до 21.06.2021 року, стандартна процентна ставка 1,90 %. Таким чином за 30 днів сума відостків за користування кредитом становить 5016, 00 грн. 3 огляду на зазначене, вважає, що позивачем не доведено належним допустимими доказами позовні вимоги, а надані ним докази є недостатніми, та не дають підстави дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, тому позов є необґрунтованим. Щодо стягнення судових витрат на правову допомогу в сумі 9 000,00 грн пояснила, що такі є завищеними, неспівмірними зі складністю справи та підлягають зменшенню.

26.08.2025 на адресу надійшли додаткові поясненя від представника відповідача. Щодо автопролонгації кредитного договору наголошує, що необхідно керуватись чітко обумовленим строком кредитування, який визначений в договорі, тобто 30 днів. Щодо нарахування 3% річних та інфляційних витрат просила відмовити, оскільки такі нараховані під час дії карантину та під час дії воєнного стану.

В судовому засіданні засіданні представник ТОВ «Коллект Центр» пояснила, що відповідачка уклала кредитний договір шляхом створення електронного кабінету та підписала його цифровим ідентифікатором. Договір укладено відповідно до умов Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4.4 договору, пролонгація строку користування кредитом не потребує укладення додаткових угод, а сам договір містить погодження сторін про можливість застосування автопролонгації. Таким чином, умовами договору передбачено право первісного кредитора застосовувати як пролонгацію з ініціативи споживача, так і автопролонгацію, при цьому строк автопролонгації не може перевищувати 90 днів, а пролонгація з ініціативи споживача здійснюється на строк до 30 днів. Сам же договір укладено на 30 днів. А тому, відсотки нараховано за базовою процентною ставкою (1,9% в день) за 30 днів основного строку кредитування, за 30 днів пролонгації Договору з ініціативи споживача та протягом строку авто пролонгації, який становить 90 днів. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Від її представника надійшла заява про проведення судового засідання без участі сторони відповідача.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи.

21.05.2021 між ТОВ «Авенсус Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір №4187319 про надання споживчого кредиту (надалі по тексту - Договір) (а.с.6-10).

Відповідно до пункту 1.2. Договору Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Згідно з пунктом 1.3 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 8 800,00 грн.

Відповідно до пункту 1.4. Договору строк кредиту - 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначенні в Додатку №1 до Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що позичальник виконає свої обов`язки та умовах та у строки, передбачені Договором. Строк кредиту може бути продовжено у порядку, та на умовах визначених в розділі 4 Договору.

Згідно з підпунктами 1.5.1, 1.5.2. пункту 1.5 Договору, тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Знижена процента ставка становить - 1,33 % в день і застосовується, якщо протягом 30 днів основного строку кредитування (30 днів) або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення цього строку позичальник здійснить повне погашення кредитної заборгованості або якщо строк кредитування буде продовжено за ініціативою споживача.

Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою становить 13 816,00 грн, за зниженою - 12 311,20 грн (пункти 1.8.1., 1.8.2).

За пунктом 2.1. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої картки, наданої споживачем.

Згідно з пунктом 4.1 Договору строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в пункті 1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнуто домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пунктом 4.2. (пп. 4.2.1-4.2.4.) Договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в пункті 4.3 (пп. 4.3.1 - 4.3.2) Договору.

Відповідно до підпункту 4.2.1. Договору споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до підпункту 4.2.2. Договору. Пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов?язаний повідомити про це Товариство.

За пунктом 4.3 Договору (підпункт 4.3.1.), сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев?яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача.

Відповідно до Розділу 11 Договору 21.05.2021 Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «А983055» Кирилів Н.М.

Згідно з Додатком №1 до Договору про надання споживчого кредиту № 4187319 від 21.05.2021 визначено графік погашення кредиту, обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентоної ставки.

Паспорт споживчого кредиту містить основні умови Договору: сума кредиту 8800,00 грн; строк кредитування - 30 днів; стандартна процентна ставка - 693,50 % відсотків річних, знижена процентна ставка - 485,45%, загальні витрати за кредитом за стандортною ставкою 5016,00 грн, загальні витрати за кредитом за зниженою процентною ставкою - 3 511,20 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою - 13 816,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту за зниженою ставкою - 12 311,20 грн.

Відповідно до довідки «Easy pay» від 28.01.2025 №7/7229, ТОВ «Авенсус Україна» за номером транзакції 9.05.2021 перераховано кошти в сумі 8 800,00 грн за номером замовлення 18879467 на номер карти НОМЕР_1 (а.с.18).

Згідно з карткою обліку Договору (розрахунку заборгованості), який наданий ТОВ «Авенсус Україна» за Договором №4187319 від 21.05.2021, у ОСОБА_1 наявна заборгованість за Договором № 4187319 від 21.05.2021, яка складається з заборгованості за основним боргом 8 800,00 грн та заборгованості за процентами - 20 064,00 грн за стандартною процентною ставкою в розмірі 167, 20 грн за один календарний день, період нарахування - з 21.05.2021 по 27.10.2021. При цьому 29.06.2021 відповідачем внесено платіж на суму 6 520,80 грн (а.с.21-27). Загальна заборгованість за договором 28 864,00 грн.

24.01.2022 між ТОВ «Авенсус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №24-01/2022, за умовами якого ТОВ «Авенсус Україна» передало право грошової вимоги до боржників , яке їм належало ,ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с 30-32).

Відповідно до Реєстру боржників, що є додатком до Договору факторингу №24-01/2022 від 24.01.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму заборгованості 28 864,00 грн (а.с.33,34).

Відповідно до розрахунку заборгованості фізичної особи ОСОБА_1 , який представлений ТОВ «Вердикт Капітал» на 10.01.2023, заборгованість за основною сумою кредиту становить 8 800,00 грн, заборгованість за відсотками - 20 064,00 грн. За період з 24.01.2022 по 23.02.2022 (за 31день) нараховано 3% річних у розмірі 22,42 грн; інфляційні збитки 140, 80 грн (індекс інфляції 101,60 , залишок заборгованості - 8 800,00, сукупний індекс інфляції - 101,60) (а.с.28).

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір про відступлення прав вимоги №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Коллект центр» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 4187319 (а.с.36-38).

Відповідно до Реєстру боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 ТОВ «Коллект центр» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором №4187319 на загальну суму 29 027,22 грн, яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням у розмірі 8 800,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами - 20 064,00 грн, 3% річних у розмірі 22,42 грн та інфляційних збитки у розмірі 140, 80 грн

Згідно з інформацією, наданою АТ КБ «Приватбанк» на на виконання ухвали суду про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 (а.с.175).

Відповідно до Виписки за договором №б/н за період з 21.05.2021 - 21.06.2025, 21.05.2021 на номер карти НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_1 було зараховано кошти в сумі 8 800,00 грн (а.с.176,177).

Згідно з розрахунком, складеним ТОВ «Коллект Центр» на підставі розрахунків заборгованості від первісних кредиторів, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 29 027,22 грн, з яких: 8 800,00 грн - заборгованість за основним боргом, 20 064,00 грн - нараховані проценти на дату відступлення права вимоги, 140,80 грн - інфляційні збитки, 22,42 грн - 3% річних (а.с. 29).

Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Коллект Центр» та відповідачем ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).

Так, за статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Як вже було встановлено судом, кредитні договори у справі підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразових ідентифікаторів, які були надіслані на номер мобільного телефону відповідачки, що повністю узгоджується із процедурою укладення кредитного договору, визначеною Законом України «Про електронну комерцію».

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 514 ЦК України).

В силу частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що ОСОБА_1 21.05.2021 уклала Договір №4187319 про надання споживчого кредииту з ТОВ «Авенсус Україна». Сторонами визначено та погоджено розмір кредиту, строк кредитування, розмір відсоткової ставки, періоди здійснення обов`язкових платежів, а також суми платежів у них.

За вказаним договором відповідачка отримала доступ до кредитних коштів, які були перераховані на її картковий рахунок № НОМЕР_1 , який зазначений у пункті 2.1. Договору. Факт перерахування коштів підтверджується довідкою «Еasy pay» про перерахування коштів ОСОБА_1 в сумі 8800,00 грн. Згідно з отриманою інформацією від АТ КБ «Приватбанк» картка № НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 . Випискою з карткового рахунку ОСОБА_1 також підтверджується зарахування коштів в сумі 8800,00 грн на номер картки НОМЕР_2 .

Таким чином, ці обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що відповідачкою грошові кошти за цим кредитним договором були отримані на виконання умов договору.

Відповідачка, як позичальник, взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений у договорі строк кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, зокрема, за основним зобов`язанням у сумі 8 800,00 грн, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором факторингу.

Таким чином, вимога ТОВ «Коллект Центр» у частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту є доведеною.

Разом з тим, суд не погоджується із розрахунком позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками за вказаним кредитним договором.

Так, статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), яка в силу частини 4 статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку.

Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Із розрахунку заборгованості, наданим позивачем по кредитному договору № 4187319 від 21.05.2021 судом встановлено, що проценти нараховувались позичальнику, починаючи із дати укладення договору 21.05.2021 по 27.10.2021.

Разом з тим, вказаний кредитний договір був укладений із відповідачем строком на 30 днів. Як стверджує представник позивача, під час дії Договору мала місце його пролонгація зі сторони ОСОБА_1 та автопролонгація.

Разом із тим, аналіз положень пунктів 4.2., 4.3. Договору свідчить, що пролонгація з ініціативи споживача та автопролонгація мають різну правову природу та порядок застосування, а тому одночасне їх застосування умовами договору не передбачено.

Пролонгація з ініціативи споживача передбачає активні дії позичальника, спрямовані на продовження строку користування кредитом, зокрема здійснення платежу у розмірі не менше нарахованих процентів та підтвердження наміру продовжити строк користування кредитом. Натомість автопролонгація застосовується автоматично у разі відсутності погашення заборгованості.

Так, із картки обліку Договору судом встановлено, що ОСОБА_1 29.06.2021 здійснила платіж в погашення заборгованості за договором в сумі 6520,80 грн. Ці кошти зараховано позичальником на погашення заборгованості за процентами відповідно до пункту 6.3.1. Договору (п.6.3.1. Договору: у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. Якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості передбаченої даною чергою, недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватися у такій черговості:-прострочені зобов?язання по процентам; прострочені зобов?язання по кредиту).

З наданих матеріалів справи не вбачається доказів того, що відповідач мав намір пролонгувати договір та вчинив певні дії, спрямовані на його пролонгацію з власної ініціативи у порядку, передбаченому пунктом 4.2.2 Договору. Натомість наявні обставини свідчать лише про автоматичне продовження строку користування кредитом відповідно до пункту 4.3 Договору, тобто застосування автопролонгації.

Відтак суд дійшов висновку, що у даному випадку мала місце виключно автопролонгація Договору, тоді як застосування пролонгації з ініціативи споживача кредитором не доведено.

Таким чином, максимальний строк договору на може становити більше 120 днів (30 днів основного строку відповіднодо умов пункту 1.4. Договору та 90 днів максимального строку автопролонгації відповідно до умов пункту 4.3. Договору).

Відтак, нарахування процентів за користування кредитними коштами могло відбуватись лише у період дії договору із врахуванням періоду автопролонгації, а саме із моменту укладення 21.01.2025 і до моменту закінчення максимально дозволеного Договором періоду авто пролонгації, а саме 17.09.2021 включно.

Оскільки тіло кредиту становить 8 800,00 грн, а проценти за користування кредитом становлять 1,90 % (167,20 грн) за один день, то проценти за користування кредитом за весь строк користування ним, включаючи період автопролонгації, становить 20 064,00 грн (167,20 грн*120 днів).

29 червня 2021 року відповідачкою оплачено 6520,80 грн, які зараховано позивачем як оплата процентів. З огляду на це залишок заборгованості по процентам становить 13 543,20 грн (20 064,00-6520,80).

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за Договором 4187319 становить: 8 800, 00 грн заборгованість за тілом кредиту та 13 543,20 грн заборгованість за процентами, які нараховані за користування кредитом.

Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов від ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню та з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором № 4187319 від 21.05.2021 на загальну суму 22 506,42 грн, яка складається з: 8 800,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 13 543,20 грн заборгованості за процентами, які нараховані за користування кредитом, 140,80 грн інфляційних збитків та 22,42 грн 3% річних.

Щодо судових витрат

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу.

Позивач просить стягнути судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 9 000,00 гривень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до вимог чинного законодавства, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідачки заявив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

У постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.

Відповідно до правового висновку, викладеного у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 357/8695/23, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.

Відтак, з врахуванням складності справи, враховуючи ціну позову, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу до 4 000,00 гривень.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 1878,22 копійки, із розрахунку: 22 506,42 *2422,40/29027,22 .

Керуючись статтями 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором №4187319 від 21.05.2021 у розмірі 22 506 (двадцять дві тисячі п`ятсот шість) гривні 42 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір в розмірі» 1878 (одна тисяча вісімсот сімдесят вісім) гривень 22 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на правову допомогу в сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження юридичної особи: вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306, м.Київ, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 . Повний текст рішення складено 17 жовтня 2025 року.

СуддяСвятослав АННИШИН