Справа № 740/2649/25
2/729/547/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Кузюри В.О.

при секретарі Ященко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобровиця цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 9942602 від 14.02.2024 року у розмірі 10665 грн. та судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп., мотивуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитного договору № 9942602 від 14.02.2024 року, відповідач отримав кредит в розмірі 3000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами.

Вищевказаний кредитний договір було укладено в електронній формі та з дотриманням ст.ст.11,12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти були надані відповідачу шляхом безготівкового переказу на його картковий рахунок.

Таким чином, ТОВ «Мілоан» зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Проте, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та допустив виникнення заборгованості.

25.06.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які являються боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором.

Сума заборгованості відповідача становить 10665 грн., в тому числі 3000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 7155 грн. - заборгованість за відсотками; 510,00 грн. -заборгованість за комісією. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, позивач в письмовій формі звертався до відповідача з вимогою про погашення заборгованості, проте така вимога залишилася не виконаною. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у вищевказаному розмірі, а також судовий збір.

До суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідча ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних причин, матеріали справи не містять повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором. Позивач просить суд стягнути з відповідача, заборгованість в розмірі 12 960 гривень 00 копійок, та судові витрати, а саме судовий збір у розмірі - 2 422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн. Проте, позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості за Договором № №101002361 року у сумі 8 960, 00 грн., а саме, не надано пояснення щодо нарахування заборгованості за відсотками та штрафом. Тому, як видно із вищезазначеного, заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому і не підлягають задоволенню. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами договору, позивач не представив, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необгрунтованим, а позовні вимоги ~ недоведені. Належним доказом щодо заборгованості за тілом кредиту може бути і виписка по картковому рахунку, яка повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами. Однак, позивачем, на підтвердження перерахування відповідачеві коштів за кредитними договорами не надано належних доказів - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку. При цьому, у договорі, укладеному з первинним кредиторам відсутні будь- які відомості про те, що кредитні кошти будуть перераховуватися на користь позичальника іншою особою, яка не виступає стороною за кредитним договором. Відтак, зазначене не підтверджує факт перерахування коштів саме кредитодавцем на підставі відповідних договорів, а не іншими особами за іншими правовідносинами. Позивачем також не надано суду і електронних листів, що могли б підтвердити існування моєї заборгованості у розмірі, що заявлений позивачем до стягнення у даній справі. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем в якості доказу виникнення такої заборгованості за вказаним кредитним договором є суто внутрішнім документом фінансової установи, який не містить відомостей, що дозволили б суду пересвідчитись, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Таким чином, відсутність в матеріалах справи первинних документів не тільки позбавляє можливості перевірити факт отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та по ряд куп а рахування відсотків за користування кредитом. Крім того, що наданий позивачем витяг з Реєстру божників, права вимоги, за якими відступаються, та боржників за такими договорами, не містить підпису сторін, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, зарахування їх на рахунок останніх.

Також разом з відзивом від представника відповідча ОСОБА_2 надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з 7000грн, до 3500 грн.

Від предстаника позивача надійшло пояснення на відзив на позовну заяву в якому він просить відзив представника відпвідача ОСОБА_2 не брати до уваги з наступних підстав у відзиві вказано, що «07.02.2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» було надано фінансову послугу ОСОБА_1 , шляхом укладення Кредитного договору № 101002361». Однак позовні вимоги про стягнення заборгованості виникли на підставі Кредитного договору №9942602 від 14.02.2024 року. Представник відповідача вказує, що «Згідно зі позовною заявою, право вимоги за вищезазначеним правочином відступлено Первісним кредитором (позичальниками) на користь позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ- КАПІТАЛ» згідно з Договором факторингу №108-МЛ/Т від 28.05.2024 року.» Однак, право вимоги за Кредитним договором №9942602 від 14.02.2024 року перейшло від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит-капітал» на підставі Договору відступлення прав вимоги 107-МЛ від 25.06.2024 року (міститься в матеріалах справи). Представник відповідача звертає увагу, що «Позивач просить суд стягнути з відповідача, заборгованість в розмірі 12 960, 00 грн. Однак, як слідує з позовної заяви, сума заборгованості відповідача становить 10665 грн., відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №107-МЛ від 25.06.2024 р

Окрім того, представник відповідача подав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що не має жодного відношення до даної справи, так як позивач вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу не заявляв. У відзиві зазначено, що «Належними доказами, які підтверджують передачу, ОСОБА_3 , грошових коштів», однак Відповідачем у даній справі є ОСОБА_1 . Таким чином, відзив, поданий представником відповідача, містить у собі низку тверджень, аргументів та посилань на документи, що не мають правового значення для предмету розглядуваної справи. Зокрема, зазначені в ньому обставини жодним чином не стосуються суті позовних вимог, не впливають на наявність чи відсутність правовідносин між сторонами, а також не мають значення для правильного вирішення спору по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача, у судове засідання не з`явились зо суду надіслали заяву в якій проводити розгляд справи просять у відсутність відповідача.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що 14.02.2024 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9942602, за яким позикодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 3000 грн. строком на 15 днів, з терміном повернення до 29.02.2024 року (а.с.4 зв.ст. -10).

Згідно п. 1.5 кредитного договору, загальні витрати позичальника за пільговий період складають 1455,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 4455,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 10665,00 грн.

Пунктом 1.5.1 кредитного договору визначено, що комісія за надання кредиту становить 510 грн., яка нараховується за ставкою 17.00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Пунктом 1.5.2 кредитного договору закріплено, що проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 945,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,10 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.

Відповідно до п.1.5.3 кредитного договору, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду становлять 6210,00 грн. і нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

У пункті 1.6 кредитного договору закріплено, що тип процентної ставки за цим договором фіксована.

Як видно із платіжного доручення 122964996 від 14.02.2024, ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 3000 гривень (а.с.13 зв.ст.).

Відомостями про щоденні нарахування та погашення і Випискою з особового рахунку за кредитним договором №9942602 від 14.02.2024, підтверджується заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором у сумі 10665,00 гривень (а.с.14--15).

25.06.2024 року право вимоги за кредитним договором №9942602 від 14.02.2024 року перейшло від ТОВ "Мілоан" до ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" на підставі договору відступлення прав вимоги № 107-МЛ (а.с. 15 зв.ст.-20).

Так, згідно Витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №107-МЛ від 25.06.2024 року, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 10665,00 грн., в тому числі: 3000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 7155,00 грн.-заборгованість по відсотках; 510 грн. - заборгованість за комісією (а.с.25 зв.ст.).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

У силу статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до положень ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.

Згідно з положеннями ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.

За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги

Згідно ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд критично ставиться до відзиву поданого представником відповідача оскільки вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог щодо кредитного договору про який не йдеться в позові, та щодо суми заборгованості яка не відповідає сумі яку просить стягнути позивач, а також до клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з 7000 грн, до 3500 грн., оскільки така вимога взагалі не ставиться позивачем.

Посилання представника відповідача на відсутність первинних бухгалтерських документів, що підтверджують отримання кредиту та рух коштів, - не заслуговує на увагу, оскільки кредит відповідачем отриманий не у банківській установі, а у товариства з обмеженою відповідальністю, яке надає фінансові послуги та не є держателем банківської карти, відтак не має доступу до інформації про рух коштів за нею.

Відповідачем не спростовано переказ грошових коштів в розмірі 3000,00 грн., на банківську карту вказану ним в договорі.

Крім цього, суд вважає, що маючи доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, відповідач мав можливість в якості доказу надати суду довідку з банку про неналежність йому вищезгаданої картки, або виписку зі свого рахунку на підтвердження надходження чи не надходження коштів від кредитора на виконання умов укладеного договору, його розміру, а також на підтвердження виконання своїх зобов`язань за даним договором та внесення коштів на погашення заборгованості.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Відтак судом встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором від 14.02.2024 року виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених зазначеним договором. Відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув.

Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов"язанні відбувається без згоди боржника. Про заміну кредитора ОСОБА_1 був повідомлений про що свідчать дані претензії до боржника від 09.04.2025 року.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по вказаному вище кредитному договору є доведеною, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню.

Також, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 2422,40 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.141, 247, 264, 265, 274, 279, 280, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 526, 530, 599, 610, 611, 625, 1048-1052, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію» суд-

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» заборгованість за кредитним договором № 9942602 від 14.02.2024 року у сумі 10665 (десять тисяч шістсот шістьдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок у рахунок відшкодування судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КредитКапітал», 79018, м.Львів вул. Смаль-Стоцького, буд.1 корпус 28, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Суддя Бобровицького районного суду В.О. Кузюра