КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/16360/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/10751/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року, постановлену під головуванням судді Шевчука А.В., у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Порцелак-Агро», Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта», -

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Матюшенко С.В. звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавий лист, виданий Оболонським районним судом м. Києва від 19.06.2013 року по справі № 2-33/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Порцелак-Агро», третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта»(а.с. 1-2).

В обґрунтування заяви зазначав, що 03.11.2011 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва у справі № 22-1279/2012 (2-247/2011) відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 , ТОВ «Порцелак-Агро» про стягнення заборгованості. Апеляційний суд скасував рішення першої інстанції та задовольнив позов ТОВ «Укрпромбанк» повністю, а саме стягнув з ОСОБА_1 та ТОВ «Порцелак-Агро» заборгованість за кредитним договором № 47/КВ-08 від 20.08.2008 у розмірі 586505,13 грн.

Крім цього, 25.01.2012 рішенням Оболонського районного суду м. Києва у справі № 2-33/12 за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 , ТОВ «Порцелак-Агро» стягнуто в солідарному порядку з ТОВ «Порцелак-Агро» та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 642582,20 грн. Вказане рішення залишено в силі ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.07.2012 року.

Правовідносини у сторін виникли на підставі укладених кредитних договорів № 29/КВ-08 від 18.08.2008 та № 47/КВ-08 від 20.08.2008, згідно умов яких ТОВ «Порцелак-Агро» є позичальником кредитних коштів, а ОСОБА_1 - поручителем.

На виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва по справі № 2-33/12, від 25.01.2012 був виданий виконавчий лист від 19.06.2013 року, згідно з яким стягнуто в солідарному порядку з ТОВ «Порцелак-Агро» та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Український промисловий банк» 1642582,20 грн. заборгованості за кредитним договором, що станом на 20.09.2011 еквівалентно 206000 доларів США, 583170,34 грн. заборгованості по процентах, що станом на 20.09.2011 еквівалентно 73136,73 доларів США, 166384,04 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, що станом на 20.09.2011 еквівалентно 20866,61 доларів США, 68156,95 грн. пені за несвоєчасне погашення прострочених відсотків, що станом на 20.09.2011 еквівалентно 8547,72 доларів США.

Згідно з постановою правління Національного банку України № 19 від 21.01.2010, регулятором було відкликано банківську ліцензію ТОВ «Укрпромбанк» та ініційовано процедуру ліквідації банку разом із введенням ліквідатора - Раєвського К.Є.

Правонаступником ТОВ «Укрпромбанк» є ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал».

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «ІФГ Капітал», ТОВ «Порцелак-Агро», третя особа Національний банк України про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10.09.2021 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «ІФГ Капітал», ТОВ «Порцелак-Агро», третя особа Національний банк України» про припинення правовідносин, залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року скасовано зазначену вище ухвалу, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15.06.2023 року у справі № 752/19720/15-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ІФГ Капітал», ТОВ «Порцелак-Агро», третя особа Національний банк України про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором, а саме визнано припиненими зобов`язання ТОВ «Порцелак-Агро» перед ТОВ «Український промисловий банк» в особі правонаступника ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» згідно кредитного договору № 47/КВ-08 від 20.08.2008 та кредитного договору № 29/КВ-08 від 23.05.2008 на підставі зарахування зустрічної однорідної вимоги. Рішення набрало законної сили 18.07.2023 року.

Таким чином, представник заявника вважав, що зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «Український промисловий банк» в особі правонаступника ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» - припинені (а.с. 1-2).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: ТОВ «Український промисловий банк», ТОВ «Порцелак-Агро», ТОВ «Страхова компанія «Провіта» - відмовлено (а.с. 29-31).

Не погодившись з ухвалою суду, 21 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Матюшенко С.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню(а.с. 42-43, 61-68).

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу зазначив, що не погоджується з висновками суду першої інстанції, що твердження представника заявника про припинення зобов`язання ТОВ «Порцелак-Агро» перед ТОВ «Український промисловий банк» в особі правонаступника ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» згідно кредитного договору № 47/КВ-08 від 20.08.2008 та кредитного договору № 29/КВ-08 від 23.05.2008 на підставі зарахування зустрічної однорідної вимоги, а також того, що припинені зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «Український промисловий банк» в особі правонаступника ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Посилався на ч. 2 ст. 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відтак, вважав, що висновки суду суперечать положенням ч. 2 ст. 432 ЦПК України, а оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права (а.с. 42-43, 61-68).

Відзивна апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 , його представник - адвокат Костинчук П.М. підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» було сповіщено 21 липня 2025 року повідомленням до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення. ТОВ «Порцелак-Агро» було сповіщено 25 липня 2025 року врученням повідомлення уповноваженій особі адресата. Повідомлення ТОВ «Український промисловий банк», ТОВ «Страхова компанія «Провіта» повернулись із повідомленнями працівників пошти про відсутність адресатів, кожного окремо, за зазначеними ними адресами, заяви про зміну адрес місця знаходження від вказаних осіб до суду не надходили (а.с. 71-83).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Усі подальші питання щодо здійснення стягнення за даним виконавчим листом вирішуються у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що на виконання рішення Оболонського районного суду м.Києва від 25.01.2012 року по справі № 2-33/12 Оболонським районним судом м. Києва 19 червня 2013 року видано виконавчий лист про стягнення в солідарному порядку з ТОВ «Порцелак-Агро» та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Український промисловий банк» 1642582,20 грн. заборгованості за кредитним договором, що станом на 20.09.2011 еквівалентно 206000 доларів США, 583170,34 грн. заборгованості по процентах, що станом на 20.09.2011 еквівалентно 73136,73 доларів США, 166384,04 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, що станом на 20.09.2011 еквівалентно 20866,61 доларів США, 68156,95 грн. пені за несвоєчасне погашення прострочених відсотків, що станом на 20.09.2011 еквівалентно 8547,72 доларів США (а.с. 4).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07.11.2013 року замінено стягувача із ТОВ «Укрпромбанк» на ТОВ «ІФГ Капітал» у виконавчих провадженнях № 32774332, № 32774161, відкритих у відділів ДВС Оболонського РУЮ в м. Києві та виконавчому провадженні № 32928791 та № 34383619, відкрите відділом ДВС Лубенського МУЮ Полтавської області.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2023 року у справі № 732/19720/15-ц позов ОСОБА_1 до ТОВ «ІФГ Капітал», ТОВ «Порцелак-Агро», третя особа Національний банк України про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором - задоволено. Визнано припиненими зобов`язання ТОВ «Порцелак-Агро» перед ТОВ «Український промисловий банк» в особі правонаступника ТОВ «ІФГ Капітал» згідно кредитного договору № 47/КВ-08 від 20.08.2008 та кредитного договору № 29/КВ-08 від 23.05.2008 на підставі зарахування зустрічної однорідної вимоги. (а.с. 6-8).

Як на підставу для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник посилався на те, що припинено зобов`язання ТОВ «Порцелак-Агро» перед ТОВ «Український промисловий банк» в особі правонаступника ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» згідно кредитного договору № 47/КВ-08 від 20.08.2008 та кредитного договору № 29/КВ-08 від 23.05.2008 на підставі зарахування зустрічної однорідної вимоги, а також припинені зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «Український промисловий банк» в особі правонаступника ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал».

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні вказаної заяви, правильно виходив з того, що у випадку відмови стягувача від примусового виконання судового рішення, вказане є самостійною підставою для закінчення такого виконавчого провадження виконавче провадження закінченню з підстав, визначених ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчі листи у даній справі видані на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Відтак будь-якої помилки при видачі виконавчого листа не встановлено та на помилковість видачі виконавчого листа заявник також не посилався. Заявником не надано докази щодо наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що обставини, на які посилається заявник, а саме припинення зобов`язання ТОВ «Порцелак-Агро» перед ТОВ «Український промисловий банк» в особі правонаступника ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» відбулися після відкриття виконавчого провадження у процесі здійснення виконавчих дій, тобто в межах виконавчого провадження, вказане не є підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню що, в свою чергу, виключає можливість застосування положень ч. 2 ст. 432 ЦПК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважив, що апелянт ОСОБА_1 та його представник - адвокат Костинчук П.М. в суді апеляційної інстанції не заперечували наявність виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим документом, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання апеляційного суду (а.с. 95).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень ст. 389 ЦПК України, ухвали суду першої інстанції щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню (п. 25 ч. 1 ст. 353 ЦПК України), не віднесені процесуальним законом до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення та касаційному оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Дата складання повного судового рішення - 13 жовтня 2025 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов