Справа № 485/1711/25
Провадження №2-о/485/64/25
РІШЕННЯ

іменем України

17 жовтня 2025 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Соловйова О.В.,

присяжних Батури А.В., Бутрім О.В.,

секретар судового засідання Гусарова І.М.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Козирєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снігурівка в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Снігурівська міська рада, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

встановив:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоіванівка Миколаївського району Миколаївської області, безвісно відсутнім з 08 червня 2022 року.

В обґрунтування заяви посилається на те, що їй, ОСОБА_3 та її дітям ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить в рівних частках квартира АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі на даний час зареєстровані всі співвласники, крім ОСОБА_3 , який помер. У зв"язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану. У березні 2022 року територія Снігурівської міської територіальної громади була окупована, тут велися активні бойові дії. Вона у березні 2022 року виїхала з м. Снігурівка до Личаківського району Львівської області, де у жовтні 2022 року взята на облік як внутрішньо переміщена особа. В будинку АДРЕСА_2 залишилися проживати її син ОСОБА_2 зі співмешканкою ОСОБА_6 та її співмешканець ОСОБА_7 . 08 червня 2022 року син зателефонував їй з чужого телефону та повідомив, що його забрали "руські", так як він вбив її співмешканця. За відсутності будь-яких повідомлень про долю сина та місце його перебування у січні 2023 року вона звернулася до Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області з письмовою заявою щодо проведення розшуку сина. На даний час місце перебування сина невідоме. За весь цей час він не телефонував, жодних вістей про місце його перебування вона не має. Крім того, зазначає що син та його співмешканка хворіли на ВІЛ, з 2012-2013 року перебували на обліку у Снігурівській міській лікарні,їм надавали відповідні ліки. Співмешканка сина ОСОБА_6 померла у м. Снігурівка в період окупації 01 листопада 2022 року. Заявниця зазначає, що визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім необхідно для того, щоб вирішити питання про встановлення опіки над належним йому майном та призначення опікуна відповідно до вимог ст. 44 ЦК України, та вирішення питання щодо подання заяви на отримання компенсаційних виплат за знищене майно, оскільки належна їй та іншим співвласникам, в тому числі ОСОБА_2 , квартира АДРЕСА_3 у травні 2022 року внаслідок бойових дій повністю зруйнована.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник підтримали вимоги заяви та просили її задовольнити.

Представник Снігурівської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з"явився, щодо задоволення заяви заперечень не мав.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новоіванівка Миколаївського району Миколаївської області, є рідним сином заявниці, що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження з відомостями даних про батьків (а.с.3). Зміна прізвища заявниці на підставі укладення шлюбу, що підтверджується відповідними Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.71-72).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 06 січня 1995 року, вбачається що заявниці та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Згідно довідки від 18 жовтня 2022 року № 1309- про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, зареєстрованим місце проживання заявниці є: АДРЕСА_3 . Фактичне місце її проживання/перебування зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 7).

Син заявниці ОСОБА_2 також значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 за даними відомості про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої Снігурівською міською радою 17 червня 2025 року (а.с. 6).

04 січня 2023 року заявниця звернулася до Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області із письмовою заявою про вжиття заходів щодо пошуку її сина ОСОБА_2 , котрий знаходився за місцем дислокації у АДРЕСА_2 , та востаннє виходив на зв"язок 08 червня 2022 року приблизно о 12:00 год. Відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 січня 2023 року за № 0000039 з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України.

З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 09 вересня 2025 року вбачається, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянином України ОСОБА_2 в період з 08 листопада 2017 року по теперішній час (станом на 09 вересня 2025 року) даних не виявлено (а.с. 40).

За повідомленням начальника Снігурівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області від 07 жовтня 2025 року № 480/23.4-31, в архіві відділу відсутній актовий запис про смерть на ОСОБА_2 . Перевірку проведено по первинним та поновленим актовим записама про смерть з 2017 року по теперішній час. Перевірку також проведено за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Актового запису не виявлено. В зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 також не перебував (а.с. 67-68).

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду показали, що вони проживають по АДРЕСА_5 . В період окупації міста Снігурівка місце свого проживання не залишали. ОСОБА_2 залишився проживати разом з співмешканцем своєї матері ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 . В період окупації у червні 2022 року ОСОБА_2 вбив співмешканця своєї матері ОСОБА_11 , та вони бачили як військовослужбовці збройних сил РФ забрали з місця проживання ОСОБА_2 . З того часу про місце його перебування їм нічого не відомо.

Згідно п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України cуд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст.43 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Частина 2 цієї ж статті визначає, що уразі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а вразі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Згідно положень ст.4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи. Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 викладено висновок про те, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Суд звертає увагу, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц).

Нормами ст.306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

При цьому заявник має мати особисту цивільну правову зацікавленість у зміні правового стану особи, яку він просить визнати безвісно відсутньою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить визнати безвісньо відсутньою існують особисті або майнові правовідносини, матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків.

ОСОБА_1 в своїй заяві зазначила, що визнання її сина безвісно відсутнім їй необхідно для вирішення питання про встановлення опіки над належним йому майном та призначення опікуна, відповідно до вимог ст. 44 ЦК України, а також вирішення питання щодо подання заяви на отримання компенсаційних виплат за знищене майно, оскільки належна їй та іншим співвласникам, в тому числі ОСОБА_2 , квартира АДРЕСА_3 , у травні 2022 року внаслідок бойових дій зазнала значних пошкоджень, що підтверджується актом візуального обстеження пошкодженого майна внаслідок військової агресії з боку Російської Федерації проти України від 31 березня 2023 року (а.с. 9).

24 лютого 2022 розпочалось повномасштабне вторгнення Російської Федерації на території України, у зв`язку із чим Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України», в Україні введено військовий стан.

Зазначені обставини є загальновідомими та ніким не оспорюються, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами ч. 3 ст. 82 ЦПК України.

За наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Снігурівська міська територіальна громада віднесена до територій, що перебували у тимчасовій окупації у період з 19 березня по 11 листопада 2022 року.

Враховуючи, що наданими доказами та поясненнями свідків підтверджується, що у місці постійного проживання ОСОБА_2 відсутні відомості про місце його перебування протягом останнього року, суд вважає, що на даний час є всі підстави для визнання останнього безвісно відсутньою.

Встановлення факту визнання особи безвісно відсутньою для заявниці має юридичне значення, оскільки в даному випадку існують і перешкоди у реалізації заявником прав, пов`язаних з відсутністю особи, яку заявник просить визнати безвісно відсутнім.

Оскільки відомості до ЄРДР за фактом зникнення ОСОБА_2 були внесені 05 січня 2023 року, а тому початком безвісної відсутності ОСОБА_2 необхідно вважати 15 січня 2023 року.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що згідно ст.45 ЦК України, ст.309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місце перебування цієї особи, суд, за місцем перебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.

З урахуванням наданих доказів, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення частково.

На підставі викладеного, ст.43 ЦК України та керуючись ст. 258, 259, 263-265, 293, 294, 305-309, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Снігурівська міська рада, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоіванівка Миколаївського району Миколаївської області - безвісно відсутнім з 15 січня 2023 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя О. В. Соловйов

Присяжні А. В. Батура

О. В. Бутрім