Справа № 159/2900/25 Головуючий у 1 інстанції: Денисюк Т. В.
Провадження № 22-ц/802/916/25 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

з участю:

секретаря судового засідання Савчук О. В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в місті Луцьку у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі - ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 07.11.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою Вебсайту navse.in.ua укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії №1298-7297, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 20 000 грн строком на 300 днів, до 01.09.2024, зі сплатою упродовж першого базового періоду 14 днів процентів за зниженою ставкою 1,20% в день, у подальшому за стандартною ставкою 1,50 % в день, комісії за видачу кредиту 15 % від суми кредиту.

Оскільки ОСОБА_1 неналежно виконував свої зобов`язання, за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 04.04.2025 становила 112 160,00 грн, з яких: 20 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 89 160 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 3000 грн - комісія.

Разом з тим, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» застосувало програму лояльності, частково списало відповідачу борг за комісією і процентами на загальну суму 12 160 грн, тому просило суд стягнути 100 000 грн заборгованості, з яких: 20000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 80 000 грн - заборгованість за процентами.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2025 року позов задоволено повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1298-7297 від 07.11.2023 в розмірі 100 000 гривень, яка складається з: 20 000 гривень заборгованості за тілом кредиту, 80 000 гривень заборгованості за нарахованими процентами, а також стягнуто судовий збір у розмірі 2422,40 гривні.

Не погодившись із даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване рішення суду в частині стягнення нарахованих процентів у розмірі 80 000 грн за кредитним договором № 1343-2967 від 04 лютого 2024 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про зменшення суми відсотків.

Зазначав, що в силу своїх особистих та сімейних обставин не мав можливості виплатити борг за даним кредитом, а встановлений договором розмір відсотків за несвоєчасно виконане зобов`язання за кожен день прострочення у розмірі 23 % є несправедливим у розумінні положень статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить обмеженням, встановленим статтею 21 Закону України «Про споживче кредитування», порушує принципи розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує подвійну облікову ставку НБУ та становить більше ніж 400 % від суми основного зобов`язання.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірний договір про відкриття кредитної лінії укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, що жодним чином не порушує вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Розмір боргу, на думку суду першої інстанції, належним чином підтверджено наданим позивачем розрахунком заборгованості, а відповідач не виконав умови договору, ним не сплачено нарахованої заборгованості, тому позов підлягає до задоволення.

Висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, а також не заперечується відповідачем ОСОБА_1 , що 07 листопада 2023 року після верифікації за персональними даними ОСОБА_1 зареєстрував на сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс» особистий кабінет, і використовуючи електронний підпис одноразовим ідентифікатором А1977, підтвердив обізнаність із Правилами відкриття кредитної лінії «На все», із Паспортом споживчого кредиту. Того ж дня сторони в електронній формі уклали договір про відкриття кредитної лінії №1298-7297 (а.с.12-13).

За умовами договору кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювлювальну лінію (п.2.1), розмір кредитного ліміту 20 000 грн (п.4.1).

Грошові кошти надаються кредитодавцем позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором (п.2.2).

Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п.4.1 договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу (п. 4.2).

Позичальник використовує для отримання коштів особистий електронний платіжний засіб НОМЕР_1 (п.12).

Строк кредитування 300 днів з моменту перерахування коштів, дата повернення - 01.09.2024 (п.4.9).

Комісія за видачу кредиту становить 15,00% від суми виданого кредиту (п.4.7).

Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користування кредитом фіксована. Процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у даному договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за промо-ставкою та/або пільговою, та/або зниженою процентними ставками (п. 4.3).

Базовий період складає 14 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду, крім наступного випадку: якщо позичальник у поточному базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного дня починається перебіг наступного базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії Договору (п. 4.4).

Сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду (п. 4.5.).

Пунктом 4.6 договору визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом: щоденно, починаючи з першого дня видачі кредиту, та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Стандартна процентна ставка 1,50 % за кожен день користування кредитом (застосовується протягом усього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою ставкою). Пільгова процентна ставка становить 1,20 % за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка за користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця (п.10.1 договору).

Невід`ємною частиною договору є погоджений сторонами графік платежів, дати, розмір і види платежу залежно від дотримання фінансової дисципліни ( а.с.29-31).

Відповідачем не заперечується факт регулярного користування ним кредитними коштами, укладення попередньо кількох кредитних договорів на менші періоди, погашення за ними заборгованості, а також визнається факт отримання кредитних коштів за спірним договором у розмірі 20 000 грн, і це також підтверджено довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (а.с.35) про проведений 07.11.2023 через платіжну систему LiqPay платіж № .

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що в перші 14 днів проценти за користування кредитом нараховані за знижену процентну ставку в розмірі 1,20% в день, а починаючи з 15 дня (21.11.2023) до останнього дня кредитування - в межах 300 днів (01.09.2024) проценти нараховані за ставкою 1,50% в день.

Доказів сплати коштів на погашення заборгованості ОСОБА_1 суду не надав. Відповідач у суді апеляційної інстанції також підтвердив, що не здійснював погашення кредитної заборгованості через фінансові труднощі. Просив суд зменшити суму стягнутих процентів.

Загальна заборгованість відповідача складає: 20 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 89 160,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 3000,00 грн - комісія.

До стягнення заявлена частина заборгованості: 20 000 грн тіла кредиту, 80 000 процентів, а всього 100 000 грн.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд у своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

За ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства чи за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У постанові Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20 був сформульований правовий висновок, відповідно до якого учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ у таких формах: оригінал; електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом.

Установлено, що договір про відкриття кредитної лінії № 1298-7297 від 07.11.2023, Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) та паспорт споживчого кредиту підписані 07.11.2023 ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля): А1977.

Кредитний договір містить персональні дані відповідача, зокрема, номер його картки платника податків, серію та номер паспорта громадянина України, місце проживання, електронну адресу, а також номер банківського рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти, вказаний самим відповідачем під час укладення договору.

У кредитному договорі визначено порядок та умови надання фінансового кредиту, сплати процентів та строк дії.

Отже, все в сукупності свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір, у відповідності до вимог частин 6 та 8 ст. 11 і ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Тому, підписання відповідачем договору електронним підписом відповідає вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтовано високого розміру відсотків не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки наведений позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає погодженим між сторонами умовам договору.

Проценти нараховані за користування кредитом і не є відповідальністю за порушення зобов`язання, не є неустойкою .

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

З огляду на положення частини 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» включення у договори із споживачем несправедливих умов є підставою для визнання таких умов недійсними.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У матеріалах справи відсутні відомості про оспорення відповідачем у судовому порядку укладеного кредитного договору, визнання його в судовому порядку недійсним в цілому або в частині.

Отже, в силу вказаної вище презумпції правомірності правочину правомірність положень договору презюмується.

Крім того, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» прийняло рішення про застосування до позичальника Програми лояльності та часткове списання заборгованості у сумі 12160 грн.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 80000 грн.

Отже, висновки суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка. Суд правильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків суду, були предметом розгляду суду першої інстанції, яким суд надав належну правову оцінку, а тому не потребують повторної оцінки апеляційним судом.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про законність та обґрунтованість ухваленого у цій справі рішення в оскаржуваній частині та відсутність підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2025 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді