ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/33979/23

Провадження № 22-ц/820/1502/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю: апелянта, її представника, представника позивача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/33979/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка не приймала участі у справі, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2025 року в складі судді Мазурок О.В у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Розсошанської сільської рада Хмельницького району Хмельницької області, третя особа ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд,

в с т а н о в и в :

У грудні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідною бабусею ОСОБА_2 по лінії батька ОСОБА_5 , 1957 р.н., та відповідно є рідною сестрою ОСОБА_6 , 1921 р.н.;

- визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» с. Лугове Ярмолинецького (на даний час - Хмельницького) району Хмельницької області, загальний розмір якої 3,88 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала ОСОБА_4 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 012977, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за № 231 від 09.12.1996 року;

- визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» с. Лугове Ярмолинецького (на даний час - Хмельницького) району Хмельницької області, загальний розмір якої 3,88 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала ОСОБА_7 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 012976, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за № 230 від 09.12.1996 року.

При цьому позивач посилався, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 , який на день смерті був зареєстрований і постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дружиною ОСОБА_4 . Враховуючи це, остання фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом з померлим та заяв про відмову від спадщини нотаріусу не подавала. Проте, прийнявши спадщину не оформила за життя своїх спадкових прав після смерті свого чоловіка. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка на дату смерті була зареєстрована та проживала за вищевказаною адресою одна.

Позивач вказував, що померла ОСОБА_4 доводиться йому двоюрідною бабусею по лінії батька - ОСОБА_5 , 1957 р.н., при цьому матір`ю батька та бабусею заявника є ОСОБА_8 , 1921 р.н. Однак, ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_4 заповітів за життя не залишали. Частково факт родинних відносин підтверджується довідками-виписками з погосподарських книг Баламутівської сільської ради по с. Лугове про склад сім`ї (копії додаються) та повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану, які зроблені нотаріусом та наявні у матеріалах спадкової справи № 51/2022 від 23.03.2022 р., заведеної за заявою позивача до майна померлої ОСОБА_4 .

До складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , увійшло наступне майно: житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 ; право на земельну частку (пай) по бувшому КСП «Зоря» с. Лугове Ярмолинецького району Хмельницької області, в розмірі 3,88 в умовних кадастрових гектарах, що належало ОСОБА_7 згідно виданого на його ім`я сертифікату серії ХМ №012976, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за № 230 від 09.12.1996; право на земельну частку (пай) по бувшому КСП «Зоря» с. Лугове Ярмолинецького району Хмельницької області, в розмірі 3,88 в умовних кадастрових гектарах, що належало ОСОБА_4 згідно виданого на її ім`я сертифікату серії ХМ №012977, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за № 231 від 09.12.1996 року. Факт належності спадкодавцеві житлового будинку підтверджується довідкою-повідомленням КП «Ярмолинецьке бюро технічної інвентаризації» від 22.06.2022 року за № 389. Належність спадкодавцям права на земельну частку (пай) підтверджується відомостями з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по бувшому КСП «Зоря» с. Лугове Ярмолинецького району Хмельницької області, на сторінці 47 якої наявні записи про видачу на ім`я кожного - ОСОБА_7 та ОСОБА_4 сертифікатів на право на земельну частку (пай) розміром 3,88 в умовних кадастрових гектарах. Державні акти на право власності на земельні ділянки ОСОБА_7 та ОСОБА_4 як власникам даних земельних часток (паїв) не видавались, що підтверджується листом-повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 29.06.2022 р.

Таким чином, посилався позивач, що він є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті двоюрідної бабусі - ОСОБА_4 , інші спадкоємці відсутні. Однак, звернувшись у березні 2022 року до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Гребеннікової Олени Іванівни за заявою довірителя нотаріусом було заведено спадкову справу № 51/2022 після смерті ОСОБА_4 . Даний факт підтверджується Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі від 23.03.2022 (копія додається). При цьому, згідно з листом нотаріуса за № 348/02-14 від 26.10.2022 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю доказів, які підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 як між рідними сестрами, а також у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно. Тобто, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельні частки (паї), немає можливості, оскільки відсутні оригінали сертифікатів на право на земельну частку (пай) на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 . Водночас довірителю рекомендовано нотаріусом у наданому листі-відмові звернутися до суду для вирішення даного питання. Таким чином, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно, що зумовило на даний час виникнення об`єктивної ситуації коли, довіритель, як єдиний спадкоємець за законом не може в повній мірі реалізувати свої права на спадкове майно, у зв`язку з невизнанням такого права, тому змушений звернутися до суду із даним позовом.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2025 року позов задоволено частково, встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є двоюрідною бабусею ОСОБА_2 по лінії батька ОСОБА_5 , 1957 року народження; визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку пай із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» с. Лугове Ярмолинецького (на даний час Хмельницького) району Хмельницької області, загальним розміром 3,57 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Яка належала ОСОБА_4 на підставі Сертифікату на право на земельну частку пай серії ХМ №012977, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за №231 від 09.12.1996 року; визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку пай із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» с. Лугове Ярмолинецького (на даний час Хмельницького) району Хмельницької області, загальним розміром 3,57 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Яка належала ОСОБА_7 на підставі Сертифікату на право на земельну частку пай серії ХМ №012976, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за №230 від 09.12.1996 року, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 , як особа що не приймала участі в справі, подала апеляційну скаргу, в якій посилається, що 18.12.2024 року вона звернулася до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Гайдамаки Ольги Василівни для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_9 , на право па земельну частку (пай), яку він успадкував після смерті матері ОСОБА_4 , а та у свою чергу після смерті чоловіка ОСОБА_7 . Однак, нотаріусом їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що вона не можу довести факт постійного проживання з ОСОБА_9 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а також втрачені правовстановлюючі документа на земельну частку (пай), тому їй рекомендовано звернутись до суду.

Також апелянтка посилається, що рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02.04.2025 року у справі № 689/8/25, встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з ОСОБА_9 , з 2003 року по дату його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 ; визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на земельну частку (пай) розміром 3,88 в умовних кадастрових гектарах із земель, що перебували у колективній власності колишнього KCП «Зоря» села Лугове Ярмолинецького району Хмельницької області, у порядку спадкування за законом після смерті, ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , який у свою чергу успадкував її після смерті матері, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а та у свою чергу після смерті чоловіка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Рішення суду набрало законної сили 03 травня 2025 року.

Тому, 14 травня 2025 року апелянтка знову звернулась до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального oкpyry Гайдамаки О.В. для видачі свідоцтва про право на Спaдщинy за законом (спадкова справа № 45-2025) на спадкове майно свого цивільного чоловіка ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , прийняв але не оформив спадщину своєї матері, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак нотаріусом відмовлено у видачі Свідоцтва про право па спадщину, оскільки вказана нотаріальна дія не може бути вчинена, так як право на земельну частку пай в судовому порядку, згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду по справі № 686/33979/23, від 25 лютого 2025 року вже визнано за ОСОБА_2 , що визнаний спадкоємцем ОСОБА_4 .

Апелянтка зазначає, що свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що він є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті двоюрідної бабусі - ОСОБА_4 , при цьому інших спадкоємців немає, як доказ цього, до справи була долучена довідка Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області № 1362 від 11.11.2021 року, згідно з якої на день смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, дана обставина не відповідає дійсності, що підтверджується довідкою старости сіл Баламутівка i Лугове № 238 від 05.12.2024 року, відповідно до якої на день смерті ОСОБА_4 вона фактично проживала разом із сином ОСОБА_9 , який проживав у будинку без реєстрації. Після смерті матері ОСОБА_9 фактично прийняв спадщину, що виразилося у подальшому володінні будинком, користуванні майном та обробітку земельної ділянки.

3 огляду па викладене, oбставини наявності спадкоємця першої черги - сина ОСОБА_10 є істотною для правильного вирішення справи по суті, оскільки згідно зі ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкування за законом здійснюється у визначеній черговості, i спадкоємці наступної черги, в даному випадку - ОСОБА_2 мають право на спадщину лише за відсутності спадкоємців попередньої черги, однак дана обставина не була врахована судом першої інстанції при розгляді даної справи. Крім того, зазначає апелянтка, при зверненні до Ярмолинецького районного суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування та встановлення юридичного факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, нею також було подано клопотання про витребування спадкової справи після смерті ОСОБА_10 . Однак нотаріусом було надано суду відповідь про те, що спадкова справа після неї не заведена. Дана обставина підтверджує той факт, що їй не було відомо про наявність ще одного спадкоємця, який претендує на спадщину після смерті ОСОБА_4 та про його наміри оформити спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Тому, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Лозінській М.В. подали відзив на апеляційну скаргу, посилаються, що вони заперечують проти поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції та доводів апелянта Стосовно доводів скаржниці ОСОБА_1 в частині посилання на факт спільного її проживання однією сім`єю з ОСОБА_9 з 2003 р. по дату його смерті, а саме по 17 лютого 2014 року сторона позивача заперечує факт спільного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_9 з 2003 р. та по дату смерті останнього по ІНФОРМАЦІЯ_5 , так як це не доведено достатніми, достовірними, належними та допустимими доказами зазначеного юридичного факту. Як вбачається з долученого до апеляційної скарги рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02.04.2025 по справі № 689/8/25, то суд першої інстанції, вирішуючи позовні вимоги у цій частині, лише керувався наданою позивачкою довідкою, виданою старостою сіл Баламутівка та Лугове від 16.12.2024 за № 251 та показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Однак, самою позивачкою не було надано, а місцевим судом не було здобуто доказів, які у повній мірі підтверджували факт проживання її однією сім`єю з ОСОБА_9 , а саме ті обставини, що між ними склались усталені відносини, які притаманні подружжю та сім`ї; відсутні жодні належні та достатні докази того, що вони постійно спільно проживали, вели спільний побут, спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки притаманні подружжю. За таких обставин, вважають сумнівними відомості, які зазначені у виданій ОСОБА_1 старостою сіл Баламутівка та Лугове від 16.12.2024, про те, що ОСОБА_9 з серпня 2003 р. і до дня своєї смерті постійно проживав без реєстрації шлюбу з гр. ОСОБА_13 як чоловік та дружина за адресою у будинку по АДРЕСА_1 . Дізнавшись про існування вище зазначеного рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02.04.2025, яке фактично апелянтом покладено в основу обґрунтування апеляційної скарги, то ОСОБА_2 , вважаючи його незаконним, оскаржив його в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду як особа, яка не брала участі у справі. На разі за апеляційної скаргою довірителя судом апеляційної інстанції відкрито апеляційне провадження та призначено дану справу до апеляційного розгляду на 29 липня 2025 р. о 15:00 год. Тому, сторона позивача також категорично заперечує та не погоджується з доводами апелянта про те, що ОСОБА_9 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. На спростування цього зазначають, що згідно отриманої довірителем довідки за вих. № 1363 від 11.11.2021, яка видавалась виконкомом Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, та яка міститься у матеріалах справи, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті була зареєстрована і постійно проживала одна за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 . Також відповідно до відомостей виписки з погосподарської книги № 6 за 2001-2005 роки Баламутівської сільської ради по с. Лугове, копії яких є у матеріалах справи, не вбачається відомостей про проживання з ОСОБА_4 будь-яких інших осіб, тобто органом місцевого самоврядування (Розсошанською сільською радою) констатовано факт, що остання на дату смерті проживала одна. За таких обставин, слід критично оцінювати надану апелянткою ОСОБА_1 довідку старости сіл Баламутівка і Лугове від 05.12.2024 за № 238, у якій зазначено про те, що після смерті ОСОБА_4 в управління та володіння спадковим майном фактично вступив син ОСОБА_9 , який нібито за твердженням старости після смерті матері проживав у спадковому будинку, користувався її речами, обробляв присадибну земельну ділянку. З огляду на те, що ОСОБА_9 , протягом 10 років після смерті його матері не звертався до нотаріуса та до органів місцевого самоврядування, та відповідно жодних дій не вчинив, з питань прийняття та оформлення спадщини до майна померлої, а тому це дає підстави вважати, що у нього не було волі та волевиявлення на вчинення правочину із прийняття спадщини після смерті його матері. Таким чином, вважають, що оскаржуване рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.02.2025 року є законним та обґрунтованим, висновки, викладені у ньому відповідають дійсним обставинам справи, а судом при ухваленні рішення повно та всебічно з`ясовано обставини справи, дотримано норми процесуального права та правильно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 352 ЦК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З огляду на наведені норми закону, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі в справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.

При цьому, на відміну від оскарження рішення суду учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Рішення суду, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

Подібний за змістом висновок викладений в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року в справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19).

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку обов`язковою підставою для скасування рішення місцевого суду, якщо суд першої інстанції прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки в такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, у зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер - ОСОБА_7 , який на день смерті був зареєстрований і постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , з дружиною ОСОБА_4 , 1930 року народження, що підтверджується довідкою №235 від 05.12.2024 виданої виконкомом Розсошанської сільської ради Хмельницького району, копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок та на право на земельну частку (пай) розміром 3,88 в умовних кадастрових гектарах, що належала йому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 012976.

Після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4 , яка отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок від 03 квітня 1998 року за р.№824, що підтверджується архівною довідкою №3123/01-15 від 18.12.2024 Хмельницького обласного державного нотаріального архіву.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті була зареєстрована і постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 вказав, що померла ОСОБА_4 доводиться йому двоюрідною бабусею по лінії батька - ОСОБА_5 , 1957 року народження.

Листом нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Гребеннікової Олени Іванівни за № 348/02-14 від 26.10.2022 позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю доказів, які підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 як між рідними сестрами, а також у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, прийшов до висновку, що є підстави для встановлення факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є двоюрідною бабусею ОСОБА_2 по лінії батька ОСОБА_5 , 1957 року народження та визнав за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку пай із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» с. Лугове Ярмолинецького (на даний час Хмельницького) району Хмельницької області, загальним розміром 3,57 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала ОСОБА_4 на підставі Сертифікату на право на земельну частку пай серії ХМ №012977, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за №231 від 09.12.1996 року.

Також визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку пай із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» с. Лугове Ярмолинецького (на даний час Хмельницького) району Хмельницької області, загальним розміром 3,57 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала ОСОБА_7 на підставі Сертифікату на право на земельну частку пай серії ХМ №012976, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за №230 від 09.12.1996 року.

ОСОБА_1 , як особа яка приймала участі у справі не погодилися з таким судовим рішенням подала апеляційну скаргу.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Первинним для розгляду апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, є з`ясування апеляційним судом тієї обставини, чи суд оскаржуваним рішенням вирішив питання про її права, інтереси, та (або) обов`язки.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 посилалася, що рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2025 року, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , порушує її законне право на отримання спадщини, яка залишилася після смерті її цивільного чоловіка ОСОБА_9 , при цьому як доказ перебування з померлим у фактичних шлюбних відносинах посилається на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02.04.2025 по справі № 689/8/25, яким встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_9 , з 2003 року по дату його смерті, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також апелянтка посилалася, що зазначене судове рішення, спростовує доводи позивача ОСОБА_2 , що він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , оскільки у неї був син ОСОБА_9 , який успадкував частину спадкового майна після її смерті.

ОСОБА_1 вказує, що вона є цивільною дружиною померлого ОСОБА_9 , яка постійно проживала з ним протягом останніх 5 років до дня його смерті, виступає спадкоємцем четвертої черги та в силу припису ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, проте не може оформити спадщину, оскільки рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2025 року, встановлено що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є двоюрідною бабусею ОСОБА_2 по лінії батька ОСОБА_5 , 1957 року народження та визнано за ним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право на земельні частки паї, які належали ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Крім того, вказує, що її не було залучено до участі даної справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи та ухвалення незаконного рішення.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 28 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначено її до судового розгляду.

Як було встановлено в ході розгляду поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 звернулася з позовом до Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про встановлення юридичного факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2025 року у справі № 689/8/25 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.

ОСОБА_2 , який не був залучений до участі у справі № 689/8/25 за позовом ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 29 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2025 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Таким чином, на даний час рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2025 року у справі № 689/8/25 втратило чинність, а відтак обставини, які були встановлені даним рішенням, не можуть слугувати як докази при розгляді даної справи.

За таких обставин, а саме відсутності встановленого судовим рішенням факту, що ОСОБА_1 постійно проживала з ним протягом останніх 5 років до дня його смерті, виступає спадкоємцем четвертої черги та в силу припису ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , а такий факт може бути встановлений лише судовим рішення за заявою ОСОБА_1 , слід дійти висновку, що оскаржуване судове рішення безпосередньо на права та обов`язки заявника не впливає, тому апеляційне провадження слід закрити, оскільки в даній цивільній справі суд не вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , які не брала участі у даній цивільній справі.

Тому, посилання заявниці щодо не залучення її до участі у розгляді даної справи за позовом ОСОБА_2 до Розсошанської сільської рада Хмельницького району Хмельницької області, третя особа ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, не свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права або про вирішення питання про її права та обов`язки як особи, яка не приймала участі у розгляді справи. Оскільки, судове рішення у справі за позовом ОСОБА_2 про визнання його як спадкоємця ОСОБА_4 , було ухвалено 25 лютого 2025 року, натомість судове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання її спадкоємицею після смерті ОСОБА_7 було ухвалено 02 квітня 2025 року, крім того вказане судове рішення вже скасовано судом апеляційної інстанції, і в зв`язку з чим у суду першої інстанції були відсутні підстави для залучення ОСОБА_1 до участі у розгляду даної справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що ОСОБА_1 не надала суду доказів на підтвердження тієї обставини, що оскаржуваним рішенням на момент його ухвалення вирішено питання про її права та обов`язки.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. У разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

У постанові Верховного Суду від 10 вересня 2021 року у справі № 1522/29828/12 (провадження № 61-6594св21) вказано, що «у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті».

Враховуючи викладене, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 статті 362 ЦПК України, у зв`язку із чим відсутні підстави для перегляду оскаржуваного судового рішення в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 268, 362 389, 390 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка не приймала участі у справі, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2025 року в складі судді Мазурок О.В у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Розсошанської сільської рада Хмельницького району Хмельницької області, третя особа ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 жовтня 2025 року

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова