Справа № 344/3123/23
Провадження № 22-ц/4808/1015/25
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач): Василишин Л. В.,

суддів: Баркова В. М., Максюти І. О.,

секретаря: Петріва Д. Б.

за участю апелянта ОСОБА_1 ,

представника апелянта адвоката Тиніва І.Д.

представників відповідача Савчук О.В.,Олюхно Д.М.,

адвоката Устінського А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у представника ОСОБА_1 адвоката Тиніва Ігоря Дмитровича на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 травня 2025 року, ухвалене в складі судді Мелещенко Л. В. в місті Івано-Франківську,у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що наказом КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» від 09 серпня 2021 року № 298/ос його звільнено з посади лікаря-ендоскопіста хірургічного відділення СП «Міська поліклініка № 4» з 16 серпня 2021 року у зв`язку зі скороченням чисельності працівників згідно з пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Уважає, що звільнення його з роботи відбулося з порушенням вимог чинного законодавства за обставин упередженого відношення керівника до нього і явного переслідування по роботі, як спеціаліста.

Зазначав, що звільнення працівника на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. Його ж звільнили з посади лікаря-ендоскопіста хірургічного відділення СП «Міська поліклініка № 4» за наявності в лікувальному закладі вакантних посад, які йому не пропонувалися для працевлаштування, а також з порушенням вимог щодо врахування переважного права залишення на роботі.

Враховуючи викладене, просив поновити його з дня звільнення на роботі в СП «Міська поліклініка № 4» КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» і скасувати наказ № 298-ос від 09 серпня 2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 », стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за увесь час вимушеного прогулу, судові витрати покласти на відповідача.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 травня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що при звільненні ОСОБА_1 не було порушено його прав, звільнення позивача здійснено роботодавцем відповідно до вимог чинного законодавства, відповідач дотримався процедури такого звільнення, а тому позовні вимоги про скасування наказу про звільнення № 298-ос від 09 серпня 2021 року та поновлення на роботі не підлягають задоволенню.

Крім того, суд відмовив у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки така є похідною та випливає з основних вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Представник ОСОБА_1 - адвокат Тинів І. Д. на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, який виник між сторонами, не врахував, що відповідач під час звільнення позивача допустив порушення як норм матеріального права, так і процедури звільнення.

Так, відповідач не ознайомив позивача з техніко-економічним обґрунтуванням скорочення посади, яку він обіймав. Надане під час судового розгляду техніко-економічне обґрунтування не містить будь-яких підстав щодо скорочення саме посади лікаря-ендоскопіста та будь-яких економічних розрахунків, а тому таке не могло прийматись судом як підстава до скорочення посади позивача.

Крім того, ОСОБА_1 не було відомо про роботу комісії для визначення працівників, що мають перевагу залишитись на роботі. Його не запросили на засідання комісії, що позбавило його права надати відповідні документи та пояснення. Склад комісії формувався керівником з підконтрольних осіб, що виключає об`єктивність вирішення питання.

Також профспілковий комітет не надавав згоди на звільнення позивача та жодного разу не запрошував його на засідання в 2021 році. Лише після відкриття провадження у справі, тобто майже через два роки після звільнення, керівник профспілкового комітету проводить засідання профспілки, на якому дають згоду на розірвання з ОСОБА_1 трудового договору.

Представник позивача звертає увагу на те, що відповідач під час звільнення позивача не врахував стаж роботи та кваліфікацію останнього, як основний чинник у перевазі залишитися на роботі, та залишив поза увагою той факт, що 21 листопада 2019 року вийшов з ладу апарат пангастроскоп, у зв`язку з чим ОСОБА_1 був позбавлений можливості в повній мірі виконувати свої функціональні обов`язки.

На час попередження позивача про звільнення з роботи в КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» були вакантні посади, однак такі позивачу не пропонувалися.

Зазначене, на думку представника позивача, в сукупності свідчить про порушення роботодавцем процедури звільнення позивача та порушення його прав і гарантій таким звільненням.

Також суд першої інстанції не звернув увагу на те, що представники відповідача значну частину доказів щодо особистих характеристик ОСОБА_1 формували та долучали вже під час розгляду справи і такі не враховувалися під час вирішення питання щодо його звільнення. Ба більше, роботодавець намагався з негативної сторони оцінити роботу ОСОБА_1 , його звинувачували у вчиненні порушень, які нібито мали місце до його звільнення, однак не були зафіксовані адміністрацією. Проте, роботодавець не міг пояснити наявність у позивача подяк та відзнак за професійну майстерність, що вказує на фактичне спотворення дійсних професійних характеристик позивача.

За таких обставин, представник позивача просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

Позиція інших учасників справи

Керівник КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» - Савчук О. В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначає, що послідовна практика Верховного Суду вказує на те, що питання встановлення доцільності скорочення чисельності або штату працівників перебуває поза межами компетенції суду, а тому оцінка техніко-економічного обґрунтування скорочення посад виходить за межі предмету доказування у цій справі. Крім того, жодна норма чинного законодавства не зобов`язує роботодавця ознайомлювати працівників з таким обґрунтуванням.

Посилання представника позивача на те, що ОСОБА_1 не було відомо про роботу комісії для визначення працівників, які мають переважне право на залишення на роботу є безпідставним, оскільки позивач в період роботи цієї комісії перебував у відпустках.

Також уважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо неврахування продуктивності праці позивача під час звільнення, оскільки така насправді була врахована та на момент оцінювання, продуктивність праці ОСОБА_1 була найменшою через майже безперервне перебування у відпустках з 09 червня 2020 року. Оскільки чинне законодавство не визначає ані порядку визначення продуктивності праці працівників, ані строку, за який така продуктивність повинна оцінюватися, то комісія уважала, що 1,5 річний строк дозволить найбільш об`єктивно визначити продуктивність працівників. Водночас, позивач надав інформацію про кількість проведених ним ендоскопічних обстежень у 2017-2020 роках. Однак, комісією зазначений період не враховувався.

Представник відповідача не погоджується із доводами апеляційної скарги й про незабезпечення позивача належним інструментом для організації досліджень, оскільки всі апарати були у робочому стані та таких на підприємстві було декілька.

Крім того, звертає увагу на те, що ОСОБА_1 під час звільнення було запропоновану наявну на підприємстві вакантну посаду молодшої медичної сестри. Інші посади, які би міг виконувати позивач з урахуванням його освіти та кваліфікації були відсутні.

Просить також врахувати, що за результатами проведеної перевірки Головного управління Держпраці в Івано-Франківській області на підприємстві не було виявлено порушень трудового законодавства під час звільнення позивача, що вказує на дотримання роботодавцем процедури такого звільнення.

Заяви (клопотання) учасників справи

У судовому засіданні апелянт та його представник вимоги скарги підтримали в повному обсязі, просили її задоволити.

Представники відповідача скаргу не визнали, просили її відхилити.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді лікаря ендоскопіста хірургічного відділення СП «Міська поліклініка № 4».

05 травня 2021 року Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги» було сформоване Техніко-економічне обґрунтування скорочення чисельності та штату працівників у зв`язку з наявністю касових розривів для оплати праці працівників вторинної ланки КНП за укладеними договорами з НСЗУ (т. 1 а.с. 68).

05 травня 2021 року згідно протоколу № 4 оперативної наради у директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги», було вирішено повідомити профспілковий орган Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги» про заплановане звільнення 36 % працівників, які надають вторинну медичну допомогу (т. 1 а.с. 69-70). Згідно іншого протоколу № 5 оперативної наради у директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги», було вирішено у тому числі провести скорочення чисельності та штату працівників вторинної ланки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги» відповідно до Додатку № 3 (список та кількість посад, що підлягають скороченню) (т. 1 а.с. 71-72).

Також 05 травня 2021 року було винесено наказ № 194 «Про створення комісії для визначення працівників, що мають переважне право залишитися на роботі при скороченні, або таких, яких заборонено звільняти з ініціативи роботодавця по Комунальному некомерційному підприємству «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги» (т. 1 а.с. 75-76).

14 травня 2021 року та 24 травня 2021 року протоколами засідання комісії для визначення працівників, що мають переважне право на залишення на роботі при скороченні, або таких, яких заборонено звільняти з ініціативи роботодавця по Комунальному некомерційному підприємству «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги» було визначено коло осіб як таких, що пропонується на вивільнення і значилася кандидатура 4.2. ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 80-87).

02 червня 2021 року Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги» було винесено наказ № 245 «Про попередження працівників про заплановане звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності працівників Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги», згідно якого підготовлено письмове повідомлення про наступне вивільнення з пропозицією про переведення на вакантні посади (за наявності) працівнику Структурного підрозділу «Міська поліклініка № 4» ОСОБА_1 , лікарю-ендоскопісту хірургічного відділення (т. 1 а.с. 18-28).

03 червня 2021 року ОСОБА_1 було повідомлено про заплановане звільнення, з яким він ознайомився 15 червня 2021 року, зазначивши, що не згодний.

Одночасно ОСОБА_1 запропоновано переведення на посаду молодшої медичної сестри.

З 25 червня 2020 року по 30 червня 2021 року року ОСОБА_1 перебував у відпустках.

Наказом № 293/0с від 09 серпня 2021 року ОСОБА_1 , лікаря-ендоскопіста хірургічного відділення СП «Міська поліклініка № 4», звільнено з займаної посади з 16 серпня 2021 року у зв`язку зі скороченням чисельності працівників за п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України (т. 1 а.с. 7-10, 17).

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги», за період з 02 червня 2021 року по 16 серпня 2921 року включно в даній установі були відсутні вакантні посади, які ОСОБА_1 міг би обіймати відповідно до своєї освіти, кваліфікації та досвіду.

Також, 13 березня 2023 року директор Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги» надіслав лист Голові Первинної профспілкової організації Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги», в якому просив надати згоду на звільнення лікаря-ендоскопіста хірургічного відділення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України та за результатами розгляду надати роботодавцю копію протоколу засідання ППО та копії підтверджуючих документів про виклик ОСОБА_1 на дане засідання (т. 1 а.с. 181-182).

ОСОБА_1 надсилалися поштовим зв`язком повідомлення про виклик на засідання Первинної профспілкової організації Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги», які відбудуться 16 березня 2023 року та 22 березня 2023 року (т.1 а.с.183-186).

16 березня 2023 року складений протокол № 2 Первинної профспілкової організації Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги», згідно якого вирішено викликати ОСОБА_1 на повторне засідання Первинної профспілкової організації, яке відбудеться 22 березня 2023 року (т. 1 а.с. 187).

22 березня 2023 року складений протокол № 3 Первинної профспілкової організації Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги», відповідно до якого вирішено дати згоду на звільнення ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 188).

16 серпня 2021 року складений Акт про те, що лікар-ендоскопіст ОСОБА_1 із наказом № 298/ОС від 09 серпня 2021 року про його звільнення з посади лікаря-ендоскопіста хірургічного відділення на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України ознайомлений, від підпису відмовився (т. 1 а.с. 189).

19 липня 2021 року Управлінням держпраці в Івано-Франківській області Державної служби України з питань праці складений акт № ІФ1946/537/АВ за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду у Комунальному некомерційному підприємству «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги», яким встановлено, що порушення трудового законодавства під час проведення скорочення працівників вторинної ланки у 2021 році відсутні (т. 3 а.с. 139-152).

07 травня 2024 року Головним управлінням Державної податкової служби України в Івано-Франківській області була дана відповідь на запит адвоката Тиніва І.Д. щодо подання Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» повідомлення про прийняття працівників на роботу, в якій зазначено, що кількість поданих повідомлень: 03.06.2021 2 повідомлення, 09.06.2021 1 повідомлення, 30.06.2021 1 повідомлення, 02.07.2021 1 повідомлення, 22.07.2021 1 повідомлення, 30.07.2021 1 повідомлення, 09.08.2021 1 повідомлення (т. 3 а.с. 161-163).

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частина шоста статті 43 Конституції України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації (частини друга, третя статті 40 Кодексу законів про працю України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

При скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці (частина перша статті 42 Кодексу законів про працю України).

У частині другій вказаної статті визначений перелік осіб, яким при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації надається перевага в залишенні на роботі, а в частині третій статті 42 Кодексу законів про працю України передбачено, що перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Тлумачення статті 42 Кодексу законів про працю України дає підстави для висновку, що переважне право на залишення на роботі при скороченні однорідних професій та посад визначається кваліфікацією і продуктивністю праці. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 Кодексу законів про працю України, а також якщо це передбачено законодавством України.

Відповідно до статті 43 Кодексу законів про працю України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40, пунктами 2, 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

У частині дев`ятій статті 43 Кодексу законів про працю України передбачено, що якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці в КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» було проведено скорочення чисельності посад, внаслідок чого звільнено зокрема, лікаря ендоскопіста хірургічного відділення СП «Міська поліклініка № 4» ОСОБА_1 .

Апелянт зокрема вважає, що підстави для звільнення були відсутні, а суд неправильно оцінив фактичні обставини у справі, оскільки в КНП не було юридичних підстав для самого скорочення. Його не ознайомили з техніко-економічним обґрунтуванням, з матеріалами роботи комісії по скороченню, не дали можливості дати пояснення та документи.

Даючи оцінку доводам апеляційної скарги в цій частині суд враховує, що з метою дотримання обов`язку, встановленого частиною першою статті 42 Кодексу законів про працю України, Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги» було створено комісію для визначення працівників, що мають переважне право на залишення на роботі при скороченні, або таких, яких заборонено звільняти з ініціативи роботодавця та в ході роботи якої, було здійснено порівняльний аналіз продуктивності праці та кваліфікації, визначено осіб, які мають таке право. Підстав для залишення позивача на роботі у зв`язку з наявністю такого права не встановлено, чому дав правильну оцінку суд першої інстанції.

Формування техніко-економічного обґрунтування, є дискреційним повноваженням роботодавця, як і здійснення заходів щодо оцінки продуктивності праці при скороченні. Апелянтом не представлено доказів щодо недостовірності даних, які використовувалися для такого порівняння чи даних щодо підстав здійснення скорочення. Твердження апелянта щодо неналежної оцінки наведених критеріїв при порівнянні його роботи з двома іншими ендоскопістами, також не заслуговує на увагу.

Роботодавець заперечував переважне право залишення позивача на посаді, оскільки, на його думку, він мав сумарно нижчу кваліфікацію та продуктивність праці ніж інші лікарі-ендоскопісти. Роботодавець виходив з того, що продуктивність праці ОСОБА_2 : за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 406 ендоскопічних досліджень, за період з 01.01.2021 по 01.05.2021 255 ендоскопічних досліджень, продуктивність праці ОСОБА_3 : за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 626 ендоскопічних досліджень, за період з 01.01.2021 по 01.05.2021 372 ендоскопічних досліджень; продуктивність праці ОСОБА_1 : за період з 01.01.2020 по 31.05.2020 37 ендоскопічних досліджень, за період з 01.01.2021 по 01.05.2021 0 ендоскопічних досліджень. З 09 червня 2020 року ОСОБА_1 протягом 11 місяців трудові обов`язки не виконував у зв`язку з перебуванням у відпустках.

Посилання ОСОБА_1 на те, що роботодавцем надано перевагу особі з меншим стажем роботи, зокрема ОСОБА_2 , який має другу кваліфікаційну категорію, стаж роботи на підприємстві склав 3 роки і 2 місяці, тоді як позивач має першу кваліфікаційну категорію та його стаж роботи становить 19 років і 8 місяців також неналежне, оскільки більший стаж роботи позивача порівняно з іншими претендентами, не стосується визначення продуктивності праці. Суд дав належну оцінку цим обставинам, а доводи скарги таких висновків не спростовують.

Зазначений підхід до оцінки таких правовідносин викладено у постанові ВС у справі № 344/14664/21.

Щодо дотримання положень законодавства в частині отримання згоди виборного органу профспілки, суд вказує на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 13 березня 2023 року директор Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги» звернувся до Первинної профспілкової організації Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги», про надання згоди на звільнення лікаря-ендоскопіста хірургічного відділення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України та за результатами розгляду надати роботодавцю копію протоколу засідання ППО та копії підтверджуючих документів про виклик ОСОБА_1 на дане засідання.

ОСОБА_1 надсилалися поштовим зв`язком повідомлення про виклик на засідання Первинної профспілкової організації Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги», які відбудуться 16 березня 2023 року та 22 березня 2023 року.

22 березня 2023 року Первинною профспілковою організацією Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги» було вирішено дати згоду на звільнення ОСОБА_1 .

Тобто питання щодо згоди профспілкового органу було вирішено і з врахуванням конкретних обставин у справі, було дотримано вимоги статті 43 Кодексу законів про працю України.

Щодо виконання вимог статті 49-2 Кодексу законів про працю України.

За правилами частини першої та третьої статті 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 Кодексу законів про працю України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

З матеріалів справи вбачається, що 03 червня 2021 року роботодавцем складено повідомлення про заплановане звільнення, з яким ОСОБА_1 ознайомився 15 червня 2021 року, зазначивши, що не згодний. Одночасно у даному повідомленні запропоновано переведення на посаду молодшої медичної сестри.

Згідно довідки КНП від 21.03.23р. за № 76/69-92 (а.с. 180 т.1)за період з 02.06.21р. по 16.08.21р. в КНП були відсутні вакантні посади, які ОСОБА_1 міг би обіймати відповідно до своєї кваліфікації, освіти та досвіду.

Посилання з цього приводу апелянта на факт прийому на роботу в проміжок часу між попередженням та скороченням інших осіб на посади, які він міг би виконувати, спростовуються наступним.

Як вбачається з представлених відповідачем даних, в період з 02.06.21р. по 09.08.21р. на роботу в КНП було прийнято лікарів-інтернів та двох лікарів вузької спеціалізації: лікаря-рентгенолога та лікаря - епідеміоголога.

При цьому, як вбачається з наданих копій наказів, лікарі-інтерни були прийняті на роботу на підставі наказів Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації та листів КНП «Центру первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради.

Наказом МОЗ України N 291 від 19.09.,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 3 грудня 1996 р. за N 696/1721 Про затвердження Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти III-IV рівня акредитації медичних факультетів університетів ( чинного на час існування спірних правовідносин,із змінами, внесеними згідно з Наказом МОЗ N 47 ( z0138-01 ) від 07.02.2001 ) було визначено, що спеціалізація (інтернатура) є обов`язковою формою випускників післядипломної підготовки всіх факультетів медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти ІІІ - ІV рівнів акредитації, медичних факультетів університетів незалежно від підпорядкування та форми власності, після закінчення якої їм присвоюється кваліфікація лікаря (провізора)-спеціаліста певного фаху.

1.2. Основним завданням інтернатури є підвищення рівня практичної підготовки випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти ІІІ - ІV рівнів акредитації, медичних факультетів університетів, їх професійної готовності до самостійної лікарської (провізорської) діяльності.

1.4. Інтернатура проводиться в очно-заочній формі навчання на кафедрах медичних (фармацевтичних) вищих закладів освіти ІІІ - ІV рівнів акредитації, медичних факультетів університетів і закладів медичної (фармацевтичної) післядипломної освіти (надалі - вищих закладів освіти) та стажування в базових установах і закладах охорони здоров`я. .

2.1. В інтернатуру зараховуються випускники медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти ІІІ - ІV рівнів акредитації, медичних факультетів університетів після складання державних іспитів та присвоєння кваліфікації лікаря (провізора) і отримання диплому з певної лікарської (провізорської) спеціальності.

2.2. Зарахування молодих спеціалістів в інтернатуру здійснюється наказом Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управління охорони здоров`я обласної, Київської, Севастопольської міської держадміністрації, обласного, міст Києва та Севастополя ВО "Фармація", обласної, міст Києва та Севастополя санітарно-епідеміологічної станції. Зарахування проводиться на посади лікарів (провізорів)-інтернів. У наказі про зарахування в інтернатуру вказується спеціальність інтернатури, заклад освіти, в якому проводитиметься очна частина навчання та базова установа чи заклад (підприємство), де проводитиметься стажування.

3.2. Початок навчання в інтернатурі з 1 серпня.3.2.1. Тривалість навчання в інтернатурі 1 - 2 роки.

3.3. Міністерство охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управління охорони здоров`я обласної, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації, обласне, міст Києва та Севастополя ВО "Фармація", обласна, міст Києва та Севастополя санітарно-епідеміологічна станція: 3.3.1. Визначає перспективну потребу підвідомчих закладів у лікарях-спеціалістах (провізорах) і направляє щорічно до 1 травня до Головного управління державної служби і медичних кадрів Міністерства охорони здоров`я України заявки на підготовку лікарів (провізорів) різних спеціальностей. 3.3.3. Розподіляє випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти за підпорядкованими закладами (установами) охорони здоров`я, закладами (підприємствами) ВО "Фармація" і наказом направляє їх для зарахування на посади лікарів(провізорів)-інтернів на бази стажування.

Згідно таких наказів було прийнято зараховано до інтернатури ОСОБА_4 на посаду лікаря-інтерна зі спеціальності «Педіатрія», ОСОБА_5 на посаду лікаря-інтерна зі спеціальності «Терапія» та ОСОБА_6 на посаду лікаря-інтерна зі спеціальності « Загальна практика-сімейна медицина» з 01.08.21р. до 31.07.23р.

Тобто, лікарі-інтерни приймаються на роботу для проходження навчання-спеціалізації як обов`язкової форми післядипломної підготовки і заповнювані ними посади не є посадами, що вважаються вакантними при скороченні.

У свою чергу, згідно наказу КПН«Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги» від 22.07.2021 року № 195/Ос ОСОБА_6 прийнято на роботу на посаду лікаря- інтерна зі спеціальності « Загальна практика-сімейна медицина» з 02.08.21р. до закінчення заочного циклу інтернатури, згідно штатного розпису на 1,0 ставки.

Згідно наказу КПН «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги» від 22.07.2021 року № 196/ОС ОСОБА_5 прийнято на роботу на посаду лікаря- інтерна зі спеціальності «Терапія» з 02.08.21р. до закінчення заочного циклу інтернатури, згідно штатного розпису на 1,0 ставки.

Згідно наказу КПН «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги» від 22.07.2021 року № 200/ОС ОСОБА_4 прийнято на роботу на посаду лікаря- інтерна зі спеціальності зі спеціальності «Педіатрія», з 02.08.21р. до закінчення заочного циклу інтернатури, згідно штатного розпису на 1,0 ставки.(.а.с.133-138 т.4).

Щодо двох інших посад встановлено, що як вбачається з наказу Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги» № 167/ОС від 30.06.2021 року було прийнято на роботу на посаду лікаря рентгенолога (рентгенкабінету) СП « Міська поліклініка № 3» з 15.07.2021 року на 1,0 ставки ОСОБА_7 .

Також, 30.06.2021 року згідно наказу Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги» № 166/ОС ОСОБА_8 прийнято на роботу за зовнішнім сумісництвом з 01.07.2021 року на посаду лікаря-стажиста з епідеміології лікувально-консультативного відділення СП « Міська поліклініка № 5» тимчасово до прийняття основного працівника на 0,25 ставки.

Згідно кваліфікаційних вимог посадової інструкції лікаря рентгенолога ( ОСОБА_7 ), представленої відповідачем, такий повинен мати повну вищу освіту (спеціаліст,магістр) за напрямом «Медицина», за спеціальністю « Лікувальна справа» , інтернатура за спеціальністю « Радіологія діагностика» з подальшою спеціалізацією з « Рентгенології».

Згідно кваліфікаційних вимог посадової інструкції лікаря епідеміолога ( ОСОБА_8 ), лікар-епідеміолог вищої кваліфікаційної категорії : вища освіта другого магістерського рівня у галузі знань « Охорона здоров`я» за спеціальністю медицина або «Педіатрія» або напряму підготовки «Медицина» за спеціальністю «Медико- профілактична справа». Проходження інтернатури за спеціальністю «Епідеміологія» або спеціалізація за фахом «Епідеміологія» після проходження інтернатури за однією з лікарських спеціальностей.

Згідно Переліку лікарських посад у закладах охорони здоров`я затв. Наказом МОЗ від 28.10.2002 року за № 385 ,зар. в Міністерстві юстиції України 12.11.2002 року за № 893/7181, визначено перелік посад лікарів з відповідними їм лікарськими спеціальностями. При цьому, згідно розділу 3 п. 27 посаді лікаря-ендоскопіста відповідає спеціальність ендоскопія та п.28 посаді лікаря- епідеміолога відповідає спеціальність епідеміологія, а п.97 лікар-рентгенолог спеціальність- рентгенологія.

Згідно п.103-107 Постанови ВП ВС від 23 квітня 2025 року,справа № 125/1514/20,провадження № 14-163свц24 визначено, що однією з найважливіших гарантій для працівників у разі зміни в організації праці, в тому числі ліквідації, реорганізації підприємства, є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантні посади чи роботу за відповідною професією або спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо та яка з`явилася на підприємстві протягом цього періоду й існувала на день звільнення (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 525/983/21, від 10 січня 2024 року у справі № 333/4779/20).

Належним виконанням такого зобов`язання є здійснення визначених КЗпП України дій, які нададуть працівникові можливість продовжити виконання попередніх функціональних обов`язків, а в разі неможливості - інших, які відповідають його кваліфікації.

Тобто, роботодавець повинен запропонувати вакантну посаду за професією чи спеціальністю, або іншу роботу, яку працівник може виконувати в силу його освіти,кваліфікації та досвіду.

Зазначені посади лікаря-рентгенолога та лікаря-епідеміолога обґрунтовано не пропонувалися позивачу, оскільки він не міг приступити до роботи за жодною з цих посад.

Згідно наявної у справі копії диплома про здобуття вищої освіти ОСОБА_1 закінчив Івано-Франківську державну медичну академію за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобув кваліфікацію «Лікар-лікувальник» та має першу кваліфікаційну категорію зі спеціальності « Ендоскопія» .

Твердження апелянта щодо того, що наведені посади мали бути запропоновані йому, оскільки він міг пройти стажування для отримання кваліфікації рентгенолога чи епідеміолога не заслуговують на увагу. Пропонування посади, яка передбачає в подальшому перекваліфікацію чи стажування не є обов`язком роботодавця в розумінні ст.49/2 КЗпП при скороченні.

Щодо існування мобінгу зі сторони роботодавця, як підстави для поновлення ОСОБА_1 , то судом дано правильну оцінку обставинам у цій частині. Доказів про існування фактів, які б вказували на тиск зі сторони роботодаця на позивача та створення обставин, які б призвели до звільнення з посади, не представлено. Посилання апелянта на обставини щодо несправності апарату, на якому ним здійснювалися дослідження, що унеможливлювало виконання ним безпосередніх фукнцій, не стосуються предмету спору.

Враховуючи наведене, суд вважає, що при звільненні ОСОБА_1 не було порушено його прав, звільнення позивача здійснено роботодавцем відповідно до вимог чинного законодавства, відповідач дотримався процедури такого звільнення, тому у задоволенні позовних вимог суд обгрунтовано відмовив.

Відповідно не підлягали задоволенню і похідні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки випливають з основних вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Виходячи із вище викладеного, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення немає.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Тиніва Ігоря Дмитровича залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21.10.2025р.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин

Судді: В. М. Барков

І. О. Максюта