Справа № 536/1514/25
Провадження № 2/536/1189/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Веремєєвої О.Р.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2025 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

В обґрунтування позовних вимог посилаються, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» як суб`єкт ринку газу здійснював постачання природного газу в період з червня 2023 року по травень 2025 року включно в житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який належить відповідачці ОСОБА_1 та на ім`я якої відкрито особовий рахунок. Зазначають, що за вказаний період відповідачкою спожито природного газу на суму 46 133 грн 42 коп, яку нею як споживачем оплачено не було.

Просили стягнути з відповідачки заборгованість за спожитий природний газ в сумі 46 133 грн 42 коп та понесені ними судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп.

Ухвалою судді від 30 червня 2025 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відзив на позовну заяву у встановлений законом строк відповідачкою не подано.

Суд, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Відповідно до ч.1,3,4 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та оприлюднюється в установленому порядку.

Відносини між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496.

Згідно з п.3 Розділу І Правил, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Пунктом 2 Розділу ІІІ Правил визначено, що Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Особливості здійснення постачання природного газу побутовому споживачу постачальником «останньої надії» визначені розділом VI цих Правил.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633,634,641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

На письмову вимогу побутового споживача постачальник зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення безкоштовно надати побутовому споживачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Постановою НКРЕКП №2500 від 30 вересня 2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачем», а саме п.1.3 встановлено, що цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у Споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору).

Відповідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу» у разі якщо постачальника ліквідовано, визнано банкрутом, його ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу анульовано або її дію зупинено, а також в інших випадках, передбачених правилами для постачальника "останньої надії", постачання природного газу споживачу здійснюється у порядку, визначеному правилами для постачальника "останньої надії", та на умовах типового договору постачання постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором.

Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу. Постачальник "останньої надії" визначається Кабінетом Міністрів України строком на три роки за результатами конкурсу, проведеного упорядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до розпорядження КМУ від 22 липня 2020 року № 917-р «Про визначення товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України постачальником останньої надії», ТОВ Газопостачальна компанія Нафтогаз України було визначено постачальником останньої надії строком на три роки як переможця конкурсу.

Установлено, що ОСОБА_1 в червні 2023 року приєдналася до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» шляхом його фактичного споживання за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 15.07.2003 та на її ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Таким чином, в період з червня 2023 року по травень 2025 року (включно) відповідачка ОСОБА_1 була споживачем Постачальника «останньої надії» та була включена до Реєстру споживачів Постачальника «останньої надії» і споживала газ для споживачів Постачальника «останньої надії» і ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» поставляло природний газ на зазначений об`єкт газифікації як Постачальник «останньої надії».

Отже, з врахуванням положень ст. 316-322 ЦК України, на момент виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 є споживачем природного газу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» за вказаною адресою.

Відповідно до п. 2.1. Типового договору, постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

В ч.5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, постанові ВС від 26.09.2018 року у справі №750/12850/16-ц.

Позивач виконав свої зобов`язання відповідно до Типового договору здійснюючи постачання природного газу до об`єкту відповідача в необхідних для нього обсягах.

В ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 67, 68,162 Житлового кодексу України передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством та умовами договору нанадання житлово-комунальних послуг, а також встановлено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідачка ОСОБА_1 умови Договору не виконує, плату за поставлений природний газ не здійснює, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з червня 2023 року по травень 2025 року включно в сумі 46 133 грн 42 коп, що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який нею не спростований.

Отже, позов законний, обґрунтований, підтверджений належними доказами, тому суд його задовольняє.

Оскільки позов задоволено, в відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп, що підтверджено документально.

Керуючись ст.13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 525, 526, 625, 629 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд.1, ) заборгованість за спожитий природний газ в сумі 46 133 (сорок шість тисяч сто тридцять три) грн 42 коп на рахунок: НОМЕР_3 в АТ «Ощадбанк» м. Києва, МФО 300465 та судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп на поточний рахунок НОМЕР_4 в АБ «Укргазбанк» м. Києва, МФО 320478.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

СуддяС. М. Клименко