ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1908/24Головуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М.
Провадження № 22-ц/817/977/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу №606/1908/24 за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 липня 2025 року (ухвалене суддею Черніцькою І.М., повний текст якого складено 14 липня 2025 року) в справі за позовом приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПАТ «УПСК», позивач, апелянт) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позов обґрунтовано тим, що між ПАТ «УПСК» та ОСОБА_3 укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/7824825. У відповідності до умов вказаного полісу страхування ПАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ЗАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам.

04 лютого 2021 року близько 09:55 год на автодорозі М-19 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Isuzu», номерний знак « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Isuzu», номерний знак НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень, а власнику матеріального збитку. Відповідно до постанови Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 лютого 2021 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху України, чим останній скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

АТ СК «АРКС» звернулось до ПАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом. На підставі страхового акту №040/037/012259/21/1 позивачем було виплачено потерпілому страхове відшкодування в розмірі 47150.13 грн. Однак позивач вважає, що відповідач керував забезпеченим транспортним засобом, що суперечить умовам договору, тому відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач має право на відшкодування 50% виплаченого страхового відшкодування в розмірі 23575.06 грн.

У зв`язку з наведеним позивач просив суд стягнути з відповідача страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 23575.06 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 липня 2025 року у задоволенні позову ПАТ «УПСК», відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ПАТ «УПСК» подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у даній справі страхувальником є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто особа, яка є пенсіонером, на день укладення полісу мав повні 68 років. На підставі зазначеного факту Поліс №АР/7824825 укладено із застосуванням пільги, що передбачена п.13.2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності

власників наземних транспортних засобів», і страхувальнику була надана відповідна знижка щодо сплати страхового платежу в розмірі 50 відсотків.

Водночас, дорожньо-транспортна пригода відбулася за участю забезпеченого автомобіля під керуванням відповідача ОСОБА_2 , однак на останнього не поширюється пільга у вигляді знижки щодо сплати страхового платежу, а тому на відповідача покладений обов`язок компенсувати 50% виплаченого страхового відшкодування.

Таким чином, позивач здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 вищевказаного Закону, оскільки дорожньо-транспортна пригода відбулася без особистого керування страхувальником ОСОБА_3 транспортним засобом.

Відтак, позивач вважає, що наявні відповідні правові підстави для стягнення завданих збитків в порядку регресу з Відповідача.

У зв`язку з викладеним позивач просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 липня 2025 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі не надходив.

За правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у даній справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

18 травня 2020 року між ПАТ «УПСК» та ОСОБА_3 укладено договір № АР/7824825 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.65).

Відповідно до умов Полісу, страхувальником є ОСОБА_3 , документ, що посвідчує особу паспорт серії НОМЕР_3 . Забезпечений транспортний засіб ЗАЗ 110206, номерний знак НОМЕР_1 . Страховий платіж становить 223 грн.

Також із даного полісу слідує, що в п.9 у графі «Зменшення пільговику (%)» страховим агентом проставлено прочерк. Строк дії полісу з 19 травня 2020 року до 18 травня 2021 року включно.

З матеріалів справи вбачається, що між СК «ARX» (попередня назва СК «АХА Страхування») та ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №533а0п.

Із додатку №2 до цього договору вбачається перелік ТЗ, які приймаються на страхування, зокрема транспортний засіб Isuzu NPR 75L-K, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 22 грудня 2017 року, виданого центр 5342 слідує, що власником транспортного засобу Isuzu, реєстраційний номер НОМЕР_2 є ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат».

Із довідки №170436 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що така мала місце 04 лютого 2021 року на автодорозі М-19 Доманове Ковель Чернівці Теребовля. Зіткнення лобове. Учасники ДТП: Легковий автомобіль ЗАЗ 110206, номерний знак НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 та вантажний фургон Isuzu AB220, номерний знак НОМЕР_2 , що належить ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», під керуванням водія ОСОБА_4 (а.с.8-9).

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 лютого 2021 року у справі за № 606/303/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу.

Із змісту постанови слідує, що 04 лютого 2021 року ОСОБА_2 о 09 годині 55 хвилин на а/д М-19 (на перехресті с.Сухостав та с.Яблунів), керуючи транспортним засобом, марки «ЗАЗ-110206», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги пункту 2.3 (б), 10.4 ПДР України, під час повороту ліворуч не надав переваги в русі зустрічному транспортному засобі, марки «ISUZU», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 та допустив із ним зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

В протоколі огляду транспортного засобу від 22 лютого 2021 року вказано характер пошкоджень (опис пошкоджень КТЗ) транспортного засобу Isuzu AB220.

Відповідно до звіту про оцінку автомобіля Isuzu AB220, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 25 березня 2021 року, на підставі виконаних розрахунків та рекомендацій, викладених в Методиці, складено висновок, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Isuzu AB220, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, станом на момент оцінки складає 51800.13 грн з врахуванням ПДВ, 46148.82 грн без врахування ПДВ.

Відповідно до страхового акту №ARX2747887 від 29 березня 2021 року та розрахунку страхового відшкодування, сума страхового відшкодування становить 80441.00 грн (а.с.9, 10).

Згідно платіжного доручення №765442 від 30 березня 2021 року, АТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування згідно акту №ARX2747887 у розмірі 80441.00 грн.

АТ «СК «АРКС», як правонаступник АТ «СК «АХА Страхування», звернулось до ПАТ «УПСК» із заявою вих. №СУ/009202/3 від 05 травня 2021 року про виплату страхового відшкодування у розмірі 80441.00 грн.

Згідно страхового акту ПАТ «УПСК» за №040/037/012259/21/1, розрахована сума страхового відшкодування складає 47150.13 грн.

Відповідно до платіжного доручення №17356 від 11 серпня 2021 року, ПАТ «УПСК» здійснило страхове відшкодування згідно вищевказаного акту, в розмірі 47150.13 грн. Одержувач АТ «СК «АХА».

ПАТ «УПСК» звернулось до ОСОБА_2 із вимогою №040/037/012259/21/1/с від 24 жовтня 2024 року про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 23575.06 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до частини першої статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом статей 1166, 1187 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п.п.35.1 та 35.2 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», доказів проведення оплати ремонту автомобіля або доказів того, що на момент виплати відшкодування потерпілим вже виконано відновлювальний ремонт його автомобіля від потерпілого не вимагається для отримання страхового відшкодування.

У пункті 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик i потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування i не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Згідно вимог статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», право страховика на подання регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, виникає у разі:

а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії;

в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником);

г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху;

ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону;

д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування).

Відповідно до пункту 13.2 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності.

Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Пунктом 38-1.1. статті 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону, при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).

У справі, яка переглядається апеляційним судом, встановлено, що ПАТ «УПСК» та ОСОБА_3 укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/7824825, зокрема, щодо транспортного засобу марки «ЗАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

04 лютого 2021 року близько 09:55 год на автодорозі М-19 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Isuzu», номерний знак « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_4 , в результаті чого отримано механічні пошкодження.

Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху України.

Автомобіль «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував відповідач ОСОБА_2 , належить на праві власності ОСОБА_3 .

Судом першої інстанції правильно встановлено, що із страхового полісу № АР/7824825 від 18 травня 2020 року, укладеного між ПАТ «УПСК» та ОСОБА_3 слідує, що в п.9 у графі «Зменшення пільговику (%)» страховим агентом проставлено прочерк.

Таким чином встановивши, що при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідченого страховим полісом № АР/7824825, страхувальнику автомобіля «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 не надано пільгу на оплату страхового платежу в розмірі 50%, що передбачена п.13.2 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що позивачем не доведено права вимоги відшкодування шкоди в порядку регресу з ОСОБА_2 , як з водія забезпеченого транспортного засобу, на підставі п.38-1.1 ст.38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Доводи позивача про те, що при укладенні полісу № АР/7824825 без пільги страховий платіж склав би 445.50 грн, однак страховий агент у стовпці п.9 допустив описку, поставивши прочерк, у той час як треба було поставити 50%, колегія суддів відхиляє, оскільки страховик, проявивши недбалість, або навмисно запропонував страхувальнику укладення договору страхування на умовах, що не відповідають вимогам закону та уклав договір на таких умовах, не може ставити страхувальника у вразливе становище у разі настання страхового випадку з вини страхувальника, а страховика у більш вигідне положення, ніж обумовлене договором.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у позовній заяві, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

У відповідності до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 липня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені сторонами у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити в межах, ними понесених.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 20 жовтня 2025 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

Н.М. Храпак