Провадження № 2/202/170/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді ДоценкоС.І.,

за участю секретаря судового засідання Тарасової К.О.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

представників відповідача Прохорова С.С., Сліз А.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу №202/17680/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Парк культури та відпочинку Придніпровський» Дніпровської міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку при звільненні та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ

02 жовтня 2023 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд стягнути з Комунального підприємства «Парк культури та відпочинку Придніпровський» Дніпровської міської ради на її користь заборгованість по заробітній платі, яка не була виплачена при звільненні і яка з урахуванням уточненого розрахунку становить 6687,85 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.01.2023 по 31.10.2023 року включно ,що становить 134 287,90 грн, моральну шкоду в розмірі 20000 грн., а також покласти на відповідача судові витрати по сплаті судового збору, який становить 1542.88 грн.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 2020 року. В 2022 році в неї не склались відносини з керівництвом та 29.12.2022 року вона написала заяву про звільнення. Уповноважені особи відповідача відмовились реєструвати її заяву про звільнення та вимагали змінити формулювання. Вона відмовилась. Після цього на роботу більше не вийшла. 25.01.2023 року наказом №15-к її було звільнено з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. 26.01.2023 року вона прийшла до офісу підприємства, щоб отримати трудову книжку, наказ про звільнення та розрахунку всіх належних сум при звільненні. Її до офісу не впустили. В подальшому 06.02.2023 року вона зверталась на гарячу лінію Дніпровської міської ради , Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці. Будь-яких листів від відповідача на свою адресу вона не отримувала. Не оспорюючи підстави звільнення, просить стягнути заборгованість по заробітній платі , яка не була виплачена при звільненні та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.01.2023 по 31.10.2023 року, а також моральну шкоду , тому що внаслідок не виплати заробітної плати , вона була обмежена в можливостях придбання одягу, їжі, ліків, предметів першої необхідності та застосовувати зусилля для організації свого життя.

Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 03.10.2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом; вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та задоволено заяву позивача про витребування доказів, а саме витребувано у відповідача копії наказу про прийняття на роботу / звільнення, довідки про доходи, довідку про заробітну плату за два останні місяці роботи та її середньоденну заробітну плату,та трудову книжку ОСОБА_1

16.08.2023 року представником відповідача надано відзив на позовну заяву , в якому проти позовних вимог заперечував.

Заперечення обґрунтовані тим, що наказом від 23.11.2021 N?149-к ОСОБА_1 прийнято на посаду озеленювача (І розряд) у відділ утримання зелених зон КІ «ПКТВ Придніпровський» ДМР. З 29.12.2022 вона без поважних причин перестала виходити на роботу, а тому 25.01.2023 року вона була звільнена з роботи наказом від 25.01.2023 15-к за прогули без поважних причин відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України. Наказ про звільнення був направлений їй листом від 26.01.2023 N? 01/26-4 разом з розрахунковим листом (копії надаються). Лист повернувся без вручення. Крім цього, листом від 26.01.2023 N? 01/26-4, який повернувся за строком зберігання повідомлено її про необхідність з?явитися до офісу КІ «ПКТВ Придніпровський» ДМР за трудової книжкою. Твердження позивача про те, що вона 26.01.2023 року приходила в офіс відповідача і її не пустили , не відповідає дійсності. Відповідач здійснював всі залежні від нього заходи з метою вручення зазначених документів. Щодо відсутності заборгованості по заробітній платі. Зазначає,що дійсно надходили безпідставні адвокатські запити від 17.07.2023 N? 209. 18.07.2023 ,від 17.07.2023 N? 209 «Про надання копій документів, які мають відношення до громадянки ОСОБА_1 ». Але ж на ці запити витребувані документи не були надані, тому що її повноваження не були підтверджені належним чином , у відповідності до статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (надалі - Закон) Отже, у зв?язку із не підтвердженням повноважень адвоката на надання правової допомоги, відсутні й підстави для надання КП «ПКТВ Придніпровський» ДМР інформації та/або документів на такий запит.

25.01.2023 року у день звільнення ОСОБА_1 , до Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Дніпра надано розрахунково-платіжну відомість для здійснення виплати заробітної плати.

У відповідності до розрахунково-платіжної відомості працівника ОСОБА_1 за січень 2023 року ОСОБА_1 нараховано 3861,61 грн., що складається з 4330,87 грн компенсації за невикористану відпустку 14 к.д., та перерахунок за грудень 2022 року у вигляді відрахування за 29.12-30.12.2022 року у сумі - 469,26 грн.. Зокрема, із нарахованої суми утримано податку всього - 791,63 грн..

Отже, загальна сума розрахунку при звільненні склала 3069,98 грн, яка була виплачена 03.02.2023 року .

При цьому, відповідач зазначає, що є Комунальним підприємством, та фінансується із місцевого бюджету Дніпровської міської ради. Затримка виплати у 7 робочих днів відбулась з вини саме Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Дніпра.

Так, КП «ПКТВ Придніпровський» ДМР листом від 08.09.2022 N?9/08- звернулося до Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Дніпра із запитом про надання інформації щодо проведення платежів, на який отримало відповідь листом від 19.09.2022 N?03-06-06-864, згідно з яким вони здійснюють платежі за дорученням клієнтів з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунку (копія надається).

Тобто, у зв?язку із війною, управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Дніпра здійснювало виплати платежі за дорученням клієнтів з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунку.

КП «ПКТВ Придніпровський» ДМР вважає за можливе стверджувати щодо затримки у виплаті заробітної плати внаслідок обставин непереборної сили, а тому згідно з ч.3 статті 10

Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов?язання щодо строків оплати праці.

КП «ПКТВ Придніпровський» ДМР відрахування до Пенсійного фонду України здійснювались при кожній виплаті заробітної плати (за першу або другу половину місяця),які відображаються в звіті «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску. Звіти здаються щоквартально та подані вчасно.

Щодо недобросовісності колишнього працівника та не бажання отримувати трудову книжку, на виконання вимог ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2023, КП «ПКТВ Придніпровський» ДМР надає трудову книжку на ім?я ОСОБА_1 до суду. КП «ПКТВ Придніпровський» ДМР лише за заявою ОСОБА_1 (зразок їй надавався листом від 26.01.2023 N? 01/26-4) має право направити трудову книжку поштовим зв`язком. ОСОБА_1 була обізнана про дату та підставу свого звільнення, однак на пропозиції роботодавця отримати трудову книжку та копію наказу про звільнення разом з розрахунковим листом, маючи фактичну можливість їх отримати у 2023 році, безпідставно відмовлялася від отримання цих документів.

Така поведінка працівника не може бути визнана добросовісною та залишена поза увагою суду при вирішенні питання щодо дотримання строку передбаченого статтею 233 К3Пп України.

19 липня 2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» N? 2352, яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю.

Зокрема, важливих змін зазнали норми законодавства щодо порядку звернення громадян до суду у разі виникнення трудових спорів в частині строків таких звернень.

Частини перша та друга статті 233 Кодексу законів про працю України (строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів) викладені у наступній редакції:

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП).

Після набуття чинності Закону, звернутися із заявою про виплату всіх сум, що належать працівникові в разі звільнення він може у 3-місячний строк із дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Якщо питання не йде про порушення трудових прав при звільненні, то діє загальний строк для вирішення трудових спорів - 3 місяці.

Якщо працівник з поважних причин пропустив установлені строки для звернення до суду, то відповідно до статті 234 КЗпП суд може поновити ці строки. Проте, терміни поновлення теж зазнали змін.

В свою чергу, КП «ІКТВ Придніпровський» МР вживало всі необхідні заходи та створило належні умови для отримання документів працівником, який діючи на власний розсуд, свідомо відмовилася від їх отримання без поважних причин.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.11.2021 N?387/326/20.

Враховуючи викладене, КП «ПКТВ Придніпровський» ДМР вважає, що передбачений статтею 233 К3п|П України строк звернення до суду, у даному випадку, необхідно обчислювати із 27 січня 2023 року - дати коли ОСОБА_1 без поважних причин відмовилася отримувати лист від 26.01.2023 N? 01/26-4 з викладених у ньому питань, зафіксована роботодавцем та підтверджена належними і допустимими доказами. Щодо посилань ОСОБА_1 про неможливість працевлаштуватись без трудової книжки.

10.06.2021 набув чинності Закон від 05.02.21 р. N? 1217-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» (далі - Закон N? 1217), яким були внесені зміни до КЗпП. З 10.06.21 року розпочався перехід на електронний облік трудової діяльності, який триватиме 5 років (до 10.06.26 р.).

Частиною 2 статтею 24 КЗпП передбачено, що при укладенні трудового договору громадянин зобов?язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров?я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.

Тобто, законодавець чітко визначив, що при укладенні трудового договору громадянин подає трудову книжку (У разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєтру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування, які можна отримати у Пенсійному фонді України.

Зокрема, приписами ст. 47 КЗпП не передбачено обов`язку у роботодавця видати трудову книжку працівнику при звільненні.

Вимога про видачу трудової книжки від ОСОБА_1 не надходила до КП «ПКТВ Придніпровський» ДМР, а Позивач ухилялася від отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення, письмового повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні.

Натомість за доцільно згадати висновок Верховного Суду в якому підсумовується, що реалізація права працівника отримати в день звільнення трудову книжку та копію наказу про звільнення кореспондується не лише з обов?язком роботодавця видати вказані документи, а й із добросовісною поведінкою самого працівника. Він, за наявності відповідної пропозиції роботодавця та фактичної можливості отримати ці документи, не повинен ухилятись від їх отримання. Про це йдеться у постанові ВС/КЦС від 03.11.2021 р. у справі N? 387/326/20.

Відповідач стверджує , що заборгованість по заробітній платі відсутня. Просить застосувати до правовідносин строки позовної давності , передбачені 233 Кодексу законів про працю України та відмовити в позові.

Разом з відзивом , на виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2023, КП «ПІКТВ Придніпровський» ДМР надав:

довідку про нараховані та виплачені ОСОБА_1 суми при звільненні за січень 2023;

довідку про доходи від 13.11.2023 N? 11/13-1 (дохід ОСОБА_1 за період з 01.02.2022 по 25.01.2023 склав 109618,41 грн.);

довідку про заробітну плату за останні 2 місяці роботи та її середньоденну заробітну плату від 13.11.2023 N? 11/13-2 (дохід ОСОБА_1 за період з 01.11.2022 по 31.12.2022 склав 20784,74 грн.). Середньоденна заробітна плата складає 494,87 грн.

наказ про звільнення ОСОБА_1 №15-к від 25.01.2023,

меморіальний ордер №16962 від 03.02.2023 року про виплату ОСОБА_1 заробітної плати за 2 половину січня 2023 року в сумі 3069,98 грн,

трудова книжка ОСОБА_1 .

Позивачем надана відповідь на відзив , яка ухвалою суду від 24.04.2024 року залишена без розгляду на підставі ч.2 ст126 ЦПК України у зв`язку із пропуском встановленого строку.

Ухвалою суду від 19.12.2023 року витребувано у відповідача за клопотанням позивача довідку про суми заробітної плати та інші виплати ,які перераховані ОСОБА_3 на банківську картку за період з січня 2022 по січень 2023 та копії меморіальних ордерів на виплату сум.

Ухвалою суду від 19.12.2023 року суд зобов`язав позивача подати до суду відповіді на постановлені відповідачем запитання у формі заяви свідка або при наявності підстав , заяву про відмову надати відповіді на поставлені запитання.

28.12.2023 року подана заява свідка ОСОБА_1 на вимогу відповідача.

28.12.2023 року ОСОБА_1 за її заявою була повернута витребувана у відповідача трудова книжка на її ім`я.

21 лютого 2024 року відповідачем була надана суду заява від 20 лютого 2024 року про уточнення сум, що були виплачені як дохід позивача із зазначенням, що первісна довідка не відповідає дійсності і є помилковою.

В повторній довідці про дохід позивача за період з 01.01.2022 року по 25.01.2023 року за N? 2/2-3 від 02.02.2024 року суми отриманого доходу та розмір середньоденної заробітної плати є меншими ніж в первинній, також в довідці про дохід за останні два місяці роботи є меншою середньоденна заробітна плата при тій же кількості відпрацьованих днів.

03.04.2024 року позивачем надано заява про уточнення розрахунку сум , що підлягають стягненню відповідно до заявлених позовних вимог, який зроблено на підставі витребуваних у відповідача довідок про виплачений доход та середній заробіток . Позивач зазначила, що в позовній заяві вона просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі без визначення суми стягнення , тому що на момент звернення із заявою вона не могла визначити без довідок відповідача про нараховані та виплачені, або не виплачені суми при звільненні та довідки про доходи, тобто мою заробітну плату за останні 2 місяці роботи та мою середньоденну заробітну плату. Вона додала лише копію форми ОК-5 Пенсійного фонду. На виконання ухвали суду про витребування доказів відповідачем була надана довідка про дохід позивачки за період з 01.02.2022 року по 25.01.2023 року за N?11/13-1 від 13.11.2023 року та була надана довідка про середньоденну заробітну плату за два останні місяця роботи N?11/13-2 від 13.11.2023 року. Суми сукупного доходу за період листопад 2022 року-грудень 2022 року, вказані в цій довідці, теж відповідають сумам заробітку для нарахування пенсії, вказаним у формі ОК-5 Пенсійного фонду України. 21 лютого 2024 року відповідачем була надана суду заява від 20 лютого 2024 року про уточнення сум, що були виплачені як дохід позивача із зазначенням, що первісна довідка не відповідає дійсності. В повторній довідці про дохід позивача за період з 01.01.2022 року по 25.01.2023 року за N? 2/2-3 від 02.02.2024 року сума заробітної плати були зазначені меншими та не відповідали розміру сум, вказаних в першій довідці відповідача за N?11/13-1 від 13.11.2023 року, а також у формі ОК-5 Пенсійного фонду України. В новій довідці про середньоденну заробітну плату від 02.02.2024 року за N? 2/2-2 суми сукупного доходу за період з листопада 2022 року-грудень 2022 року не відповідають сумам її заробітку для нарахування пенсії, вказаним у формі ОК-5 Пенсійного фонду України, та сумам, вказаним в першій довідці відповідача за N?11/13-2 від 13.11.2023 року, яка була надана суду відповідачем раніше. Суми виплат у повторній довідці скореговані у відповідності із виплатами, зазначеними у наданій нею виписці по картковому рахунку позивача в АТ « Банк Кредит Дніпро» від 04 серпня 2023 року, яку позивач додала до справи. Позивач вважає, що повторна довідка є неналежним доказом і просила взяти за основу як доказ першу довідку відповідача про виплачений дохід позивачу за період з 01.02.2022 року по 25.01.2023 року за N?11/13-1 від 13.11.2023 року, яка відповідає формі ОК-5 Пенсійного фонду України. Зазначена довідка вказує на те, що суми доходу (суми до виплати) не відповідають тим сумам, які я фактично отримала позивач як заробітну плату на свою банківську картку в АТ «Банк Кредит Дніпро». Так, как, в довідці відповідача вказано, що сума до виплати в травні 2022 року складає 6063 грн.46коп.,а із виписки банку по рахунку видно, що в травні позивачка отримала від відповідача зарплату в розмірі 4252грн.30коп. Тобто, відповідач не доплатив в травні 1811грн. 1бкоп. В червні сума до виплати складає 8448грн. 46 коп.,а відповідач перерахував на картку тільки 6905грн. 06 коп. Заборгованість в червні складає 1543грн.40 коп. В листопаді сума до виплати складає 8448грн. 46коп,а відповідач перерахував до виплати на картку тільки 7500грн. Заборгованість за листопад складає 948грн.4бкоп. В грудні сума до виплати складає 8075 грн.40коп.,а перераховано до виплати тільки 6063 грн.47 коп. Заборгованість за грудень складає 2011грн.93 коп. В січні 2023 року сума до виплати згідно довідки про доходи, наданої відповідачем на запит суду, складає 3442грн. 88 коп., а на картку відповідач перерахував мені тільки 3069грн.98коп.Заборгованість за січень складає 372грн.90 коп. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі складає 6687грн. 85коп. (1811 грн.16коп.+ 1543грн.40коп.+ 948грн.46коп.+ 2011грн. 93 коп.+ 372грн.90 коп.=6687грн.85коп.). З тих же самих причин вважає, що розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні потрібно робити на підставі першої довідки відповідача за N?11/13-2 від 13.11.2023 року, яка відповідає формі ОК-5 Пенсійного фонду України. Розмір суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 січня 2023 року по 31 жовтня 2023 року включно складає 137573грн.86 коп. із такого розрахунку:494 грн.87 коп. ( середньоденна заробітна плата згідно першої довідки відповідача за N?11/13-2 від 13.11.2023 року, яка відповідає формі ОК-5 Пенсійного фонду України, за листопад та грудень 2022 року) х 278 календарних днів затримки розрахунку при звільненні = 137573грн. 86коп. Так, відповідно до зазначеного розрахунку позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 6687,85 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 січня 2023 року по 31 жовтня 2023 року в сумі 137573,86грн, а також 20 000 грн за моральну шкоду.

Відповідачем 12.04.2024 року подане заперечення на заяву від 03.04.2024 року , в якій просили залишити без розгляду заяву позивача від 03.04.2024 року та довідку від 13.11.2023 року №11/13-1 тому що довідка є недостовірним доказом, а заява подана з пропуском строку.

24.04.2024 року позивачем подана заява не приймати до розгляду нову довідку відповідача про дохід ОСОБА_3 № 2/2-3 від 02.02.2024 року , та довідку про середньоденну заробітну плату від 02.02.2024 за № 2/2-2 , квитанцію №2 від 05.02.2024 та квитанцію № 2 від 06.02.2024 року

24.04.2024 року ухвалою суду відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про не прийняття доказів , задоволено клопотання представників відповідача про залишення без розгляду відповідь на відзив ОСОБА_1 від 12.12.2023 року, допущено в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Ретинську та представника відповідача ОСОБА_6 , відмовлено, в задоволенні клопотання про визнання недопустимими доказами виписки АТ « БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» по рахунку Попової від 14.08.2023 року , довідки відповідача № 11/13-1 від 13.11.2023 та відмовлено в залишенні без розгляду заяви позивача від 03.04.2024 року про розрахунок заборгованості.

Ухвалою суду від 26.04.2024 року на підставі ст.40 ЦПК України заяву представників відповідача про відвід судді передано на розгляд іншого судді.

Ухвалою суду від 29.04.2024 року відмовлено в в задоволенні заяви представників відповідача про відвід судді.

Ухвалою суду від 26.06.2024 року залишено без розгляду на підставі ч.5 ст.39 ЦПК України заяву представника відповідача про відвід судді.

Ухвалою суду від 07.11.2024 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача від 09.05.2024 року про витребування від позивача ОСОБА_3 та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області інформації за формою ОК-5 щодо суми заробітку для нарахування пенсії ,страхового стажу, сплати страхових внесків за 20022 рік ОСОБА_7 .

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Вважають, що подано достатньо доказів на підтвердження наявності заборгованості на час звільнення, яка не була сплачена в день розрахунку при звільненні та не сплачена до теперішнього часу, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди. Просили прийняти за основу довідки відповідача про дохід отриманий позивачкою, зазначений в первісних довідках наданих відповідачем до відзиву на позовну заяву, тому що первісна довідка збігається із наданою відповідачем інформацію в Пенсійний фонд України ( довідка ОК-5). На думку сторони є очевидним, що повторна довідка, в якій сума доходу є меншою, перероблена відповідачем відповідно до наданої позивачем довідки з банку про фактично отриманий дохід за 2022 рік та така дія направлена на те щоб укрити заборгованість по невиплаченій заробітній платі. В день звільнення позивачка не була на роботі, в офіс наступного дня її не пустили, поштових відправлень від відповідача з наказом про звільнення та розрахунком сум при звільненні вона не отримувала. Навіть за офіційним зверненням адвоката вона не змогла отримати наказ про звільнення та довідки про дохід та розрахунок при звільненні. Вважає, що строк звернення з позовом не пропущений тому що отримала відомості про розрахунок і трудову книжку лише в суді. Заборгованість не виплачена.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечували. Зазначили, що заборгованості по заробітній платі перед позивачем немає. Позивачка була звільнена за порушення трудової дисципліни за ініціативою власника. В останній день вона не була на роботі , тому наказ про звільнення, розрахунок виплат при звільненні їй було направлено по пошті та рекомендовано з`явитись до офісу для отримання трудової книжки . Відправлення повернулось без вручення, хоча вважають що вона відмовилась від його отримання. Заява ОСОБА_3 , що вона приходила в офіс не відповідає дійсності. Адвокат від її імені звертався з заявою про надання документів про отриманий доход та наказ про звільнення, але їй не було надано витребувані документи про звільнення , тому що вона не підтвердила належним чином свої повноваження. Моральна шкода не доведена. Окрім того вважають, що позивачем пропущено строк позовної давності, тому що звернулась поза межами строків , встановлених для трудових спорів, що є самостійною підставою для відмови в позові. Просили суд не приймати як доказ первісну довідку про розмір доходу позивача а 2022 -2023 р.р. та довідку про середню заробітну плату , тому що зазначені довідки мають помилки в розрахунку, які виправлені. Та просили прийняти як належний доказ повторну довідку, яка підтверджує відсутність заборгованості перед відповідачем. Також , зазначено, що відповідач є структурним підрозділом Дніпровської міської ради , і не є самостійним розпорядником грошових коштів. Розрахунок при звільненні був зроблений на початку лютого, на що є об`єктивні причини в умовах воєнного стану.

Дослідивши заяви по суті справи та надані сторонами докази , суд встановив наступні обставини.

Позивач перебував у трудових відносинах з КП «Парк культури та відпочинку» Придніпровський» Дніпровської міської ради озеленювачем ( 1 розряду) відділу утримання зелених зон з 24.11.2021 року ( копія наказу №149-к від 23.11.2021 року про прийняття на роботу)

Наказом №15-к від 25.01.2023 року ОСОБА_1 була звільнена з посади на підставі п.4 ст.40 КЗпП України з 25.01.2023 року. Головному бухгалтеру доручено провести остаточні розрахунки при звільненні та виплатити компенсацію невикористаної відпустки за 14 днів ( копія наказу №15-к від 25.01.2023 року ). Наказ підписаний директором , є відмітка про ознайомлення головного бухгалтера але не містить підпису про ознайомлення з ним ОСОБА_1 .

Відповідно до копії квитанцій про направлення рекомендованого листа від 27.01.2023 року, листа опису вкладення, супровідного листа від 26.01.2023 №01/26-4 ОСОБА_3 на адресу проживання рекомендованим листом направлялась копія наказу про звільнення, , розрахунковий лист та повідомлення про можливість отримати трудову книжку в приміщенні підприємства . В листі вкладення також зазначено «зразок заяви на 1 аркуші».

Із копії конверту встановлено, що ОСОБА_3 не отримала відправлення , але не зазначено причини недоставлення рекомендованого листа .

Попова з заявою про порушення відповідачем щодо неї законодавства про працю 06.02.2023 року зверталась на гарячу лінію Дніпровської міської ради , 19.04.2023 року - до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, але це звернення , відповідно до відповідей стосувалось підстав звільнення з посади.

Відповідно до адвокатського запиту 18.07.2023 року ( вхід. №215) адвоката Лемзенко В.Л. , остання зверталась до відповідача з адвокатським запитом про отримання копії наказів про прийняття / звільнення з роботи ОСОБА_1 , довідки про нараховані та виплачені /не виплачені належні ОСОБА_3 суми при звільненні та довідки про доходи за останні два місці роботи та її середньоденну заробітну плату.

24.07.2023 року за № 07/19-1 відповідач надав відповідь адвокату Лемзенко В.Л. про відмову в наданні витребуваних документів, тому що наданий адвокатом ордер від 17.07.2023 року серії АЕ № 1119310 не містить обов`язуового реквізиту, передбачено п.п.12.3 п.12 Положення про ордера на надання правничої допомоги .

Згідно з довідкою №11/13-1 від 13.11.2023 року КП «Парк культури та відпочинку Придніпровський ДМР», яка додана відповідачем до відзиву на позовну заяву встановлено, що за період з 01.02.2022 року по 25.01.2023 року ОСОБА_3 було нараховано сукупний доход 109618 ,41 грн , утримання 22471,83 грн та сума визначена сума до виплати 87146,58 грн.

При цьому суми за лютий, березень, травень - щомісячно по 7627 грн сукупного доходу та по 6063,46 грн - суми до виплати. В квітні відповідно - 8747 грн / 6953 грн, червні серпні по 10627 грн/ 8448,46грн, вересень 10365грн / 8241,76 грн , жовтень листопад - 10627грн / 8448,46 грн, грудень 10157,74 грн/ 8075,40 грн, січень 2023 - 4330,67/ 3442,88 грн.

Відповідно до розрахунково- платіжної відомості працівника за січень 2023 року Поповій нараховано 4330,87 грн компенсації невикористаної відпустки 14 календарних днів та із цієї суми вирахувано 469,26 грн перерахунок за грудень 2022 (29.12-30.12.202) Всього нараховано 3861,61 Утримано обов`язкових платежів 791,63 грн. До виплати 3069,98 грн.

Із довідки №11/13-2 від 13.11.2023 року за останні два відпрацьованих місяця ОСОБА_3 було нараховано сукупний дохід за період з 01..11.2022 по 31.12.2022 року в сумі 20784,74 грн. за 42 відпрацьованих дні, та зазначено середньоденну заробітну плату в сумі 494,87 грн.

Відповідно до меморіального ордеру № 16962 від 03.02.2023 року відповідач перерахував на рахунок ОСОБА_1 3069,98 грн 03.02.2023 року ( неоспорювану ним суму)

Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» за період з 20.05.2022 року по 04.02.2023 року заробітна плата зараховувалась двічі на місяць. Остання виплата з призначенням «заробітна плата « була виплачена 03.02.2023 року в сумі 3069,98 грн.

Згідно із додатком до довідки АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» про рух коштів за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 на банківський рахунок ОСОБА_1 з 20.05.2022 по 27.12.2022 було зараховано 58308 гривень.

Із аналізу досліджених доказів судом встановлено, що предметом позову є правовідносини які виникли у зв`язку із невиплатою працівнику заборгованості по заробітній платі за період з травня 2022 по січень 2023 року , яка не була виплачена при звільненні 25.01.2023 року ( 116 КЗпП) , право позивача на отримання середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати ( 117 КЗпП) та моральної шкоди в порядку ст.237-1 КЗпП.

До правовідносин підлягає застосуванню Закон, який діяв на час їх виникнення.

Конституцією України гарантується право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі ст.94 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Частина 1 ст.47 КЗпП України зобов`язує роботодавця у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України в редакції на момент виникнення правовідносин при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до вимог ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що позивачка була звільнена з роботи 25.01.2023 року.

Сторонами не оспорюється що ОСОБА_1 в день звільнення не працювала, що відповідно до положень ст.82 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню.

Таким чином, виходячи із положень ст.47 КЗпП відповідач як роботодавець був зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу.

Відповідно до копії рекомендованого листа від 27.01.2023 року, листа опису вкладення, супровідного листа від 26.01.2023 №01/26-4 роботодавцем ОСОБА_3 на адресу проживання рекомендованим листом направлялась копія наказу про звільнення, , розрахунковий лист та повідомлення про можливість отримати трудову книжку в приміщенні підприємства , та форма заяви на 1 аркуші. Але ж із копії конверту встановлено, що ОСОБА_3 не отримала відправлення , але не зазначено причини недоставлення листа .

Визначаючи з якого часу у відповідача виник обов`язок провести розрахунок з позивачем при звільненні , суд виходить із положень ст.116 КЗпП , відповідно до якої якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до позовної заяви позивач не погодилась з проведеним розрахунком при звільненні та звернулась до суду з вимогою про стягнення заборгованості по заробітній платі 02.10. 2023 року без зазначення суми стягнення, мотивуючи тим, що відповідач відмовився надати інформацію про нараховані та виплачені суми та позбавив можливості перевірити правильність нарахованих та виплачених сум при розрахунку при звільненні.

На підтвердження факту того що вона намагалась отримати інформацію про нарахований та виплачений їй дохід, наказ про звільнення та розрахунок при звільненні , позивачем надано копію звернення адвоката Лемзенко В.Л в її інтересах 18.07.2023 року.

Відповідач не заперечує , що отримував два запита від адвоката в інтересах ОСОБА_3 , в яких вона намагалась отримати наказ про звільнення, трудову книжку , довідку про доходи за 2022 рік та довідку про середній заробіток ОСОБА_1 . Але ж у наданні такої інформації адвокату було відмовлено, як суд вважає з формальних причин.

Таким чином, відповідачем не доведено, що відповідачка ухилялась від отримання наказу про звільнення, розрахунку про нарахований та виплачений доход при звільтненні

Тому суд вважає, що дата звернення з вимогою надати інформацію про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні 18.07.2023 року є в розумінні ст.116 КЗпП вимогою працівника Попової про розрахунок, а тому у відповідача з наступного робочого дня 19.07.2023 року виник обов`язок провести розрахунок та повідомити про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні).

Судом встановлено, що відповідач виплатив неоспорювану ним суму, не в день звільнення ОСОБА_3 , а через 8 днів після звільнення - 03.02.2023 року як розрахунок при звільненні в сумі 3069,98 грн., який складався із компенсації за невикористану відпустку 14 днів , та відрахуванням із цієї суми перерахунку за два дні грудня 2022 року ( 4330,87 грн-469,26 грн = 3861,61 грн ( сума без утримання обов`язкових податків та зборів ) В зазначеній розрахунковій відомості відсутні відомості про заборгованість по заробітній платі.

Позивач, звертаючись до суду, не погодилась з сумою виплати при звільненні і вважає, що при розрахунку їй не була виплачена заборгованість за попередні місяці роботи в 2022 році.

Позивач стверджує, що відповідач має перед нею заборгованість по заробітній платі , що підтверджується сумами, зазначеними до виплати, в наданій відповідачем на вимогу суду довідці про її дохід за період з 01.02.2022 року по 25.01.2023 року за N?11/13-1 від 13.11.2023 року.

При порівняння сум, зазначених до виплати в довідці відповідача за N?11/13-1 від 13.11.2023 року з випискою з банківського рахунку ОСОБА_3 про суми зарахованої заробітної плати встановлено, вважає, що в травні 2022 року їй не доплачено 1811грн. , в червні 2022 - 1543грн.40 коп., в листопаді 2022 - 948грн.46 коп., в грудні - 2011грн.93 коп., в січні 2023 року - 372грн.90 коп. Загальна сума заборгованості відповідача по заробітній платі складає 6687грн. 85коп. (1811 грн.16коп.+ 1543грн.40коп.+ 948грн.46коп.+ 2011грн. 93 коп.+ 372грн.90 коп).

Суд, проаналізувавши суми про нарахування заробітної плати (сукупний дохід) та суми, зазначені до виплати , після утримання обов`язкових платежів які зазначені в довідці КП «Парк культури та відпочинку Придніпровський» за N?11/13-1 від 13.11.2023 року про дохід ОСОБА_1 за період з 01.02.2022 року по 25.01.2023 року ( а.с.83т.1) та відомості по рахунку ОСОБА_1 про надходження коштів та зарахування заробітної плати в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» за період з 20.05.2022 по 04.02.2023 ( дві довідки а.с. 108,157 т.1 ) , судом встановлено, що дійсно суми до виплати ( після утримання податку), зазначені в довідці КП «Парк культури та відпочинку Придніпровський» за N?11/13-1 від 13.11.2023 не відповідають сумам що зараховані на банківський рахунок позивачки.

Враховуючи, що відповідач ставить під сумнів надану ним же довідку про нараховану та виплачену позивачу заробітну плату за N?11/13-1 від 13.11.2023 року, суд порівняв суми, які зазначені в цій довідці з відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 , які надані відповідачем до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування відповідно до Закону України « Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ( позивачем надана Довідка форми ОК-5 від 27.07.2023 року а.с. 33)

Така інформація відображена в наданому позивачем витягу форми ОК-5 про індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ПФУ яка сформована 27.07.2023 року яка сформована до подачі позовної заяви.

Суд вважає інформацію, що там зазначена достовірною, тому що до Закону України « Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» саме на роботодавця, як страхувальника, покладається обов`язок сплачувати єдиний страховий внесок та цим законом саме на роботодавця, як страхувальника покладено відповідальність за ведення бухгалтерської документації на підставі якої нараховується єдиний страховий внесок та подання достовірних відомостей про застраховану особу . А сама застрахована особа не наділена правом вносити чи корегувати внесену інформацію.

При порівняння інформації із Реєстру єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про заробітну плату ОСОБА_1 за 2022- січень 2023 року ( довдка форми ОК-5) з довідкою про нараховану та виплачену позивачу заробітну плату за N?11/13-1 від 13.11.2023, встановлено, що відомості про нараховану заробітну плату ( сукупний дохід) збігаються, окрім відомостей за грудень 2022 року, де є лише розбіжності на суму 469,26 грн.

Але ж, судом встановлено, що, відповідно до розрахункової відомості працівника за січень 2023 року саме ця сума була відрахована із суми компенсації за невикористану відпустку як перерахунок за 29.12.-30.12.2022 року ( 10627,00( ОК-5) - 10157,74 грн ( сукупний дохід за грудень в довідці N?11/13-1 від 13.11.2023 року ) = 469,26 грн) ( а.с.84 т.1).

Зазначена довідка N?11/13-1 від 13.11.2023 підписана керівником підприємства та головним бухгалтером , має всі реквізити документу, скріплена печаткою.

Таким чином, суд переконався в достовірності інформації, яка відображена в довідці про нараховану та виплачену позивачу заробітну плату за N?11/13-1 від 13.11.2023 року і вважає її належним допустимим доказом.

З цих же підстав суд не вважає достовірним доказом повторно надану довідку КП «Парк культури та відпочинку Придніпровський» від 02.02.2024 року № 2/2-3 , в якій зазначені суми збігаються з сумами виплат ОСОБА_3 , які зараховані на банківський рахунок ОСОБА_3 , яка подана відповідачем після з`ясування розбіжностей у виплаченій заробітній платі, тому що вона не відповідає інформації переданій відповідачем до Реєстру для сплати обов`язкових платежів та встановлення страхового стажу працівника.

Приймаючи як належний доказ первинну довідку N?11/13-1 від 13.11.2023 року суд також виходить із того, що ОСОБА_3 як працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах і не може будь яким чином впливати на інформацію про доходи яка була надана керівником підприємства та головним бухгалтером як до суду так і до Реєстру застрахованих осіб.

Таким чином, судом встановлено, що в травні 2022 року позивачу не було доплачено 1811грн. , в червні 2022 - 1543грн.40 коп., в листопаді 2022 - 948грн.46 коп., в грудні - 2011грн.93 коп., в січні 2023 року - 372грн.90 коп.

Таким чином, судом встановлено наявну заборгованість відповідача по заробітній платі , що не була виплачена позивачу при звільненні в сумі 6687грн. 85коп. (1811 грн.16коп.+ 1543грн.40коп.+ 948грн.46коп.+ 2011грн. 93 коп.+ 372грн.90 коп) а тому є доведеним порушення трудових права працівника про отримання всіх сум, що належать працівнику при звільненні.

Представниками відповідача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, з посиланням на положення ст. 233 КЗпП України.

Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України, в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник може звернутись у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

У п. п. 39, 40 постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду, від 24 квітня 2019 року у справі № 607/14495/16-ц, зазначено, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Тому суд вважає, що за ст. 233 КЗпП України відправною точкою для розрахунку строку звернення до суду є день одержання працівником письмового повідомлення про суми, тобто, в таких судових справах належить доводити коли саме працівник отримав таке повідомлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не була повідомлена про суми нараховані та виплачені при звільненні , та отримала відомості про нараховані та виплачені суми при звільненні лише після звернення з позовом до суду , коли за ухвалою суду були витребувані докази.

Таким чином, строк позовної давності не пропущений , а тому з відповідача на її користь необхідно стягнути недоплачену заборгованість по заробітній платі при звільненні в сумі 6687грн. 85коп.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.117 КЗпП в редакції на час виникнення правовідносин передбачено, що уразі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Враховуючи, що позивач на момент звільнення не працювала, суд вважає, що датою звернення з вимогою про проведення виплати є доведений і не оспорюваний сторонами адвокатський запит від 18.07.2023 року про надання інформації про нарахований та виплачений позивачу розрахунок при звільненні, а не дата звільнення. При тому що у відповідача виникає обов`язок провести розрахунок не пізніше наступного дня після пред`явлення вимоги, суд вважає, що з 19.07.2023 року у позивачки виникло право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, але ж не більше ніж за 6 місяців, відповідно до ст.117 КЗпП в діючій редакції.

При цьому суд вважає, що позивачкою не пропущений строк позовної давності за ст. 233 КЗпП України, тому що позивачка отримала письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні лише після звернення до суду з позовною заявою та витребування доказів судом .

Розраховуючи середній заробіток за час затримки розрахунку, суд враховує, що позивачкою за останні два місяці роботи отримано заробітну плату 20784,74 грн за 42 відпрацьованих дні. Виходячи з цього середньоденна заробітна плата становить 494,87 грн.

Період з 19.07.2023 по 19.01.2024 року становить 184 дня . Таким чином , середній заробіток за час розрахунку при звільненні становить 91056,08 грн.( 184 дні * 494,87)

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди то, відповідно до ст. 233 КЗпП для цих трудових спорів було пердбачено строк в три місяця з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

На думку суду, не отримавши розрахунок при звільненні наступного дня після звільнення , позивачка знала, про порушення свого права, а тому право на звернення до суду про стягнення моральної шкоди за не розрахунок при звільненні виникло у позивача не пізніше 26.01.2023 року, а вона звернулась до суду тільки 02.10.2023, тобто з пропуском строку позовної давності.

А тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Суд не приймає як докази аудіо запис , наданий відповідачем , тому що він стосується питань, що стосувались підстав для звільнення позивачки , а звільнення нею не оспорюється, та не стосується розрахунку при звільненні, а тому не відповідає критерію допустимості ( ст.78 ЦПК ).

З цих же підстав суд не приймає як докази показання свідків ОСОБА_8 , Чепурної, Ретинської, які не стосуються виплати ОСОБА_3 розрахунку при звільненні, а стосується лише підстав звільнення, які позивачем не оспорюються.

Таким чином, на користь позивача з відповідача необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі, яка не була виплачена позивачу при звільненні в сумі 6687грн. 85коп, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 91056,08 грн, а всього 97743,93 грн.

Судові витрати по справі складаються із судового збору за 3 вимоги майнового характеру , що становлять 1% від заявлених позовних вимог майнового характеру 154287,88 грн - 1542,88 грн і сплачені позивачем при зверненні з позовом .

Судові витрати підлягають розподілу пропорційно задоволених вимог, відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Враховуючи, що були задоволені позовні вимоги в розмірі 63 % від заявлених вимог, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 972 грн.

Керуючись ст.ст.4, 19, 81, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства « Парк культури та відпочинку Придніпровський» Дніпровської міської ради ( код ЄДРПОУ 3798080 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ): 1) заборгованість по заробітній платі за період з травня 2022 по січень 2023 року в сумі 6687 ,85 грн ( шість тисяч шістсот вісімдесят сім грн. 85коп) без утримання податків та інших обов`язкових платежів, які вже були утримані; 2) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 91056,08 грн. (дев`яносто одна тисяча п`ятдесят шість грн.,08 коп.) з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства « Парк культури та відпочинку Придніпровський» Дніпровської міської ради ( код ЄДРПОУ 3798080 ) судовий збір на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі 972 грн ( дев`ятсот сімдесят дві грн., 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 10.10.2025 року.

Суддя С. І. Доценко