РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1414/25

Провадження №2/568/521/25

21 жовтня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи №568/1414/25

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за договором

ВСТАНОВИВ

В вересні 2025 р. ТОВ "Коллект Центр" звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі 104863,70 грн., судовий збір та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 30.08.2021 р. між ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" та ОСОБА_1 укладено договір № -114137. На підставі вказаного договору, відповідачу надано кредитні кошти в сумі 1000 грн. строком до 13.09.2021 р., зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання в частині повернення коштів та сплати відсотків, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

На підставі договору про відступлення права вимоги від 21.12.2021 р. ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до боржника ОСОБА_1

04.08.2021 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено договір №4992222 про споживчий кредит.

На підставі договору, відповідачу надано кредитні кошти в сумі 9000 грн., строком на 20 днів до 04.08.2021 р..

В обумовлений строк, відповідач свої зобов`язання щодо повернення коштів не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту в сумі 8123 грн., заборгованість за відсотками в сумі 47289,09 грн. та 900 грн. комісії.

29.11.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу, на підставі якого первісний кредитор відступив право вимоги до відповідача за кредитним договором.

Крім того, 16.08.2021 р. між ТОВ "Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір позики №75391534.

На підставі вказаного договору, відповідачу надано кредитні кошти в сумі 12000 грн., строком на 30 днів до 15.09.2021 р.. Проте, відповідач у визначений в договорі строк, кредитні кошти не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

27.01.2022 р. на підставі договору факторингу ТОВ "1 Безпечне Агентство необхідних кредитів" відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики.

10.03.2023 р. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ "Коллект Центр" право вимоги до боржника ОСОБА_1 по вищевказаним кредитним договорами.

Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 104863,70 грн., а саме: по договору № -114137 від 30.08.2021 р. 1000 грн. тіло кредиту та 6676 грн. відсотків; по договору №4992222 від 04.08.2021 р. 8123 грн. тіло кредиту, 47289,09 грн. відсотків, 900 грн. комісії; по договору №75391534 від 16.08.2021 р. 21123 грн. тіло кредиту, 82621,09 грн. відсотків, 900 грн., 192 грн. інфляційних та 27,61 грн. 3% річних.

В письмових поясненнях відповідач позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що на підставі кредитних договорів він отримав кредитні кошти. Оскільки, строк дії кредитних договорів від 30.08.2021 р., 04.08.2021 р., 16.08.2021 р. закінчився, тому відсутні підстави для стягнення відсотків у визначеному в позовній заяві строк та розмірі.

Ухвалою від 02.09.2025 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився. У письмових поясненнях просив розглянути справу без його участі.

За таких обставин, з урахуванням положень статті ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.

30.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № -114137.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати, та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом.

Відповідно до п. 2.2, 2.3 Договору, кредит надається в загальному розмірі 1000 грн. Строк користування коштами складає 14 діб, починається з 30.08.2021 р. та закінчується 13.09.2021 р.

Згідно із п. 2.5, 2.6. Договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Розмір фіксованої процентної ставки, встановлений Договором, не може бути збільшений без письмової згоди позичальника.

Договір позики укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором).

Згідно з інформаційною довідкою №1721/03 від 27.03.2024 р. ТОВ «Платежі Онлайн», як технологічний оператор платіжних послуг, повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс Platon була проведена успішна транзакція 1000 грн на платіжну карту НОМЕР_1 (а.с. 30).

21.12.2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 21-12/21.

Відповідно до п.2.1. Договору, кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначеним цим Договором права вимоги кредитора до боржників зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за Договором позики, з урахуванням усіх змін, доповнень, і додатків до них.

Згідно із Реєстром боржників до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 21.12.2021 р., відступлено право вимоги до боржника ОСОБА_1 по Договору №-114137 на загальну суму 1280 грн. (а.с. 69-70).

04.08.2021 р. ОСОБА_1 в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» подав заявку на отримання кредиту (а.с. 46).

04.08.2021 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит № 4992222, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (а.с.35-39).

Згідно п. 1.2, 1.4 договору сума кредиту становить 9000 грн.; кредит надається строком на 20 днів з 04.08.2021 р.; термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 24.08.2021 р..

Відповідно п. 1.5 Договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів, інші витрати позичальника, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісію складають 3600 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 12600 грн.

Проценти за користування кредитом 2700 грн., які нараховані за ставкою 1,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування (п. 1.5.2).

У відповідності до п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 6.1 договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства.

Додатком № 1 до договорі, сторони узгодили графік платежів за договором про споживчий кредит (а.с. 39).

На виконання умов договору ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 9000 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 04.08.2021 р. та не заперечується відповідачем (а.с. 47).

29.11.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29-14-102 (а.с. 71-74).

Згідно реєстру боржників до договору факторингу загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором №4992222 становить 20977,04 грн., яка складається: 8123 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11954,04 грн. заборгованість за відсотками, 900 грн. комісії (а.с. 75).

16.08.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75391534 (а.с. 58).

Згідно з п.1 Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Умовами Договору передбачено, що сума позики 12000 грн, строк позики 30 днів, знижена процентна ставка 0,6 %, процентна ставка (базова) в день 1,99%, процентна ставка за понадстрокове користування 2,7%. Дата повернення позики (останній день) - 15.09.2021 р. (п. 2).

Пунктом 4 Договору передбачено, що проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дату отримання та повернення, на залишок позики.

Відповідно до п. 5.2 Договору, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), розміщені на сайті www.mycredit.ua, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі.

Відповідно до п. 12, цей договір укладений в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції (акцепт) та підписано накладанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію».

Крім того, між сторонами укладено Додаток № 1 до договору позики, яким сторони узгодили строк кредитування 30 днів з 16.02.2021 р. по 15.09.2021 р., сума кредиту складає 12000 грн., проценти за користування кредитом - 2149,20 грн. (а.с. 28).

На виконання умов договору ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на картку НОМЕР_2 грн., що підтверджується довідкою від 17.09.2024 р. про перерахування коштів (а.с. 59).

21.01.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 27/01/2022 (а.с. 77-79).

Відповідно до умов договору первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договором позики, укладеними між клієнтом і боржником.

Згідно витягу з реєстру боржників №1 від 27.01.2022 р. ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 по договору № 75391534 в загальній сумі 40656 грн., з яких: 12000 грн. тіло кредиту, 28656 грн. відсотків за користування кредитом (а.с. 84).

10.03.2023 р. між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір про відступлення права вимоги №10-03/2023/01 (а.с. 85-88).

Згідно реєстру боржників до договору, ТОВ "Коллект Центр" набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 по договору №-114137 в сумі 7676 грн. (1000 грн. тіло кредиту, 6676 грн. відсотків); по договору №4992222 в сумі 56312,09 грн.(8123 грн. тіло кредиту, 47289,09 грн. відсотків, 9000 грн. комісії); по договору № 75391534 в сумі 40875,61 грн. (12000 грн. тіло, 28656 грн. відсотків, 219,61 грн. нарахованих на підставі ст. 625) (а.с. 91-93).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію N 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги», встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитні договору №-114137, № 4992222, № 75391534 та додатки до цих договорів, підписано ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразового ідентифікатора.

Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Після підписання договорів у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у кредитора виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк.

Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаними кредитними договорами кредитодавці виконали належним чином, надававши відповідачу кредиті кошти, проте відповідачем порушено зобов`язання в частині повернення кредитних коштів.

,Відповідно до ст.. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 10781 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що на виконання умов кредитного договору, ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» надано відповідачу кредитні кошти в сумі 1000 грн.; ТОВ «Мілоан» надано відповідачу кредитні кошти в сумі 9000 грн..

Однак, в порушення норм чинного законодавства та умов договору, відповідач свої зобов`язання за договорами належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договорами строк не повернув, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту по договору №-114137 в сумі 1000 грн. та тіла кредиту по договору № 4992222 в сумі 8123 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту по договору № 75391534 в сумі 21123 грн., суд враховує наступне.

Тіло кредиту - сума коштів, яку фактично отримав в борг позичальник на строк, обумовлений у Договорі, на умовах платності та зворотності.

Умовами договору № 75391534 сторони узгодили строк кредитування 30 днів, сума кредиту - 12000 грн. На виконання умов договору ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало відповідачу кредитні кошти в сумі 12000 грн.

За відсутності визначеного та погодженого договором порядку збільшення тіла кредиту, позовні вимоги в частині стягнення 9123 грн.. є необґрунтованими та не доведеними. Позивач безпідставно та штучно збільшував суму заборгованості по тілу кредиту.

А відтак, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту по договору № 75391534, слід задоволити в сумі 12000 грн. тіла кредиту, в частині стягнення 9123 грн. - відмовити.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути відсотки.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Суд враховує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/1120/16 від 04.02.2020 р.).

Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом.

Нарахування процентів поза межами встановленого сторонами строку кредитного договору законом не передбачено.

Умовами договору №-114137 передбачено, що проценти за користування кредитом складають 280 грн., які нараховані за ставкою 2 % та нараховується за фактичну кількість днів користування кредитом.

Враховуючи, що кредитний договір №-114137 укладений на 14 днів і зазначено в договорі дату повернення коштів 13.09.2021 р., підстави для стягнення процентів за користування кредитом після спливу визначеного договором строку - відсутні.

А відтак, враховуючи умови договору №-114137, здійснивши розрахунок відсотків, суд дійшов висновку про обгрунтованість стягнення 280 грн. відсотків за користування кредитом (20 грн. х 14 днів). В частині стягнення 6396 грн., слід відмовити.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 47289,09 грн. відсотків по договору № 4992222, суд враховує.

Проценти за користування кредитом 2700 грн., які нараховуються за ставкою 1,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Пунктом 1.6 Договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п.2.3.1.2 договору, позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору.

А відтак, умовами кредитного договору сторони узгодили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

За відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми відсотків за користування кредитом до 24.08.2021 року, відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено п. 2.3.1.2 договору.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача проценти в сумі 47289,09 грн., нарахування процентів з 05.08.2021 р. по 24.08.2021 р., з 28.08.2021 р. по 03.09.2021 р., з 05.09.2021 р. по 11.09.2021 р., з 25.09.2021 р. по 06.11.2021 р. здійснювалося згідно з п. 1.5.2. договору, починаючи з 25.08.2021 р. по 27.08.2021 р., 04.09.02021 р., з 12.09.2021 р. по 24.09.2021 р., з 29.11.2021 р. по 23.02.2022 р. проводилося згідно з п. п. 1.6, 2.3.1.2 договору, тобто за стандартною (базовою) процентною ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, що застосовується при пролонгації на стандартних умовах.

Крім того, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачем на виконання умов договору в рахунок погашення заборгованості сплачено 3047 грн. відсотків.

Оскільки, відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах на 60 днів, тобто до 22.10.2021 р., тому до цієї дати у позивача наявне право на нарахування процентів за користування кредитними коштами. Після цієї дати кредитор має право нараховувати відсотки за прострочення виконання зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України, яка позивачем не заявлялася.

А відтак, суд дійшов висновку, що строк кредитування відповідача є таким, що закінчився 22.10.2021 р., як і закінчилося його право законно користуватися позиченими коштами, а тому вимога позивача про нарахування відсотків після цієї дати є безпідставною.

Враховуючи умови договору, здійснивши розрахунок відсотків в межах строку кредитування, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення 10737,34 грн. відсотків (за період 05.08.2021 р. по 24.08.2021 р. в сумі 2700 грн., 25.08.2021 р. по 27.08.2021 р. в сумі 1350 грн., 28.08.2021 р. по 03.09.2021 р. в сумі 899,5 грн., 04.09.2021 р. в сумі 427,5 грн., 05.09.2021 р. по 11.09.2021 р. в сумі 852,95 грн., 12.09.2021 р. по 24.09.2021 р. в сумі 5279,95 грн., з 25.09.2021 р. по 22.10.2021 р. в сумі 2274,44 грн.; 13784,34 грн. -3047 грн.=10737,34 грн.)

Що стягнення 82621,09 грн. відсотків по договору № 75391534, суд враховує наступне.

Умовами Договору передбачено, що сума позики 12000 грн, строк позики 30 днів, знижена процентна ставка 0,6 %, процентна ставка (базова) в день 1,99%, процентна ставка за понадстрокове користування 2,7%. Дата повернення позики (останній день) - 15.09.2021 р.. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 642,22%. Орієнтовна загальна вартість позики 14149,20 грн.., проценти 2149,20 грн. Проценти нараховуються щоденно, включаючи дату отримання та повернення, на залишок позики.

Суд зазначає, що умовами договору позики не передбачено порядок та умови нарахування процентів за понадстрокове користування позикою.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відбулась пролонгація умов договору та сторонами змінено дату повернення суми кредиту.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 912/1120/16 від 04.02.2020 р., № 910/4518/16 від 05 квітня 2023 року зазначила, що позивач не мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом; зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом.

Враховуючи, що кредитний договір укладений на 30 днів і зазначено в договорі дату повернення коштів 15.09.2021 р., підстави для стягнення процентів за користування кредитом після спливу визначеного договором строку - відсутні.

Враховуючи умови договору, здійснивши розрахунок відсотків в межах погодженого сторонами строку кредитування, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 2160 грн. відсотків (0,6 % х 30 днів), в частині стягнення 80461,09 грн., слід відмовити.

Щодо позовних вимог в частині стягнення комісії, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, яка була чинна на час укладення кредитного договору, передбачено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, яка була чинна на час укладення кредитного договору, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» станом на дату укладення договору, не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

В п. 1.5.1 Договору № 4992222 від 04.08.2021 р. сторони узгодили, що комісія за надання кредиту становить 900 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово.

А відтак, позовні вимоги в частині стягнення 900 грн. комісії по Договору № 4992222 підлягають задоволенню

Разом з тим, судом встановлено, що умовами Договору № 75391534 від 16.08.2021 р. не передбачено порядок нарахування та сплати комісії та не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування кредитної заборгованості за які встановлена комісія.

Наявні в матеріалах справи Правила надання грошових коштів у позику ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" не підписані відповідачем. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила надання грошових коштів розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики. А відтак, наявні в матеріалах справи Правила, не є належним доказом встановлення та погодження сторонами умов щодо сплати комісії.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про відмову позовних вимог в частині стягнення 900 грн. комісії по Договору № 75391534 від 16.08.2021 р..

Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України 192 грн. інфляційних та 27,61 грн. 3% річних нарахованих за період 27.01.2022 р. по 23.02.2022 р. по Договору № 75391534 від 16.08.2021 р., суд враховує наступне.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Здійснивши розрахунок, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення 192 грн. інфляційних та 27,61 грн. 3% річних нарахованих за період 21.07.2022 р. по 23.02.2022 р. на суму боргу 12000 грн.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 35419,95 грн., з яких: 1280 грн. заборгованість по договору №-114137 від 30.08.2021 р.; 19760,34 грн. заборгованість по Договору №4992222 від 04.08.2021 р.; 14379,61 грн. заборгованість по Договору №75391534 від 16.08.2021 р., в іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати за розгляд позовної заяви слід покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). У даній категорії справ заявник повинен довести сам факт надання послуг, а не їх оплату.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Установлено, що в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25000 грн.

На підтвердження наданих послуг, представником позивача долучено: договір про надання правничої допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 р., заявка на надання юридичної допомоги №862 від 01.07.2025 р., витяг з акту про надання юридичної допомоги від 31.07.2025 р.

Як вбачається із матеріалів справи, 02.01.2023 р. між ТОВ "Коллект Центр" та Адвокатським об`єднанням "Лагал Ассістанс" укладено договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 (а.с. 109-111).

Відповідно до умов Договору, клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим Договором.

Згідно з п. 4.1. договору про надання правової допомоги, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору.

Сума, визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (п. 4.5 договору).

Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги № 862 від 01.07.2025 р. та Витягу з акту №12 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025 року, адвокатським об`єднанням надано наступні правові послуги: надання усної консультації з вивченням документів (витрачено 2 години, вартість години 2000 грн.); надання письмової консультації (витрачено 1 година, вартість години 3000 грн), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (витрачено 6 годин, вартість години 6000 грн.). Вартість вказаних робіт становить 25000 грн.

Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.

Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.

Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат в суді першої інстанції, судом встановлено, що зазначені позивачем витрати на правничу допомога адвоката, які включають послуги: надання усної та письмової консультації не відповідають критерію неминучості витрат сторони у судовій справі, оскільки саме по собі надання усної та письмової консультації, не належать до представництва та захисту прав клієнта у суді та охоплюються (є складовою) підготовкою та поданням позовної заяви, що заявлено як окрема послуга, тому не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом.

Крім того, суд зауважує, що саме лише надання усної та письмової консультації, не потягло за собою будь-яких процесуальних дій адвоката, не відповідає критерію неминучості та реальності адвокатських витрат, а тому в задоволенні стягнення цих витрат, слід відмовити.

Суд вважає, що витрачений адвокатом час 6 годин на складання позовної заяви завищений у співвідношенні до складності справи та обсягу наданих позивачу послуг, оскільки ця справа є незначної складності.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, характер виконаної адвокатом роботи, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, принципу співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позов ТОВ "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Коллект Центр" 35419,95 грн. заборгованості, яка складається: по Договору №-114137 від 30.08.2021 р. 1000 грн. тіла кредиту та 280 грн. відсотків; по Договору №4992222 від 04.08.2021 р. 8123 грн. тіла кредиту, 10737,34 грн. відсотків та 900 грн. комісії; по Договору №75391534 від 16.08.2021 р. 12000 грн. тіла кредиту, 2160 грн. відсотків, 192 грн. інфляційних та 27,61 грн. 3% річних.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Коллект Центр" 818,8 грн. судового збору та 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" (місцезнаходження: 01133, м. Київ,вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306)

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 )

Повний текст виготовлено 23.10.2025 р.

Суддя А.О. Сільман