УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року

місто Чернігів

Справа №205/7950/25

Провадження №4-с/751/35/25

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Ченцова С. М.

секретар Барбаш М. В.

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1

представника скаржника адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна

суб`єкт оскарження Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

представник суб`єкта оскарження Босенко Максим Миколайович

заінтересована особа АТ «СЕНС-БАНК»

представник заінтересованої особи АТ «СЕНС-БАНК» - адвокат Михніцький Геннадій Юльянович

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції заявника та заперечення суб`єкта оскарження.

ОСОБА_1 звернулася до Новокодацького районного суду міста Дніпра із скаргою про визнання протиправною бездіяльність Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 при поверненні виконавчого документа до суду, у виконавчому провадженні ВП № 5539346, та зобов`язання зняти арешт з усього нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , який накладений на підставі постанови про арешт майна боржника в рамках виконавчих проваджень № 32379310 та № 32378902 від 12.03.2012 року.

Скарга обґрунтована тим, що у 2008 році між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа Банк» було укладено Кредитний Договір, цільове призначення якого була купівля транспортного засобу.

У 2010 році у ОСОБА_1 виникла заборгованість за Кредитним договором, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк», у зв`язку з чим банк звернувся із заявою до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» про стягнення заборгованості за Кредитним договором сумі 363 513 ггривень 97 копійок.

ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до Новозаводського районного суду міста Чернігова із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» по справі № 2128-5/56/11.

Другим правобережним відділом державної виконавчої служби у Чєчелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) на ОСОБА_1 було відкрито виконавчі провадження:

1. Виконавче провадження № 32379310 від 12.03.2012 відкрито на підставі виконавчого листа № 6-5291/11, виданого 21.12.2011 Новозаводським районним судом міста Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу у розмірі 363513 гривень 97 копійок. 25.03.2013 державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу (відсутність у боржника майна).

2. Виконавче провадження № 323278902 від 12.03.2012 відкрито на підставі виконавчого листа № 6-5291/11, виданого 21.12.2011 Новозаводським районним судом міста Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судового збору у розмірі 8 грн 50 коп, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 гривень. 25.03.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (відсутність у боржника манна).

Між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк" усі права та обов`язки за кредитним договором були припинені шляхом звернення стягнення на рухоме майно, а саме транспортний засіб, після чого банк визнав відсутність заборгованості за Кредитним договором.

У 2024 році ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса задля вступу у спадщину, але отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з наявним арештом, накладеним Другим правобережним відділом державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).

28.11.2024 Другим правобережним відділом державної виконавчої служби у Чєчелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Мунтян Т.В. надана відповідь, де державна виконавча служба зазначила, що п. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені вичерпні підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, відповідно у випадку ОСОБА_1 арешт може бути знятий виключно за рішенням суду, це і стало підставою для захисту своїх прав та інтересів в судовому порядку.

АТ «Альфа-Банк» прийняло рішення про зміну свого найменування, з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу була проведена 30 листопада 2022 року. Всі інші відомості про стягувача, у тому числі РНОКПП, МФО, банківські реквізити для перерахування коштів стягнутих у межах виконавчого провадження, а також банківські реквізити для повернення авансових внесків, які були надані стягувачем у ході виконавчого провадження, залишилися без змін.

10.01.2025 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 був направлений адвокатський запит, в якому адвокат просила підтвердити відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Сенс банк» та видати належним чином оформлену довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви відповідь від АТ «Сенс банк» не надійшла.

Другим правобережним відділом державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) у рамках виконавчого провадження № 32379310 від 12.03.2012, № 323278902 від 12.03.2012 було накладено обтяження, арешт на все нерухоме майно боржника.

Обтяження у вигляді арешту майна створює перешкоди у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатися майном.

Таким чином, існує необхідність скасувати заборону володіти, користуватися та розпоряджатися об`єктами нерухомого майна.

29.07.2025 року, в системі «Електронний суд», представник суб`єкта оскарження Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 надіслав відзив на скаргу, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 витрати покласти на скаржника (а.с.41-60).

Заперечення обґрунтовані тим, що відділ ДВС вважає скаргу ОСОБА_1 незаконною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП), спецрозділу та архівних виконавчих проваджень встановлено, що на примусовому виконанні у відділі перебували виконавчі провадження:

- ВП № 21788116 з примусового виконання виконавчого листа № 2у-218 від 02.10.2009, виданого Шахтарський міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу у розмірі 111775 гривенеь 35 коп. Державним виконавцем 24.11.2010, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про закінчення виконавчого провадження (в редакції чинній на момент прийняття рішення);

- ВП № 32379310 з примусового виконання виконавчого листа № 6-5291/11 від 21.12.2014 виданого Новозаводським районним судом міста Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу у розмірі 363513 грн 97 коп. Державним виконавцем 25.03.2013, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві (в редакції чинній на момент прийняття рішення);

- ВП № 32378902 з примусового виконання виконавчого листа 6-529/11 від 21.12.2014 виданого Новозаводським районним судом міста Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судового збору у розмірі 8,50 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30,00 грн. Державним виконавцем 25.03.2013, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві (в редакції чинній на момент прийняття рішення).

Виконавчі провадження, які було завершено по 2022 рік включно, та виконавчі провадження за постановами про накладення адміністративного стягнення по 2023 рік включно, були знищені на підставі Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Таким чином, матеріали ВП №21788116, 32379310, 32378902 були знищені.

Зазначає, що законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження, у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встановлених законом строків.

Повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника (за виключенням випадків, передбачених у частині третій статті 37 Закону № 1404-VIIІ).».

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, зазначені у ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, повернення виконавчого документа стягувачеві, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», не передбачає обов`язку зняття арешту з майна боржника.

Отже, у Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 .

Аналогічні висновки також містяться у постановах Верховного Суду від 17 січня 2018 року у справі № 910/8019/15, від 06 березня 2019 року у справі № 263/1468/17, від 12 серпня 2020 року у справі № 569/17603/18, від 22 грудня 2021 року у справі № 634/292/21.

Як вбачається з Витягу зі спецрозділу Автоматизованої системи виконавчого провадження у виконавчому провадженні №32379310, розмір заборгованості за виконавчим документом становив 363513 гривень 97 копійок; у виконавчому провадженні №32378902, розмір заборгованості за виконавчим документом становив 38 гривень 50 копійок.

Станом на сьогоднішній день, розмір мінімальних витрат виконавчого провадження становить 369 гривень.

Отже, у виконавчому провадженні №32379310 ОСОБА_1 має сплатити 36351 гривень 40 копійок виконавчого збору, 369 гривень мінімальних витрат виконавчого провадження; у виконавчому провадженні №«32378902 ОСОБА_1 має сплатити 3 грн 85 коп виконавчого збору, 369 гривень мінімальних витрат виконавчого провадження, а всього - 37 093 гривень 25 копійок.

Однак, боржником не було надано до суду належних і допустимих доказів сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Під час розгляду справи заявником не було надано належних, допустимих та достатніх доказів того, що у межах виконавчого провадження № 30590775 боржником було сплачено виконавчий збір, у зв`язку з чим правильним є висновок про відсутність підстав, визначених Законом України «Про виконавче провадження», для зобов`язання державного виконавця зняти арешт.

З матеріалів справи вбачається, що керуючись п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент вчинення таких дій) було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Дана підстава повернення виконавчого документа стягувачу не передбачає наслідку зняття арешту та вилучення обтяжень, оскільки боржником не погашено виконавчий збір та витрати за проведення виконавчих дій.

Звертають увагу, що у випадку зняття арешту з майна боржника, фактично будуть завдані збитки Державі у розмірі нестягнутого виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у загальному розмірі 37093 гривні 25 копійок.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 28.05.2025 року матеріали скарги передано до Новозаводського районного суду міста Чернігова на розгляд за підсудністю.

Ухвалою судді від 09.07.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 29 липня 2025 року о б 11 годині 40 хвилин.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належно. 29.07.2025 року представник скаржника Зачепіло З.Я. на електронну пошту суду надіслала заяву про розгляд справи без участі скаржника та її представника.

29.07.2025 року, в системі «Електронний суд», представник суб`єкта оскарження Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Босенко М.М. надіслав відзив на скаргу, відповідно до якого просить розглянути справу за відсутності представника відділу.

29.07.2025 року представник заінтересованої особи АТ «СЕНС БАНК», Михніцький Г.Ю. в системі «Електронний суд», надіслав заяву про розгляд скарги без участі представника АТ «СЕНС БАНК», проти скарги не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22.11.2011 року, задоволено заяву ПАТ „Альфа-Банк, видано товариству виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 15.06.2010, у цивільній справі № 2128-5/56/11, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк заборгованість за кредитним договором у сумі 363 513 гривень 97 копійок та судових витрат, а саме: витрати по сплаті третейського збору в сумі 100 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк судові витрати в розмірі 38 грн. 50 коп. (а.с.26)

Відповідно до інформації Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чєчелівському та Новокодацькому районах у місті Дніпра південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 28.11.2024 року, перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП), спецрозділу та архівних виконавчих проваджень встановлено, що на примусовому виконанні у відділі перебували виконавчі провадження:

- ВП № 21788116 з примусового виконання виконавчого листа № 2у-218 від 02.10.2009, виданого Шахтарський міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу у розмірі 111775 грн 35 коп. Державним виконавцем 24.11.2010 року, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (скасування рішення, яке підлягало виконанню) була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження (в редакції чинній на момент прийняття рішення);

- ВП № 32379310 з примусового виконання виконавчого листа № 6-5291/11 від 21.12.2011 виданого Новозаводським районним судом міста Чернігова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу у розмірі 363513 гривень 97 копійок. Державним виконавцем 25.03.2013, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві (в редакції чинній на момент прийняття рішення);

- ВП № 32378902 з примусового виконання виконавчого листа 6-529/11 від 21.12.2014 виданого Новозаводським районним судом міста Чернігова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судового збору у розмірі 8,50 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30,00 грн. Державним виконавцем 25.03.2013, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві (в редакції чинній на момент прийняття рішення) (а.с.5).

26.09.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 2016-3АБ/ДГ, відповідно до якого було відступлено право вимоги, зокрема, по кредитному договору № 490057434 від 18.02.2008 року (а.с.37-40).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, на земельну ділянку з кадастровим номером 0:01:001:0794, площею 5,535 га, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, Бузівська сільська рада; земельну ділянку з кадастровим номером :08:366:0022, площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок, загальною площею 56,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що які на праві приватної власності належать ОСОБА_1 накладено арешти, на підставі постанови держвиконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 07.10.2010 за номером № б/н, зареєстровано 07.10.2010 за реєстраційним номером обтяження 10338247 реєстратором Дніпропетровська філія ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, та постанови держвиконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 07.10.2010 за номером № б/н, зареєстровано 20.10.2010 за реєстраційним номером обтяження 10388115 реєстратором Дніпропетровська філія ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Станом на 22.09.2025 року всі виконавчі провадження стосовно боржника ОСОБА_1 завершені.

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Положеннями ст. 1 Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із положення ч. 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент накладення арешту на майно), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Наразі, ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом, що відповідає ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» не містить заборону на зняття арешту накладеного на майно боржника при закінченні виконавчого провадження, якщо виконавчий документ відправлений за належністю іншому органу виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 нині чинного Закону України «Про виконавче провадження» і ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV, що був чинним до 04.10.2016, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Проте, у справі відсутні докази про наявність відкритого виконавчого провадження, у якому ОСОБА_1 є боржником, а ЗАТ «Альфа- Банк» стягувачем.

Вичерпний перелік випадків, у яких державний виконавець (виконавець) вправі чи зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, містився у ч. ч. 2-5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV, що діяв до 04.10.2016, і міститься у ч. 2-4 ст. 59 нині чинного Закону України «Про виконавче провадження».

Ці переліки не містять такої підстави, як направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв до 04.10.2016.

Отже суб`єкт оскарження не може задовольнити вимоги ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд відзначає, що арешт майна є заходом, направленим на примусове виконання рішень судів та інших органів. Тобто такий захід застосовується державним/приватним виконавцем в інтересах стягувача з метою виконання судового рішення чи рішення інших органів, які підлягають примусовому виконанню.

Арешт майна є тимчасовим обмеженням прав боржника, яке повинно бути визначено певним строком. На думку суду, необмежене застосування заходу примусового виконання виконавчого документу може становити порушення права особи на вільне володіння своїм майном.

Також, відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року, в редакції чинній на час видачі виконавчого листа, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року.

З 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, згідно Прикінцевих та перехідних положень якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Як встановлено в судовому засіданні, відомості про перебування у виконавчій службі відкритих виконавчих проваджень, боржником в яких є скаржник, а стягувачем ПАТ «Альфа-Банк», відсутні.

Доказів на підтвердження переривання строку пред`явлення до виконання указаного виконавчого документа матеріали справи не містять.

Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року у справі №2/0301/806/11 зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинне призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

На думку суду, існування арешту майна ОСОБА_1 наразі не направлено на виконання рішення суду, а лише створює обмеження у вільному володінні майном. Внаслідок арешту її нерухомого майна вона по цей час перебуває у ситуації, в якій до неї на невизначений термін застосовано обмеження права володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Ця ситуація суперечить принципу правової визначеності.

Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, арешт, який є об`єктом судового розгляду, перешкоджає ОСОБА_1 користуватися й розпоряджатися належною їй власністю.

На підставі викладеного вище, суд доходить висновку про наявність правових підстав для зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 накладеного постановами державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 07.10.2010 року.

Керуючись статтями 10, 12, 19, 258-260, 448-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з усього нерухомого майна, невизначеного майна, що належить ОСОБА_1 , накладеного постановою б/н державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2010 року, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційними номерами обтяжень № 10338247 та № 10388115.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Заявник: ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Суб`єкт оскарження: Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження за адресою: 49128, м. Дніпро, вул. Кондратюка Юрія, 108, )

Заінтересована особа: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, )

Суддя С.М. Ченцова