ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

16 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 362/4430/17

провадження № 61-6337св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Васильківська міська рада Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Управління Держгеокадастру у Васильківському районі Київської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_4 , яка подана представником Гайдамаченком Вячеславом Григоровичем , про поновлення строку для подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та подання доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу та стягнення витрат на правничу допомогу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Васильківської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , Управління Держгеокадастру у Васильківському районі Київської області про визнання незаконними рішення міської ради та державного акта.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Додатковим рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2023 року заяву представника ОСОБА_4 - адвоката Гайдамаченка В. Г. про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 200 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2022 року залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката Ванжи О. А. в інтересах ОСОБА_1 на додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2023 року задоволено.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2022 року залишено без змін.

Додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Заяву адвоката Гайдамаченка В. Г. в інтересах ОСОБА_4 про розподіл судових витрат залишено без розгляду.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року заяву адвоката Гайдамаченка В. Г. в інтересах ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати, понесені на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 11 000 грн.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 через представника Ванжу О. А. подала касаційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 грудня 2023 року, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У травні 2024 року ОСОБА_1 через представника Ванжу О. А. подала касаційну скаргу, в якій просила скасувати додаткову постанову Київського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року, заяву про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

У червні 2024 року ОСОБА_4 через представника Гайдамаченка В. Г. подала відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 грудня 2023 року.

У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_4 - адвокат Гайдамаченко В. Г. вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, які очікує понести відповідач ОСОБА_4 у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції становить 9 500 грн та послався на частину восьму статті 141 ЦПК України щодо порядку надання доказів понесення витрат на правничу допомогу.

Постановою Верховного Суду від 07 липня 2025 року касаційні скарги ОСОБА_1 , які підписані представником Ванжею О. А., залишено без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2022 року, постанову Київського апеляційного суду від 25 грудня 2023 року в частині залишення без змін рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2022 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року в частині задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення залишено без змін.

01 серпня 2025 року ОСОБА_4 через представника Гайдамаченка В. Г. подала заяву про поновлення строку для подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та подання доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, а також стягнення витрат на правничу допомогу.

Заява мотивована тим, що між ОСОБА_4 та адвокатом Гайдамаченко В. Г. було укладено договір про надання правничої допомоги б/н від 02 січня 2023 року, додаткову угоду № 5 від 10 червня 2024 року до договору, акт приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги від 31 липня 2025 року. Сторони погодили вартість послуг адвоката. Ознайомлення з касаційною скаргою позивача, вивчення її, підготовка, складення, написання та подання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 становить - 500,00 грн/год, що є вартість однієї години роботи адвоката над відзивом. У випадку досягнення позитивного результату для ОСОБА_4 у Верховному Суді у справі № 362/4430/17, клієнт зобов`язується сплатити адвокату додатковий гонорар успіху, винагороду в розмірі - 6000,00 грн. Адвокатом було витрачено вісім годин свого робочого часу на складання, написання та подання відзиву до Верховного Суду, що становить 4 000 грн (8 год х 500,00 грн). Обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку для подачі заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та надання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, представник відповідача - адвокат Гайдамаченко В. Г. вказав, що повний текст постанови надійшов до Електронного суду (ЄСІТС), електронного кабінету адвоката Гайдамаченка В. Г. тільки 29 липня 2025 року о 02:50 год, то вважається, що постанова вручена 30 липня 2025 року, а заява подана 01 серпня 2025 року.

Просить суд:

поновити ОСОБА_4 строк для подання заяви про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та подання доказів на підтвердження розміру цих витрат;

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката Гайдамаченка В. Г. в розмірі 10 000,00 грн під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 грудня 2023 року у справі № 362/4430/17.

У вересні 2025 року ОСОБА_1 через представника Ванжу О. А. подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу.

Заперечення мотивовані відсутністю доказів про оплату витрат згідно додаткової угоди № 5 до договору від 02 січня 2023 року та акта приймання-передачі наданих послуг від 31 липня 2025 року, неспівмірність наданих послуг, оскільки відзив, який подавався в суд апеляційної інстанції, є тотожним відзиву на касаційну скаргу. Просить суд у задоволенні заяви адвоката Гайдамаченко В. Г., який діє в інтересах ОСОБА_4 , про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу відмовити повністю.

Щодо заяви про поновлення строку для подання доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23) зазначено, що: «у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат».

У додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2024 року у справі № 751/6006/21 (провадження № 61-11475св23) зазначено, що: «12 серпня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Бовкун В. І. подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі. […] постанова Верховного Суду від 01 серпня 2024 року надіслана одержувачу ОСОБА_3 в його електронний кабінет 08 серпня 2024 року (т. 4 а. с. 122) […] Отже, клопотання ОСОБА_2, яке підписане представником ОСОБА_3, про поновлення строку для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат слід задовольнити».

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що:

у відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 грудня 2023 року, поданому представником Гайдамаченком В. Г., Суккар О. В. зазначала про суму витрат, яку очікує понести під час касаційного перегляду справи (т. 4, а. с. 64-72). Щодо доказів їх понесення відповідач послалась на частину восьму статті 141 ЦПК України. До відзиву представником було надано копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої (правової) допомоги та попередній (орієнтовний) розрахунок сум витрат на правничу допомогу (т. 4, а. с. 73, 75, 76);

07 липня 2025 року за результатами перегляду справи Верховним Судом ухвалено постанову;

постанова Верховного Суду від 07 липня 2025 року надіслана представнику ОСОБА_4 - адвокату Гайдамаченку В. Г. в його електронний кабінет 29 липня 2025 року (т. 4 а. с. 122);

01 серпня 2025 року ОСОБА_4 через представника Гайдамаченка В. Г. подала заяву про стягнення витрат на правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції надано копію додаткової угоди № 5 від 10 червня 2024 року до договору про надання правничої допомоги від 02 січня 2023 року та копію акта приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги від 31 липня 2025 року;

обгрунтовуючи поважність причин не подання доказів на підтвердження понесеннях таких витрат, представник Суккар О. В. послався на те, що повний текст постанови надійшов до Електронного суду (ЄСІТС), електронного кабінету адвоката Гайдамаченка В. Г. тільки 29 липня 2025 року о 02:50 год, то вважається, що постанова вручена 30 липня 2025 року, а докази подані 01 серпня 2025 року;

з огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе поновити ОСОБА_4 строк на подання доказів, що підтверджують розмір понесених ОСОБА_4 витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанцій.

Щодо заяви про стягнення витрат на правничу допомогу

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу (частина перша статті 270 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що: «із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства … Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони … Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо. Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року у справі № 303/1430/18 (провадження № 61-2451св22) зазначено, що: «відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (див. постанови Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18)».

У додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12 вересня 2025 року у cправі № 920/1114/24 зазначено, що:

«колегія суддів касаційної інстанції враховує, що як під час розгляду справи у судах попередніх інстанцій, так і у Верховному Суді представництво інтересів позивачем здійснювалося одним і тим самим адвокатським об`єднанням (в особі адвоката Гордієнко Любові Володимирівни), правова позиція сторін є сталою та не змінювалася. Зазначене дає підстави стверджувати, що необхідна підготовка до розгляду справи у касаційному провадженні у зв`язку з переглядом рішень судів попередніх інстанцій не потребувала значних знань та зусиль представника.

Крім того, Суд відзначає, що такі складові надання професійної правової допомоги, визначені адвокатським об`єднанням, як «подання відзиву на касаційну скаргу», «ознайомлення з документами, які були подані відповідачем у справі» охоплюються послугою з підготовки відзиву на касаційну скаргу, отже, не підлягають виокремленню.

Варто відзначити і те, що відзив на касаційну скаргу є аналогічним за формою та змістом відзиву на апеляційну скаргу, та, відповідно, не містить жодного обґрунтування щодо помилковості / необґрунтованості / безпідставності / тощо доводів касаційної скарги відповідача, у тому числі з підстав касаційного оскарження.

Відтак, ураховуючи критерії реальності, розумності та співмірності адвокатських витрат, з огляду на предмет та підстави спору, характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, конкретні обставини даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі за перегляд справи у суді касаційної інстанції є завищеним та необґрунтованим, що підлягає обов`язковому врахуванню при визначенні судом суми витрат, що має бути розподілена між сторонами справи».

Аналіз матеріалів справи свідчить:

01 серпня 2025 року ОСОБА_4 через представника Гайдамаченка В. Г. подала заяву про стягнення витрат на правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції надано: копію договору про надання правничої допомоги від 02 січня 2023 року, копію додаткової угоди № 5 від 10 червня 2024 року до договору про надання правничої допомоги від 02 січня 2023 року, копію акта приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги від 31 липня 2025 року. Відповідно до вказаного акта ознайомлення з касаційною скаргою позивача, вивчення її, підготовка, складення, написання та подання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 становить 500,00 грн/год, що є вартість однієї години роботи адвоката над відзивом. Адвокатом було витрачено вісім годин свого робочого часу на складання, написання та подання відзиву до Верховного Суду, що становить 4 000 грн (8 год х 500,00 грн) (пункт 1.1). У випадку досягнення позитивного результату для ОСОБА_4 у Верховному Суді у справі № 362/4430/17, клієнт зобов`язується сплатити адвокату додатковий гонорар успіху, винагороду в розмірі - 6000,00 грн (пункт 1.2). Загальна сума гонорару, винагороди, яку отримує адвокат від клієнта за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 становить 10 000,00 грн, яку відповідач просив стягнути з позивача;

ОСОБА_1 через представника Ванжу О. А. подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення вказавши на неспівмірність наданих послуг, оскільки відзив, який подавався в суд апеляційної інстанції, є тотожним відзиву на касаційну скаргу, та відсутні докази оплати витрат на правничу допомогу;

враховуючи заперечення ОСОБА_1 про зменшення розміру правничої допомоги, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом Гайдамаченком В. Г. послуг, а саме правову позицію ОСОБА_4 , яка не змінилася під час перегляду справи в суді касаційної інстанції, а, відповідно, не потребувала значних знань та зусиль представника, касаційний суд вважає, що заява представника ОСОБА_4 про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню та з ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 грн.

Керуючись статтями 141, 246, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_4 строк для подання доказів щодо розміру понесених нею витрат на правничу допомогу.

Заяву ОСОБА_4 , яка подана представником Гайдамаченком Вячеславом Григоровичем , про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 гривень.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко