КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року місто Київ.

Справа № 761/16897/25

Апеляційне провадження № 22-ц/824/15435/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Кролівець О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шульженко Денис Юрійович, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 липня 2025 року про залишення позову без розгляду(ухвалену у складі судді Волошина В.О., дата складення повного тексту ухвали - 28 липня 2025 року)

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі,-

ВСТАНОВИВ

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала вказана цивільна справа, предметом якої є стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання спільного сина сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні в суді першої інстанції судом було поставлено на обговорення питання залишення вказаного позову без розгляду на підставі п. 4) ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки у провадженні цього суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме, спір між сторонами, як батьками про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (цивільна справа №761/48218/24).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 липня 2025 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шульженко Д.Ю.,07 черпня 2025 року через систему «Електронний суд» подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 липня 2025 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у справах абсолютно різний склад позивачів та відповідачів, вони не збігаються у розумінні п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, а саме: у справі № 761/48218/24 позивачем є мати - ОСОБА_2 , у справі №761/16897/25 навпаки: позивачем є батько - ОСОБА_1 , у справі № 761/48218/24 відповідачем є батько - ОСОБА_1 , у справі №761/16897/25 позивачем є мати - ОСОБА_2 .

Стверджує, що у вказаних справах різний предмет, а саме: у справі №761/48218/24 предметом позову є стягнення аліментів на користь матері ОСОБА_2 задля утримання усіх чотирьох дітей, з ОСОБА_1 . Натомість, у справі №761/16897/25 предмет позову зовсім інший: стягнення аліментів на користь батька ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 з відповідачки ОСОБА_2 .

Наголошує, що підстави позовів також різний, а саме: у справі №761/48218/24 підставою позову є те, що відповідач ОСОБА_1 не виконує свій обов`язок з утримання дітей, а у справі №761/16897/25 зовсім інша підстава позову: що відповідачка ОСОБА_5 не виконує свій обов`язок з утримання сина ОСОБА_3 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

У відзиві відповідачка ОСОБА_2 не погоджується з доводами та вимогами апеляційної скарги ОСОБА_1 , вважає таку апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, а суд першої інстанції правильно встановив обставини справи №761/16897/25 та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, яка ґрунтується на засадах верховенства права та є законною і обґрунтованою.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

У судове засідання до Київського апеляційного суду, яке призначене на 07 жовтня 2025 рокуз`явиласьпредставниця ОСОБА_1 - адвокат Шлапак Н.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити з підстав, викладених у ній.

У судове засідання до Київського апеляційного суду, яке призначене на 07 жовтня 2025 рокуз`явилась представниця ОСОБА_2 - адвокат Бахуринська В.С., яка брала участь у режимі відеоконференцзв`язку, проти доводів апеляційної скарги заперечувала.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вислухавши учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, щоу провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме, спір між сторонами, як батьками спільної дитини про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (цивільна справа №761/48218/24).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки такий висновок не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згіднозістаттею 15 ЦК Україникожна особа має право на захистсвогоцивільного права у разійогопорушення, невизнанняабооспорювання. Кожна особа має право на захистсвогоінтересу, який не суперечитьзагальним засадам цивільногозаконодавства.

Статтею 2 ЦПК Українивизначено, щозавданнямцивільногосудочинства є справедливий, неупереджений та своєчаснийрозгляд і вирішенняцивільних справ з метою ефективногозахиступорушених, невизнанихабооспорюваних прав, свобод чиінтересівфізичнихосіб, прав та інтересівюридичнихосіб, інтересівдержави. Основними засадами (принципами) цивільногосудочинства є, зокрема, верховенство права.

Згідно з частиноюпершоюстатті 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленомуцим Кодексом, звернутися до суду за захистомсвоїхпорушених, невизнанихабооспорюваних прав, свобод чизаконнихінтересів.

Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляєухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні того чиіншого суду є справа із спору міжтими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначена процесуальна норма права направлена на виключення випадків одночасного розгляду декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав.

Залишення позову без розгляду у цьому разі можливе лише за умови, що позов у справі, яка перебуває у провадженні цього чи іншого суду, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав, зокрема залишати позов без розгляду.

Підстава позову це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача, та з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами.

Предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Сторони особи (фізичні, юридичні), які набувають із пред`явленням позову певного процесуального статусу, зокрема позивач особа яка звертається до суду з метою поновлення свого порушеного права, встановлення та визнання права, відповідач особа, яка, зокрема зазначене право не визнає.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає розгляду таких позовів.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року в справі № 372/2230/17-ц (провадження № 61-31594св18).

У постановіВеликоїПалати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц зробленовисновокщодонеприпустимостірозгляду судами тотожнихспорів, в якиходночаснототожністорони, предмет і підстави позову, та щодовластивості судового рішення, що набрало законноїсили. Зауважено, що позови вважаютьсятотожними, якщо в них одночасноспівпадаютьсторони, підстава та предмет спору.

У постановіВеликоїПалати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц вказано, щопідстави позову - цеобставини, якимипозивачобґрунтовуєсвоївимогищодозахисту права абоохоронюваного законом інтересу. Відпідстав позову слідвідрізнятиправовіпідстави позову (правовеобґрунтування позову) - правовукваліфікаціюобставин, якимипозивачобґрунтовуєсвоївимоги.

Проте, суд першоїінстанціїпомилковозробиввисновок про тотожністьпідстав, предмета позову та суб`єктного складу сторін, виходячи з наступного.

У справі № 761/48218/24 позивачем є мати - ОСОБА_2 . У справі №761/16897/25 навпаки: позивачем є батько - ОСОБА_6 . У справі № 761/48218/24 відповідачем є батько - ОСОБА_6 . У справі №761/16897/25 позивачем є мати - ОСОБА_2 .

Таким чином у вищеназваних справах, що перебувають у провадженні суду одночасно не збігаєтьсясуб`єктний склад.

У справі №761/48218/24 предметом позову є стягнення аліментів на користь матері ОСОБА_2 задля утримання усіх чотирьох дітей, з ОСОБА_1 . Натомість, у справі №761/16897/25 предмет позову зовсімінший: стягненняаліментів на користь батька ОСОБА_7 з відповідачкиОСОБА_2.

Суд зауважує, що і підстави позовів є також різними. У справі №761/48218/24 підставою позову є те, щовідповідачОСОБА_1 не виконуєсвійобов`язок з утриманнядітей. У справі №761/16897/25 зовсіміншапідстава позову - відповідачкаОСОБА_2 не виконуєсвійобов`язок з утриманнясинаОСОБА_3.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, оскільки суб`єктний склад предмет та підстави його позову не є тотожними із суб`єктним складом, предметом та підставами позову ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що залишення позову без розгляду з підстав, наведених судом першої інстанції за обставин нетотожності пред`явлених позовів у наведених цивільних справах, є перешкодою у доступі до правосуддя ОСОБА_1 .

При цьому колегія суддів акцентує увагу на тому, що в разі встановлення проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 до певного періоду з матір`ю, а з іншого періоду з батьком, позовні вимоги матері підлягатимуть частковому задоволенню до певної дати, а з часу проживання одного сина з батьком, мати має також обов`язок надавати кошти на його утримання і батько має право на отримання аліментів , саме з дати звернення з позовом до суду. За таких обставин залишення позову батька у цій справі без розгляду призведе до порушення його права на отримання аліментів від матері з дати звернення його з позовом до суду за доведеності, що син на якого він просить стягнути аліменти знаходиться на повному його утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів установила, що при постановленні ухвали про залишення позову без розгляду у справі суд першої інстанції порушив норми процесуального права, дійшов помилкових і таких, що не відповідають обставинам справи унаслідок їх неповного з`ясування, висновків про тотожність позовних вимог у межах цієї справи та справи № 761/48218/24, а тому є підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції про залишеня позову без розгляду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шульженко Денис Юрійович - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 липня 2025 рокускасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2025 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді Н.В. Поліщук

В.В. Соколова