К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року місто Київ

справа № 753/8579/24

апеляційне провадження № 22-ц/824/14149/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва у складі судді Комаревцевої Л.В. від 11 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до житлово-будівельного кооперативу "Молодіжний-20" про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст обставин справи

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до житлово-будівельного кооперативу "Молодіжний-20" про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Позов обґрунтовано тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Обслуговування та утримання будинку здійснює житлово-будівельний кооператив "Молодіжний-20" (далі - ЖБК "Молодіжний-20") на підставі відповідних договорів з виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг.

22 листопада 2024 року, після другої години ночі, у ванній кімнаті його квартири зірвало муфту з`єднання магістральної труби стояка гарячої води на сушарці для рушників, що спричинило залиття квартири та квартири № 2 , яка знаходиться поверхом нижче. На момент аварії позивача не було вдома. До квартири прибув орієнтовно о 7 годині ранку та виявив значне затоплення. Викликав аварійну бригаду за власні кошти, яка усувала аварію шляхом заміни невеликих ділянок трубопроводу гарячого водопостачання загального користування у ванній кімнаті та в туалеті. Внаслідок роботи аварійної бригади пошкодження були усунуті. Позивач самостійно оплатив послуги за ремонт аварійної труби у розмірі 8 000 грн.

Відповідач протягом дня не приймав участі щодо прийняття рішення та допомоги в ремонті систем гарячого водопостачання. Після того як локалізували та усунули аварію, позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо складання акту про залиття квартири, який було складено 25 грудня 2024 року. Акт складено лише про факт аварії системи гарячого водопостачання квартири № 10 , а не залиття відповідно до інформації, що зазначена в акті. Відповідач лише підтверджує, що була зірвана муфта з`єднання магістральної труби гарячої води стояка на сушарці для рушників у ванній кімнаті квартири.

12 лютого 2025 року самостійно позивач склав акт про залиття квартири, підписаний сусідами. Згідно інформації, зазначеної в акті, у квартирі позивача прорвано муфту з`єднання магістрального стояка гарячої води на сушарці для рушників у ванній кімнаті квартири № 10 , що призвело до затоплення як і даної квартири, так і квартир № 9 та № 11 . Великий об`єм гарячої води, який затопив кімнати квартири № 10 , наніс значні матеріальні збитки майну.

Згідно висновку, здійсненого ФОП ОСОБА_2 , розмір матеріального збитку, завданого власнику квартири № 10 , становить 213 282 грн. За здійснення оцінки та складання звіту сплачено 7 300 грн.

Внаслідок затоплення позивачу завдану моральну шкоду, яка виразилася в емоційному стресі, душевних стражданнях, відшкодування якої оцінює в розмірі 30 000 грн.

Причиною аварії та залиття квартири, що стало наслідком завдання матеріальної та моральної шкоди позивачу, стала бездіяльність відповідача щодо обслуговування мереж постачання гарячої води.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив стягнути зЖБК "Молодіжний-20" матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири у розмірі 213 282 грн; моральну шкоду в розмірі 30 000 грн; витрати за виклик аварійної бригади в розмірі 8 000 грн; судовий збір в розмірі 2 800 грн 82 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21 500 грн та витрати за здійснення оцінки збитку в розмірі 7 300 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що матеріали справи не містять доказів вини відповідача у залитті належної позивачу квартири.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність доказів вини відповідача у залитті квартири, зазначивши, що позивач самовільно втрутився у стояк гарячого водопостачання. Установлення рушникосушарки проводилося відповідно до діючого на той час порядку - за погодженням правління ЖБК, за участю сантехніка з обслуговуючої організації, та з оплатою за рахунок ЖБК. Акти робіт були складені і підписані. Без оформлення цих документів водопостачання до квартири не підключили б. Ключі від технічних приміщень (підвал, горище) надавалися виключно за дозволом голови правління, тому стороння особа самовільно врізатися у стояк без участі ЖБК та сантехніка не може.

Судом при ухваленні рішення не було враховано та не повною мірою встановлено усі обставини, які мають значення для справи, а саме те, що аварія сталася не через дії позивача, а через відсутність технічного обслуговування та контролю з боку ЖБК та виконавця; усі звинувачення про самовільне втручання позивача безпідставні та не підтверджені доказами.

Також, як на підставу скасування рішення суду вказує, що судом не було враховано та долучено до матеріалів справи подану позивачем відповідь на відзив.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ЖБК "Молодіжний-20" у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що рішення є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування немає.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просили її задовольнити.

Представники ЖБК "Молодіжний-20" - Веда В.О. та Іванніков Р.В. в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали, що судом першої інстанції ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської ради 11 березня 2004 року, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

22 листопада 2024 року комісією ЖБК "Молодіжний-20" складено акт про аварійне залиття квартири АДРЕСА_1 . В акті зазначено, що внаслідок аварії, у кімнатах, площею 18.1 кв.м., 12.1 кв.м. та 11.8 кв.м., коридорі, площею 18.9 кв.м., кухні, площею 8.2 кв.м., вода проникла під лінолеум з відповідним замокненням його та бетонної стяжки, що у подальшому призвело до проникнення води на 1-й поверх (квартира № 2 ). У всіх приміщеннях ушкоджене шпалерне покриття стін на рівні 30-50 см від підлоги. Від гарячої води набрякло 6 дверних коробок та 5 міжкімнатних дверей (нижні частини роздуло). Двері вийшли з ладу. Ушкоджені меблі (нижні частини): спальний гарнітур (ліжко, шафа, дві тумби); стінка та м`які меблі; кухонний та коридорний гарнітури. Вийшла з ладу частина розеточної групи квартири та системний блок комп`ютера.

Також 22 листопада 2024 року комісією ЖБК "Молодіжний-20" складено акт про залиття квартири АДРЕСА_6 , що знаходиться поверхом нижче квартири позивача. В даному акті зазначено, що 22 листопада 2024 року в квартирі № 10 прорвало муфту з`єднання магістральної труби гарячої води стояка трикімнатних квартир на сушарці для рушників у ванній кімнаті квартири № 10 . Внаслідок аварії трапилося залиття квартири № 2 , власником якої є ОСОБА_5 , що призвело до нанесення збитків майну. Комісією рекомендовано вирішити проблемні питання шляхом компромісної домовленості.

24 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до голови правління ЖБК "Молодіжний-20" із заявою про призначення комісії щодо залиття квартири АДРЕСА_1 .

25 грудня 2024 року комісією ЖБК "Молодіжний-20" складено акт про те, що 22 листопада 2024 року в будинку АДРЕСА_7 сталася аварія на системі гарячого водопостачання, прорвало муфту з`єднання магістральної труби гарячої води стояка трикімнатних квартир на сушарці для рушників у ванній кімнаті квартири № 10 . Внаслідок аварії сталося залиття квартири, що знаходиться поверхом нижче.

Згідно з висновком про вартість майна, складеного 10 березня 2025 року ФОП ОСОБА_2 , на замовлення ОСОБА_1 , розмір матеріального збитку, завданого власнику квартири АДРЕСА_1 становить 213 282 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 15, частиною 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (частина 2 статті 16 ЦК України).

Однією з підстав виникнення зобов`язання є завдання майнової (матеріальної) шкоди та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачені статтею 1166 ЦК України, частиною першою якої встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду (стаття 22 ЦК України).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому, кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Відповідно до частини 1, пункту 2 частини 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 , як на підставу своїх позовних вимог, посилався на те, що залиття належної йому квартири відбулося через бездіяльність відповідача в частині обслуговування мереж гарячого водопостачання.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про відшкодування майнової та моральної шкоди, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу, який би свідчив про винуватість відповідача у завданні шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що установлення сушарки для рушників шляхом втручання у стояк гарячого водопостачання не було самовільним та відбулося за згоди правління ЖБК "Молодіжний-20" не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки дані обставини позивач не підтвердив жодними доказами.

Відповідно до частини 2 статті 382 ЦК України та пункту 6 статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", стояки гарячої води відносяться до спільного майна власників будинку.

Згідно з частиною 2 статті 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

В статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначено, що до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним; проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт.

У Статуті ЖБК "Молодіжний-20", затвердженого загальними зборами членів кооперативу від 26 листопада 2016 року (протокол № 2), серед іншого, визначено, що власники квартир і нежитлових приміщень будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності, допоміжних приміщень будинку, його конструктивних елементів і технічного обладнання.

У спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку перебуває неподільне майно: приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку.

Член кооперативу має право провадити в установленому чинним законодавством і цим Статутом порядку будь-які вдосконалення і зміни в належних йому на праві власності квартирах або нежитлових приміщеннях, якщо вони не порушують структурну цілісність житлового будинку, технічного обладнання будинку, а також не завдають шкоди майну інших членів кооперативу.

Сукупний аналіз наведених положень закону вказує на те, що дозволом на проведення сантехнічних робіт на центральному стояку гарячого водопостачання є рішення загальних зборів власників квартир та нежитлових приміщень.

Проте, такого доказу позивач не надав суду, що відповідно свідчить про його самовільне втручання в систему центральної магістральної труби стояка гарячого водопостачання, що й призвело до спричинення аварії і завдання збитків.

Доводи скаржника про те, що аварія сталася через відсутність технічного контролю та обслуговування з боку відповідача колегія суддів відхиляє та вважає необґрунтованими, оскільки на підтвердження вказаної обставини позивачем також не наданого жодного доказу.

Більш того, колегія суддів звертає увагу, що за приписами чинного законодавства сам позивач має дбати про сантехнічний стан у його квартирі, а відтак і слідкувати та вчасно замінювати деталі на нові для не допущення аварійних ситуацій, як із заміною муфти на з`єднання магістральної труби стояка гарячої води на сушарці.

Так, статтею 322 ЦК України визначено, що саме власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

В статті 151 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Таким чином, відповідальність за належний стан санітарно-технічного обладнання та внутрішньо-квартирних мереж несе безпосередньо сам власник.

Посилання скаржника на те, що відповідальність і догляд за муфтою, яка була встановлена на самовільно відрізаній позивачем трубі гарячого водопостачання несе організація, яка сантехнічно обслуговує ЖБК "Молодіжний-20", колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи є договір відповідача з даною організацією. Згідно додатку № 3 до цього договору, частина труби гарячого водопостачання, яка знаходиться у ванній кімнаті, є зоною відповідальності споживача, тобто власника квартири (том І, а.с. 144).

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції про відсутність доказів вини відповідача у завданні матеріальної та моральної шкоди позивачу.

При цьому, судом не заперечується факт залиття квартири, яка належать позивачу, однак вину у заподіянні шкоди саме відповідачем не доведено.

В матеріалах справи відсутні достовірні та переконливі докази вини ЖБК "Молодіжний-20", відповідна будівельно-технічна експертиза позивачем не проведена, клопотання про її призначення в судовому порядку позивач не заявляв ані в суді першої інстанції, ані на стадії апеляційного провадження.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не враховано та не долучено до матеріалів справи подану позивачем відповідь на відзив є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 10 червня 2025 року засобами поштового зв'язку направив відповідь на відзив, яка надійшла до суду 12 червня 2025 року, тобто після ухвалення оскаржуваного рішення від 11 червня 2025 року (том І, а.с. 177-186).

Інші доводи апеляційної скарги є тотожними позовним вимогам та фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав повну та об`єктивну оцінку, вона є достатньо аргументованою, а тому апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статі 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: