Справа № 296/3854/21
У Х В А Л А

(повний текст)

"02" жовтня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючої судді Петровської М.В.,

за участю секретаря судових засідань Дзюман О.І.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки - адвоката Станіславського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить:

- визнати незаконною Постанову правління Фонду соціального страхування України від 25 лютого 2021 року №19 «Про звільнення заступника директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України ОСОБА_2 »;

- визнати незаконним Наказ №6-к від 25 лютого 2021 року про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника директора Фонду соціального страхування України з 25 лютого 2021 року;

- стягнути з Фонду соціального страхування України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 лютого 2021 року до дня поновлення на роботі з розрахунку середньоденного заробітку 1 758,10 грн.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївського О.П. від 06.05.2021 у даній справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 25.09.2024 дану цивільну справу прийнято до провадження судді Петровської М.В., розгляд справи вирішено провадити за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 24.06.2025 замінено у цивільній справі № 296/3854/21 відповідача з Фонду соціального страхування України на його правонаступника - Пенсійний фонд України.

31.07.2025 на адресу Корольовського районного суду м.Житомира від представника відповідача - Костюченко Юлії Миколаївни надійшло клопотання, сформоване через систему "Електронний суд", відповідно до змісту якого просить закрити провадження у справі №296/3854/21 на підставі ч.1 ст.255 ЦПК України.

В обґрунтування поданого клопотання представник відповідача зазначила, що Пенсійний фонд України є юридичною особою публічного права та є суб`єктом владних повноважень. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду постановою від 09.12.2024 року у справі № 712/4776/23, яка вирішувала питання щодо юрисдикції до подібного предмету спору зазначив, що вирішення питання про те, чи є правовідносини, пов 'язані із визнанням незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв 'язку із набранням чинності Законом № 2620-ІХ, яким вирішено припинити ФСС України та Управління, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, приватноправовими чи публічно-правовими, залежить, зокрема, від змісту та характеру правовідносин, суб`єктного складу, наявності підстав для виникнення зобов`язань та умов їх виконання щодо працевлаштування вивільненого працівника на публічну службу, а також мети, якої хоче досягти звільнений працівник, звернувшись до суду. При цьому Верховний Суд звертає увагу, що Фонд соціального страхування України належав до юридичних осіб приватного права, а Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Таким чином Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду постановою від 09.12.2024 справі № 712/4776/23, аналогічній, що розглядається, за тотожного предмету спору встановив, що між сторонами існує спір з публічно-правових відносин, який з врахуванням суб`єктного складу його учасників та правовідносин, що виникли між сторонами, має розглядатися за правилами адміністративної юрисдикції.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання. Вказали, що вказаний спір не є публічно-правовим, оскільки у позивачки виникли саме трудові відносини з Фондом соціального страхування України, який був юридичною особою приватного права. Позивачкою було подано позов ще у 2021 році і публічного спору не було. ОСОБА_1 не була державним службовцем, на відміну від тих осіб, які зараз працюють в Пенсійному фонді України. Крім того, практика Верховного Суду не може застосовуватися у цьому спорі, оскільки такий виник до припинення ФССУ. Пенсійний фонд України по суті є саморегулівною організацією та перебуває перехідному стані.

Дослідивши подане клопотання про закриття провадження та матеріали справи, заслухавши пояснення сторони позивача, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Публічно-правовий спір це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

До справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір (постанова Велика Палата Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 368/561/19 (провадження № 14-118цс20)).

Вирішення питання про те, чи є правовідносини, пов`язані із визнанням незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку із набранням чинності Законом № 2620-ІХ, яким вирішено припинити ФСС України та Управління, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, приватноправовими чи публічно-правовими, залежить, зокрема, від змісту та характеру правовідносин, суб`єктного складу, наявності підстав для виникнення зобов`язань та умов їх виконання щодо працевлаштування вивільненого працівника на публічну службу, а також мети, якої хоче досягти звільнений працівник, звернувшись до суду.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 грудня 2023 року у справі № 442/3240 (провадження № 61-15536св23) керувався тим, що з 01 січня 2023 року відбувся перехід прав та обов`язків від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Львівській області до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області. Оскільки між сторонами у спорі про поновлення на роботі існує спір з публічно-правових відносин, який з урахуванням суб`єктного складу його учасників та правовідносин, що виникли у справі, має розглядатися за правилами адміністративної юрисдикції, Верховний Суд погодився із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2024 в справі № 712/4776/23 викладено наступні висновки:

- внаслідок реорганізації Фонду та Управління шляхом приєднання до Пенсійного фонду України відбулося специфічне правонаступництво, за якого згідно з ухваленим Верховною Радою України Законом № 2620-ІХ Фонд як юридична особа приватного права припинився, однак його повноваження, що стосувалися чутливої для держави сфери загальнообов`язкового державного соціального страхування, набув Пенсійний фонд України як юридична особа публічного права та центральний орган виконавчої влади, що також був наділений функціями у сфері загальнообов`язкового державного страхування (пенсійне страхування);

- спори за вимогами, які спрямовані на поновлення працівників Фонду, звільнених внаслідок реорганізації Фонду та Управління шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, на роботі в органах Пенсійного фонду та стосуються прийняття на публічну службу, мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що на час звільнення таких працівників останні не перебували на державній службі та Пенсійний фонд України і його територіальні органи не здійснювали щодо них публічно-владних управлінських функцій.

Як встановлено судом у цій справі, ОСОБА_1 просить: визнати незаконною постанову правління Фонду соціального страхування України від 25 лютого 2021 року №19 «Про звільнення заступника директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України ОСОБА_2 » та незаконним наказ про її звільнення; поновити її на посаді заступника директора Фонду соціального страхування України; стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. В свою чергу, ФССУ було реорганізовано шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, який є його правонаступником і є юридичною особою публічного права. Керівні посади в Пенсійному фонді України належать до посад державної служби.

Отже, спірні правовідносини стосуються поновлення ОСОБА_1 на посаді в органі, діяльність якого пов`язана з проходженням публічної служби, керівні посади в якому належать до посад державних службовців, тому між сторонами виник публічно-правовий спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини 1 статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З урахуванням викладеного, провадження у цивільній справі №296/3854/21 необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України та роз`яснити позивачу, що розгляд справи віднесено до компетенції адміністративного суду.

Керуючись ст.ст.255, 256, 258 - 261, 263, 353, 354 ЦПК України, -

постановив:

Провадження у цивільній справі №296/3854/21 за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - закрити.

Роз`яснити позивачу, що справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено: 09.10.2025.

Суддя М. В. Петровська