Справа №: 671/1305/25

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2025 року Волочиський районний суд
Хмельницької області в складі:
головуючої - судді Бабій О.М.,
при секретарі - Кошонько Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до 11 травня 2026 року,посилаючись на те, що син є інвалідом з дитинства, та з 21 травня 2025 року по 11 травня 2026 року йому встановлено ІІІ групу інвалідності, оскільки він має легкий ступінь обмеження до самообслуговування, до орієнтації, до спілкування, до контролю за своєю поведінкою, помірний ступінь обмеження до здобуття освіти, до трудової діяльності.
Зазначає, що на даний час сину ОСОБА_3 оформлюється пенсія по групі інвалідності. За станом здоров`я син позбавлений можливості працювати, його матеріальне становище не дозволяють в повній мірі компенсувати витрати на побутові потреби, лікування, навчання та утримання непрацездатного повнолітнього сина. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє надавати кошти на утримання сина, а тому вона змушена звернутися до суду про стягнення аліментів.
Сторони в судове засідання не з`явились.
Позивач подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, в силу ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності.
Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Так, за загальним правилом, встановленим ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Аналіз змісту зазначеної статті дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свого повнолітнього сина (дочку) необхідні наявність трьох умов: син (дочка) є непрацездатними; син (дочка) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати сина (дочку).
Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
При цьому, частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Таким чином, закон покладає на батьків обов`язок утримувати свою повнолітню дочку (сина) при наявності одночасно трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина).
Тобто, для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).
Повнолітній син сторін є особою з інвалідністю ІІІ групи. Дата з якої встановлено інвалідність 21 травня 2025 року. Дата повторного оцінювання 11 травня 2026 року. ОСОБА_3 проживає з матір`ю (яка є особою з інвалідністю ІІІ групи), оскільки за станом свого здоров`я він потребує cтороннього догляду та лікування.
Згідно з інформацією об`єднаного відділення центру психічного здоров`я зона 4 міста Барі від 04 вересня 2024 року, у ОСОБА_3 підтверджено діагноз «Інтелектуальна інвалідність середнього ступення з вираженими поведінковими порушеннями», а також проблеми, пов`язані з психосоціальними чинниками: вплив війни; загальний рівень функціонування серйозно порушений (CGASD -35 станом на 20 січня 2023 року) (а.с. 18).
Згідно з інформацією центру психічного здоров`я, Зона 5, відділу Охорони здоров`я м. Барі та інформацією центру психічного здоров`я, Зона 4, відділу Охорони здоров`я Апулії, ОСОБА_5 призначено лікування (а.с. 19-21).
Оскільки в діючому СК України не конкретизовано, до якого саме часу батьки зобов`язані утримувати повнолітню доньку, сина з інвалідністю, суд, відповідно до ч. 1 ст. 10 СК України, вважає за доцільне застосувати в цій частині правовідносин норму ст. 79 СК України, відповідно до якої: якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це.
Так, повнолітній син сторін ОСОБА_4 є особою з інвалідністю ІІІ групи (групу інвалідності встановлено з 21 травня 2025 року по 11 травня 2026 року), потребує лікування, стороннього догляду та нагляду, проживає з матір`ю, відповідач не бажає брати участь в додаткових витратах на утримання сина, є особою працездатного віку, а тому на думку суду має можливість надавати грошову допомогу сину, оскільки він потребує такої допомоги, а тому суд доходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дитину з інвалідністю в заявленому позивачем розмірі.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. У такому випадку, судовий збір стягується з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
На підставі ч. 1 ст. 198 Сімейного кодексу України та керуючись ст. ст. 133, 247, 263-265, 280-282, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ), який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 15 липня 2025 року по 11 травня 2026 року.
Стягнути з ОСОБА_2 1211 грн. 20 коп. судового збору на користь держави.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відомості про учасників справи:

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ).
Відповідач:ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2025 року.

Суддя О.М. Бабій