Справа № 369/2521/25
Провадження № 2-о/369/321/25
РІШЕННЯ

Іменем України

10.10.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В., присяжних: Салівоненко С.І., Семенової-Панченко О.Ю. при секретарі судового засідання Лисяк К.О., представника заявника ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 369/2521/25 за заявою ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , законний представник ОСОБА_6 про оголошення військовослужбовця померлим, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із вище зазначеною заявою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 17.03.2022 року згідно витягу з наказу командира військової частини № НОМЕР_2 ДСК від 17.03.2022 року ОСОБА_7 зарахований до списків особового складу частини.

Відповідно до витягу з бойового донесення № 12дск/бд/цсз від 21.03.2022 з військової частини НОМЕР_1 , зазначено про безповоротні втрати у період часу з 00.00 по 24.00 20.03.2022 ОСОБА_7 .

Згідно листа № 6/3549 від 11.05.2023 з військової частини НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_7 зник безвісти 19.03.2022 виконуючи бойове завдання в районі міста Маріуполя Донецької області.

Заявник вважає, що наявні підстави стверджувати про факт загибелі солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , враховуючи рівень бойових дій, які мали місце в березні 2022 року у місті Маріуполі та відношення ОСОБА_8 до Збройних Сил України, що підтверджується донесенням № 12дск/бд/цсз та поясненнями військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Станом на день подання вказаної заяви, м. Маріуполь, Донецької області, продовжує перебувати під тимчасовою окупацією ворога, а тому відсутня можливість забрати тіло загиблого ОСОБА_8 , що підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 та Переліком територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 27 квітня 2022 року, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 27.04.2022 року.

Заявник є донькою ОСОБА_8 вказує, що оголошення ОСОБА_8 померлим необхідне для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть, оскільки на даний час у неї відсутні належні документи для реєстрації смерті батька, зокрема лікарське свідоцтво про смерть або фельдшерська довідка про смерть, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території, в зоні бойових дій, а саме в м. Маріуполі, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".

На підставі вище наведеного, заявник просить суд оголосити померлим військовослужбовця ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Грузія, м. Сенакі, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_3 ), датою смерті визначити дату ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті: місто Маріуполь, Донецька область.

19.02.2025 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд призначено проводити за правилами окремого провадження.

18.06.2025 року заінтересована особа ОСОБА_5 подала відзив на заяву про оголошення військовослужбовця померлим у якому не погоджується з вимогами Заявника. ОСОБА_5 вважає, що у заяві не містяться достовірні докази, які підтверджують факт загибелі військовослужбовця ОСОБА_8 , натомість заінтересована особа стверджує, що є наявні підстави вважати, що ОСОБА_7 живий або знаходиться у полоні.

24.07.2025 року та 22.09.2025 заявник надіслала відповідь на відзив та додаткові пояснення у яких заперечує доводи ОСОБА_5 , оскільки вважає, що у твердженнях заінтересованої особи наявна суперечливість щодо двох окремих правовими процедур оголошенням особи померлою та встановленням факту смерті, а також відсутні належні і допустимі докази на підтвердження припущень про перебування ОСОБА_7 у полоні. Зокрема, заявник стверджує, що публічними дія ОСОБА_5 фактично визнала факт загибелі військовослужбовця ОСОБА_8 .

Заінтересовані особи Міністерство оборони України та Військова частина НОМЕР_1 у судове засідання 06.10.2025 року не з`явились, повідомлялися належним чином про судове засідання.

У судовому засіданні 06.10.2025 року представник заявник підтримав вимоги заяви, заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник заперечили проти задоволення заяви.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення питання про оголошення фізичної особи померлою, суд приходить висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 4 ст. 293 ЦПК України розгляд справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних.

Статтею 305 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

ОСОБА_5 , як заінтересована особа, надаючи свої пояснення, щодо заяви, вказує, що перебіг строку для звернення до суду, задля оголошення ОСОБА_8 померлим, має розпочатися після спливу двох років після закінчення воєнних дій, з урахуванням конкретних обставин строк може початися до спливу цього строку, але не раніше шести місяців. Таким чином, заява про оголошення фізичної особи померлою є передчасною та не підлягає задоволенню.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 у справі N 755/11021/22 зробила висновок, що оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.

У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

У частині 2 статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: "фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій" (речення перше) та "з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців" (речення друге).

Велика Палата Верховного Суду врахувала, що приписи частини 2 статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.

Речення друге частини 2 статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що законодавець, формуючи припис речення другого частини 2 статті 46 ЦК України ("з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців"), після слів "шести місяців" завершив речення. Зазначене уточнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення "від дня закінчення воєнних дій", особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Згідно вказаного Переліку, м. Маріуполь, Донецької області, продовжує перебувати під тимчасовою окупацією ворога, а тому відсутня можливість забрати тіло загиблого ОСОБА_8 .

Суд враховує, що згідно із згаданим з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування частини 2 статті 46 ЦК України, що викладений в постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22, з урахуванням конкретних обставин справи відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою може бути розпочатий судом від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.

У зв`язку з тим, що станом на 19.03.2022 територія м. Маріуполь, Донецької області не була віднесена до території ведення активних бойових дій згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, початок перебігу встановлених частиною другою статті 46 ЦК України строк для оголошення померлим ОСОБА_8 має обраховуватися з дня настання відповідної події ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що узгоджується з наведеним вище правовим висновком Великої Палати Верховного Суду.

Також Міністерство оборони України, вказує що заявником не надано підтвердження відсутності спадкоємців у померлого, а при наявності таких спадкоємців, їх права можуть бути порушенні.

У цьому зв`язку суд зазначає, що існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним. Натомість ОСОБА_5 не долучено до відзиву доказів на підтвердження викладених тверджень. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2020 року у справі № 756/11546/18 (провадження № 61-279св19) було зазначено, що для оголошення фізичної особи померлою необхідно встановити не тільки факт відсутності відомостей про її місцеперебування, а й наявність обставин, які загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Суд повинен дослідити всі обставини зникнення особи, а також вжиті заходи щодо її розшуку, і оцінити їх у сукупності .

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 757/23011/17-ц (провадження N 61-12499св19), де наголошувалося, що суду необхідно встановити неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи, та існування обставин, що об`єктивно дають підстави вважати, що особа загинула або померла.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 757/29519/18-ц також зазначено, що відсутність особи за місцем постійного проживання протягом тривалого часу, припинення виплати пенсії, а також неможливість встановити її місцезнаходження за допомогою правоохоронних органів, є достатніми підставами для оголошення особи померлою.

Заявником до заяви про оголошення померлим та письмових пояснень долучено наступні докази, які враховані судом, а саме: копія Витягу з бойового донесення № 12дск/бд/цсз від 21.03.2022 з військової частини НОМЕР_1 , копія листа № 6/3549 від 11.05.2023 з військової частини НОМЕР_1 , копія пояснень 02.11.2023 року військовослужбовця ОСОБА_11 , інструктора полку ОЗСП ІНФОРМАЦІЯ_3 , копія пояснень від 11.08.2023 року головного сержанта 1-го відділення інструкторів навчальної роти батальйону вишколу особового складу ОЗСП ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 , відео-інтерв`ю військовослужбовця ОСОБА_11 , опубліковане ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет в сервісі Youtube на каналі ІНФОРМАЦІЯ_5 , стаття ІНФОРМАЦІЯ_6 в інтернет-виданні ЦЕНЗОР.НЕТ, стаття Грузинський доброволець ОСОБА_12 загинув, героїчно захищаючи Маріуполь в інтернет-виданні ЦЕНЗОР.НЕТ, публікація ОСОБА_13 в мережі Facebook, копія спогаду про ОСОБА_7 , опублікованого на офіційному сайті Донецької обласної державної адміністрації, копія адвокатського запиту № 190/25 від 10.09.2025 року до Донецької обласної державної адміністрації, копія відповіді Донецької обласної державної адміністрації на адвокатський запит № 190/25 від 10.09.2025 року.

Заінтересована особа, ОСОБА_5 , не надала до суду жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують вимоги, заявлені у відзиві на заяву про оголошення військовослужбовця померлим.

Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим (п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення").

Оголошення особи померлою здійснюється судом у випадку відсутності відомостей про її місцезнаходження протягом визначеного законом строку за наявності обставин, які дають підстави вважати, що ця особа загинула. Тобто у ситуації, коли особа зникла безвісти й немає достеменної інформації про те, чи вона жива, чи мертва, смерть припускається, хоча прямо не підтверджується.

Встановлення факту смерті, навпаки, має місце тоді, коли наявні достовірні відомості про смерть особи, однак відсутній офіційний документ, що підтверджує цей факт (зокрема свідоцтво про смерть). У такому разі суд не припускає, а лише підтверджує факт, який вже відбувся, але документально не підтверджений.

У даному випадку Заявник обґрунтовано звернулась саме із заявою про оголошення особи померлою, а не із заявою про встановлення факту смерті, оскільки йдеться про застосування різних за своїм змістом та правовими наслідками понять.

Аналізуючи зазначені норми права, суд дійшов висновку, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви та оголошення громадянина України ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Грузія, м. Сенакі, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_3 ) померлим.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглися та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника.

Відповідно до частини першої ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Таким чином, єдиною підставою для державної реєстрації смерті у даному випадку є рішення суду про оголошення особи померлою.

Крім того в даному випадку існують і перешкоди у реалізації заявником прав або виконання обов`язків, пов`язаних з відсутністю особи, яку він просить оголосити померлою.

Оскільки день вірогідної смерті ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Грузія, м. Сенакі, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_3 ) у м. Маріуполь, Донецької області є 19.03.2022 року, тому з урахуванням вимог ч. 3 ст. 46 ЦК України, саме з цього дня необхідно оголосити його померлим.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 46, 47 Цивільного кодексу України, ст. ст. 305-309 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_5 про оголошення особи померлою задовольнити.

Оголосити померлим громадянина України - ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Грузія, місто Сенакі, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_3 ), датою смерті визначити ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті: Донецька область, місто Маріуполь.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений: 10.10.2025 року.

Суддя: А.В. Янченко

Присяжні: С.І. Салівоненко

О.Ю. Семенова-Панченко