Справа № 275/505/25
08 жовтня 2025 року селище Брусилів
Брусилівський районний суд Житомирської області
у складі головуючого судді Миколайчука П.В.,
із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Короткий зміст позовних вимог
ТОВ «ФК «ЕЙС» в особі представника адвоката Тараненка А.І., через систему «Електронний суд» звернулося до Брусилівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 00-9681846 від 20.03.2024 в сумі 29 088,50 грн.
Позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» обґрунтовані тим, що 20.03.2024 ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії № 00-9681846 у формі електронного документа з використанням електронного підпису - одноразового ідентифікатора, за умовами якого ТОВ «Макс Кредит» надає кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 5 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом перерахування відповідачці грошових коштів на банківську картку № НОМЕР_1 хх-хххх-3580, зазначену відповідачкою при заповненні особистих даних, необхідних для укладення договору, строк дії кредитної лінії - 360 днів. Проценти оплачуються в періодичну дату оплати процентів (на 14.04.2024 та на кожний 25 день після цієї дати). Процентна ставка стандартна - 2,47% в день; процентна ставка знижена -1,1% в день (за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною оплатою 14.04.2024; в межах програми лояльності). За надання кредиту нараховується комісія - 10% від суми кредиту - 500 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 49 960 грн. (за стандартною процентною ставкою) та 48 260 грн. (за зниженою процентною ставкою). ОСОБА_1 належним чином не виконала зобов`язання за договором, унаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 29 088,50 грн.
21.10.2024 між первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 21102024-МК/Ейс, за умовами якого ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги за договором кредитної лінії № 00-9681846 від 20.03.2024 до ОСОБА_1
ТОВ «ФК «ЕЙС» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором кредитної лінії № 00-9681846 від 20.03.2024 в розмірі 29 088,50 грн, з яких: 5 500 грн - заборгованість по кредиту, 23 588,50 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 02.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження та задоволено клопотання про витребування доказів.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованою адресою проживання та шляхом повідомлення про дату та час розгляду справи під особистий підпис, причини неявки суду не повідомила, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.
На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечив, суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по ній на підставі наявних у справі доказів, на підставі ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
06.10.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення.
Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження
Під час укладення договору сторони керувалися правилами надання коштів у позику, з якими ОСОБА_1 ознайомилася та прийняла (підписуючи договір) (а.с.16-20).
Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» №1289/10 від 30.10.2024, на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішні транзакції, в тому числі ОСОБА_1 за договором № 00-9681846 на картку № НОМЕР_3 в сумі 5 000 грн (а.с.24-27).
Відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» від 20.06.2025 підтверджується емітування на ім`я ОСОБА_1 картки № НОМЕР_4 , зарахування 20.03.2024 коштів в сумі 5 000 грн.; фінансовий номер телефону ОСОБА_3 - НОМЕР_2 (а.с.81-83).
Згідно з детальним розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за договором № 00-9681846 від 20.03.2024, сума кредиту - 5 500 грн, сума загальної заборгованості - 29 088,50 грн, сума заборгованості за основним зобов`язанням - 5 000 грн, сума заборгованості за процентами - 23 588,50 грн, сума заборгованості за комісіями - 500 грн, штрафні санкції - 2 500 грн. В період з 20.03.2024 по 21.10.2024 відповідачці видано кредит 5 000 грн, нараховано комісію 500 грн, нараховано відсотки, штрафні санкції. 15.04.2024 ОСОБА_1 здійснено погашення кредиту в сумі 1 387,50 грн (а.с.31-32)
21.10.2024 між ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «Макс Кредит» укладено Договір факторингу № 21102024-МК/Ейс, за умовами якого, ТОВ «Макс Кредит» передало ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги до боржників за реєстром боржників (а.с.33-35).
З реєстру божників до договору факторингу №21102024-МК/Ейс від 21.10.2024 вбачається, що ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги за договором кредитної лінії № 00-9681846 від 20.03.2024 до ОСОБА_1 , за яким загальна сума заборгованості становить 29 088,50 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5 500 грн, заборгованість за простроченими відсотками 57 816,03 грн (а.с.33-41).
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №937697611 від 15.10.2022, станом на 05.06.2025 заборгованість ОСОБА_4 перед ТОВ «ФК «ЕЙС» склала 71 915,13 грн, з яких: 14 099,10 грн. - заборгованість за основним боргом, 23 588,50 грн - заборгованість за процентами (а.с.42-43).
З виписки з особового рахунку за кредитним договором № 00-9681846 від 20.03.2024 за період з 21.10.2024 по 15.05.2025 встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 становить 31 588,50 грн, з яких: 5 500 грн - прострочене тіло, 23 588,50 грн - прострочені відсотки, 2 500 грн - штрафні санкції.
Інших доказів по суті позову суду не надано.
Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки суду.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитними договором особою, яка набула таке право відповідно до договору відступлення прав вимоги.
Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.
За приписами ч 2. ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором у договорі приєднався до Правил відкриття кредитної лінії визнає та погоджується на запропоновані позивачем умови користування та порядок надання товариством грошових коштів.
Отже, підписання кредитного договору свідчить про те, що ОСОБА_1 (відповідач) всі умови цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі статтею 10 Закону України "Про електронну комерцію" електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін уважається укладеним в письмовій формі.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до п.2.8 договору, кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту - 20.03.2024. Сума кредиту 5 000 грн перераховується на рахунок позичальника за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_3 .
Суд визнає доведеним укладення договору кредитної лінії № 00-9681846 від 20.03.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 , перерахування ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 5 000 грн 20.03.2024 на банківську карту № НОМЕР_4 , яку відповідачка вказала при укладенні кредитного договору, оскільки це підтверджено договором кредитної лінії № 00-9681846 від 20.03.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 , довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 30.10.2024 про перерахування коштів, відповіддю АТ КБ «Приват Банк» від 20.06.2025 про зарахування коштів у сумі 5 000 грн на картку № НОМЕР_4 , емітовану на ім`я ОСОБА_1 .
У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів.
За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Пунктами 1.2, 1.3 договору кредитної лінії № 00-9681846 від 20.03.2024 визначено суму ліміту кредитної лінії 5 000 грн, строк дії кредитної лінії 360 календарних днів, позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування - 15.03.2025.
ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за договором в частині повернення тіла кредиту не виконала, що доведено розрахунком заборгованості до договору кредитної лінії № 00-9681846 від 20.03.2024 та не спростовано відповідачкою. Тому, заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5 000 грн підлягає стягненню з відповідачки.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Так, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Пунктами 1.6, 3.4 договору визначено, що кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10% від суми кредиту - 500 грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити в останній день строку кредитування - 15.03.2025.
Розрахунком заборгованості за договором кредитної лінії № 00-9681846 від 20.03.2024 доведено та відповідачкою не спростовано нарахування ОСОБА_1 , відповідно до умов договору, комісії в розмірі 500 грн та не погашення заборгованості за комісією. Тому, заборгованість за комісією в сумі 500 грн підлягає стягненню з відповідачки. Позивачем включено даний розмір комісії до розрахунку заборгованості за тілом кредиту та суд приймає дану суму, оскільки вона відповідає умовам договору на не суперечить вимогам законодавства.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом ст. 1048 ЦК України, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Пунктом 1.5 договору встановлено фіксовану процентну ставку. За п.1.5.1 договору, стандартна процента ставка складає 2,47% в день (застосовується у межах строку дії кредитної лінії, за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки). За п.1.5.2 договору, знижена процентна ставка становить 1,11% в день, надається позичальнику в якості заохочення та діє за умови сплати процентів не пізніше наступного дня (15.03.2024) за першою періодичною датою оплати процентів (14.03.2024). Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (дати видачі кредиту) протягом строку кредитування. У разi невиконання умов договору для отримання знижки, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою. У разі невиконання позичальником умови Програми лояльності щодо отримання знижки, тобто несплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів за зниженою процентною ставкою, позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за стандартною процентною ставкою.
Згідно розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії № 00-9681846 від 20.03.2024, ОСОБА_1 13.04.2024 здійснила погашення кредиту на суму 1 387,50 грн, тобто виконала умови для застосування зниженої процентної ставки 1,11% в перші 25 днів користування кредитом.
В подальшому погашення відсотків відповідачкою не здійснювалося, тому вони нараховувалися за ставкою 2,47% в день, донараховувалися протерміновані відсотки.
Однак, згідно з ч.5 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування", максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Зміни до вказаної статті набули чинності з 24.12.2023, відповідно до Закону України № 3498-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".
Цим же Законом розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 17 такого змісту: «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %».
При цьому ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16-ц).
Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15-ц).
Суд, перевіривши нарахування процентів за договором кредитної лінії № 00-9681846 від 20.03.2024, зауважує наступне.
Нарахування відсотків ТОВ «Макс Кредит» здійснювалося за період з 20.03.2024 по 21.10.2024, тобто по дату відступлення права вимоги позивачу ТОВ «ФК «ЕЙС», позивачем жодних нарахувань не здійснювалося. Тому, суд здійснює перевірку нарахувань за період з 20.03.2024 по 21.10.2024.
Максимальний розмір денної процентної ставки за договором кредитної лінії № 00-9681846 від 20.03.2024, з урахуванням Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», в період з 20.03.2024 по 21.04.2024 не може перевищувати 2,5% в день, в період з 22.04.2024 по 19.08.2024 не може перевищувати 1,5% в день, в період з 20.08.2024 по 21.10.2024 не може перевищувати 1% в день.
У період з 20.03.2024 по 13.04.2024 (25 днів) за договором кредитної лінії № 00-9681846 від 20.03.2024 нараховано проценти за ставкою 1,11% в день, що не перевищує розмір, встановлений вищезазначеними законами, тому суд приймає розрахунок в даній частині (5 000 грн тіла кредиту х 1,11% в день х 25 днів +1 387,50 грн) та враховує повне погашення процентів за перших 25 днів.
У період з 14.04.2024 по 21.04.2024 максимальний розмір процентної ставки не повинен перевищувати 2,5% в день. Стандартна процентна ставка, передбачена договором, в розмірі 2,47% в день не перевищує встановлений законом розмір, тому суд розраховує проценти за ставкою, визначеною договором: 5 000 грн тіла кредиту х 2,47% в день х 8 днів = 988 грн.
У період з 22.04.2024 по 19.08.2024 суд обраховує проценти за ставкою 1,5% в день: 5 000 грн тіла кредиту х 1,5% в день х 120 днів = 9 000 грн.
У період з 20.08.2024 по 21.10.2024 суд обраховує проценти за ставкою 1% в день: 5 000 грн тіла кредиту х 1% в день х 63 дні = 3 150 грн.
Суд, перевіривши нарахування процентів за договором кредитної лінії № 00-9681846 від 20.03.2024, не погоджуючись з розрахунком позивача та провівши власний розрахунок, приходить до висновку, що з ОСОБА_1 підлягають стягненню проценти в розмірі 13 138 грн (988 грн за ставкою 2,47% + 9 000 грн за ставкою 1,5% + 3 150 грн за ставкою 1%).
Пунктом 1 ч.1ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Як встановлено судом та не спростовано відповідачкою, право грошової вимоги за договором кредитної лінії № 00-9681846 від 20.03.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ "ФК "ЕЙС"
Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Отже, вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали в їх сукупності, здійснивши перевірку правильності нарахувань за договором, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за договором кредитної лінії № 00-9681846 від 20.03.2024 в розмірі 18 638 грн, з яких заборгованість за основним боргом та комісією - 5 500 грн, заборгованість за процентами - 13 138 грн.
Розподіл судових витрат
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 552,11 грн (18 638 грн задоволених позовних вимог х 2 422,40 грн сплаченого судового збору / 29 088,50 грн заявлених позовних вимог).
Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Водночас, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
На підтвердження факту понесення позивачем витрат на правову допомогу суду надано копії наступних документів: договір про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025, укладений між адвокатським об`єднанням «Тараненко та Партери» та ТОВ «ФК «ЕЙС»; додаткова угода № 34 від 07.04.2025 до договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025; акт прийому-передачі наданих послуг від 15.05.2025 за договором про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025, відповідно до якого загальна вартість отриманих юридичних послуг становить 7 000,00 грн.
У справі, що розглядається позивачем доведено понесення ним витрат за надання правничої допомоги.
Водночас, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а сапе - в розмірі: 4 485,14 грн (18 638 грн задоволених позовних вимог х 7000 грн витрат на правничу допомогу / 29 088,50 грн заявлених позовних вимог).
Заяв про розподіл інших судових витрат не надходило.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 280-284, 354 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" заборгованість за договором кредитної лінії № 00-9681846 від 20.03.2024 в розмірі 18 638 (вісімнадцять тисяч шістсот тридцять вісім) гривень 00 копійок, з яких: 5 500,00 грн. - заборгованість за основним боргом та комісією, 13 138,00 грн - заборгованість за процентами.
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" судовий збір в розмірі 1 552 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят дві) гривні 11 копійок та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4 485 (чотири тисячі чотириста вісімдесят п`ять) гривень 14 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Брусилівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не будуть подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 08.10.2025.
Відомості про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Суддя П.В. Миколайчук