Справа № 333/5386/25
Провадження №2/333/3592/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Лузанової А.Д.,

представника позивача Сімонець Є.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2025 року позивач ОСОБА_2 , через представника Сімонець Є.О., звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат на дитину.

Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2020 року.

Сторони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.08.2021 р. у цивільній справі №333/3941/21 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.06.2021 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Станом на сьогоднішній день призначеного розміру аліментів, в умовах збільшення рівня цін, є недостатнім для матеріального утримання дитини та її всебічного розвитку.

Так, дитина потребує значних коштів на харчування, одяг, іграшки, шкільне приладдя та розвиток.

Дитина відвідує дитячий центр комплексного розвитку «ЛЕО» у м. Запоріжжі, де займається із логопедом і відвідує заняття з підготовки до школи. Окрім того, за спільною згодою батьків, ОСОБА_5 навчається у приватній школі «Juliet», місячна вартість навчання в якій становить 16 000 гривень.

Враховуючи викладене, позивачка просить суд змінити спосіб стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини шляхом збільшення їх розміру до 8 000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання цим рішенням законної сили.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину у сумі 13 450 гривень, що становлять 50% від загальної суми витрат, понесених у зв`язку зі стоматологічним лікуванням сина, а також понесені судові витрати, пов`язані із розглядом даної справи.

Ухвалою суду від 23.06.2025 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

11.07.2025 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким ОСОБА_3 частково визнав позовні вимоги, згоден сплачувати аліменти у розмірі 6 000 гривень.

Вимогу щодо стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 13 450 гривень відповідач визнає та не заперечує проти задоволення.

Представник відповідача просила суд під час ухвалення рішення по справі врахувати, що відповідач проживає разом з матір`ю-пенсіонером, а також нестабільний розмір заробітної плати відповідача, який залежить від обсягів замовлень, які скоротилися у зв`язку з постійними обстрілами міста Запоріжжя.

04.08.2025 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито, призначено судовий розгляд.

04.09.2025 року представник позивача на адресу суду надіслала клопотання про стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, у розмірі 8 000 гривень.

15.09.2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до 2 000 гривень.

У судовому засіданні представник позивача Сімонець Є.О. підтримала позовні вимоги та клопотання про стягнення з ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі, просила їх задовольнити.

При цьому суду пояснила, що аліментів, які відповідач сплачує за рішенням суду (4 000 гривень), не вистачає на потреби дитини. Так, на даний час, щомісяця, позивач витрачає на дитину 26 000 гривень.

Представник позивача додатково зазначила, що ОСОБА_3 працює провізором в аптеці, проживає разом з дитиною в орендованій квартирі в м. Запоріжжі.

Представник відповідача Петрова М.О. зазначила, що відповідач частково визнає позовні вимоги та згоден на збільшення розміру аліментів до 6 000 гривень, проти стягнення додаткових витрат на дитину на загальну суму 13 450 гривень не заперечує. Розмір витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути з відповідача, на її думку, є завищеним та неспівмірним зі складністю справи й позовними вимогами.

Додатково пояснила, що заробітна плата ОСОБА_3 коливається від 14 000 до 26 000 гривень, проживає він з матір`ю-пенсіонером. Крім того, відповідач проти навчання сина у приватній школі, з огляду на високу вартість навчання, та вважає, що дитина може вчитися у державній школі.

Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Щодо позовних вимог про збільшення розміру аліментів

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2020 року було розірвано (справа №333/6119/19).

Сторони є батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 04.10.2018 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №1023.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.08.2021 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття; а також кошти на утримання дружини в розмірі 2 000 гривень щомісяця, починаючи з 10.06.2021 року до досягнення дитиною 3-річного віку.

Згідно довідки №3 від 10.01.2025 року, виданої ФОП « ОСОБА_6 », ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 26.02.2024 року відвідує дитячий центр комплексного розвитку «Лео» у м. Запоріжжі, займається з логопедом і відвідує заняття підготовки до школи. Про дитину піклується мати, приводе і забирає дитину, консультується з вихователями і логопедом, виконує їхні рекомендації, здійснює оплату за послуги. Кілька разів дитину приводив і забирав батько.

З пояснень представника позивача, а також за змістом договору приєднання про надання послуг, встановлено, що ОСОБА_7 навчається у приватній школі «Juliet», вартість навчання в якій становить 16 000 гривень за місяць.

Згідно з довідкою про доходи, ОСОБА_3 працює в АТ Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г. Івченка (АТ «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС» з 13.11.2023 року на посаді «слюсар з механоскладальних робіт» та його заробіток з січня по червень включно 2025 року склав 129 865,56 гривень.

З долученого представником відповідача до відзиву на позовну заяву пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 вбачається, що матір відповідача ОСОБА_8 являється пенсіонером та отримує пенсію за віком.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів на утримання дитини, визначений судовим рішенням, не вважається незмінним, про що, зокрема, вказував і Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року в справі № 643/11949/19.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

З роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У подальшому, визначена судом сума аліментів може бути змінена (збільшена або зменшена) у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я отримувача або платника аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до наведених норм підставою для збільшення розміру аліментів може бути таке покращення майнового стану платника аліментів, яке робить можливим сплату ним аліментів у більшому за попередньо визначений розмір. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

За результатами аналізу наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що середньомісячний дохід відповідача ОСОБА_3 становить 21 644,26 гривень.

Суду не надано доказів того, що у відповідача є проблеми зі станом здоров`я, а його матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду. Не надано також суду й відомостей про наявність інших осіб на утриманні ОСОБА_3 .

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

З огляду на встановлені обставини у їх сукупності, за результатами оцінки на предмет їх належності, допустимості, достатності, керуючись наведеними нормами законодавства, першочергово враховуючи інтереси дитини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів шляхом прийняття рішення про збільшення їх розміру з 4 000 гривень на 7 000 гривень.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Щодо стягнення додаткових витрат на дитину

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

За положеннями ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Таким чином, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, тощо).

Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних здібностей, страждає на тяжку хворобу, тощо.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини В окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Згідно ч.2 ст.185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Судовим розглядом встановлено, що у зв`язку із захворюванням ОСОБА_4 на карієс, лікарем-стоматологом було рекомендовано провести останньому лікування у вигляді встановлення коронки на молочний з лікуванням, лікування ускладнень (пульпіту, періодонтиту) тимчасового зуба.

У зв`язку із необхідністю проведення лікування дитини, позивачка взяла повністю всі витрати на себе.

Відповідно до акту виконаних стоматологічних робіт від 12.06.2025 року, ОСОБА_9 були проведенні наступні стоматологічні послуги: коронка на молочний зуб металева (з лікуванням), лікування ускладнень карієсу (пульпіту, періодонтиту) тимчасового зуба, місцеве знеболення, кофердам (наркоз), радіовізіограф, загальне знеболення.

Згідно із актом та фіскальним чеком № від 12.06.2025 року, загальна вартість лікування становить 26 900 грн.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи норми чинного законодавства, а також визнання відповідачем додаткових витрат на дитину, позовні вимоги щодо їх стягнення підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу

Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).

Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем ОСОБА_3 та її представником надано квитанцію до прибуткового касового ордера №4 від 02.08.2025 року на суму 8 000 гривень, договір про надання правничої допомоги №03/05-25 від 22.05.2025 року, укладений між адвокатом Сімонець Є.О. та ОСОБА_2 , а також додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги про узгодження вартості наданих послуг правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Крім того, саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 01.09.2021 року, винесеній за результатами розгляду справи №178/1522/18.

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, в даному випадку, суд враховує складність справи (розгляд справи фактично за одне судове засідання), обсяг виконаних адвокатом робіт (підготовка й подання позовної заяви, клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, участь в одному підготовчому судовому засіданні та одному судовому засідання з розгляду справи по суті), часткове задоволення позовних вимог, а також матеріальний стан відповідача ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_3 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень, який на думку суду, є співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом робіт.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір за дві позовні вимоги судом покладається на відповідача ОСОБА_3 .

Керуючись статями 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, статтями12, 76-81, 258, 259, 263-265, 273, 274, 289 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.08.2021 року у справі №333/3941/21, змінивши їх розмір з 4 000 (чотирьох тисяч) гривень на 7 000 (сім тисяч) гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному обов`язковому виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) додаткові витрати на дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 13 450 (тринадцять тисяч чотириста п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.10.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод