Провадження № 2/639/1585/25 Справа № 639/4316/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Марченка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Василевської Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Новобаварського районного суду м. Харкова за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 639/4316/25

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" (адреса місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28, м. Львів)

відповідач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 )

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" звернулось до Новобаварського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості за кредитним договором № 200081235 від 23.10.2017 року у розмірі 73 854, 93 грн. та судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмір 7 000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.10.2017 року між Акціонерним товариством "БАНК ФОРВАРД" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 200081235, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 20 000, 00 грн. на на строк 13 місяців, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на у мовах, визначених договором.

25.07.2024 року АТ "БАНК ФОРВАРД" та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ "БАНК ФОРВАРД", включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 200081235 від 23.10.2017 року.

Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка становить 73 854, 93 грн. з яких: 28 470, 51 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 16 666, 91 грн. - заборгованість за відсотками, 28 717, 51 грн. - заборгованість за комісією.

Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою.

21 серпня 2025 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву в якому заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості, згоден на необхідність сплати заборгованості, яка була на момент ліквідації банку (07.03.2023 року) та судовий збір.

В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що 23.10.2025 року ним була відкрита картка АО "Банк Форвард" (53 9531) при цьому наполягав на наданні мінімальної суми у розмірі 1000 грн. Надалі, без згоди відповідача, декілька разів кредитний ліміт по картці був підвищений,коли саме і на яку суму не пам`ятає, але був впевнений, що ліміт був підвищений до 10-13 тис. грн., а заборгованість до моменту початку повномасштабної російської агресії, складала близько 5000-7000 грн. При цьому після початку активних бойових дій кошти з картки відповідачем не знімалися і ними не користувався, повідомлень або телефонних дзвінків від працівників банку не надходило. Під час внесення коштів за умовами договору намагався прострочення платежів не допускати, 22 чи 23.02.2022 року був внесений останній платіж, який відбувся без суттєвих порушень строків, а надалі у 2022 та 2023 році сплачував поки не припинилася робота додатка "Форвард Банк" та можливістю сплачувати через термінали.

Через деякий час стали телефонувати з різних номерів телефону та нагадувати про заборгованість, в розмовах не заперечував, що маю заборгованість і готов її сплатити, але просив повідомити мене листом з усією інформацією про стан заборгованості та спосіб її оплати, але лише повідомляли, що заборгованість зростає і вони будуть вимушені звернутися до суду. Досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості та жодних повідомлень відповідач не отримував, тому заходи досудового врегулювання спору, що передбачено ст.16 ЦПК України, позивачем вжито не було.

10 вересня 2025 року представником позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Усенко М.І. було подано письмові пояснення на відзив, в яких зазначає, що між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 200081235 від 23.10.2017 року відповідно до умов якого було надано відповідачу грошові кошти, а Відповідач зобов`язався повернути кредити, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки терміни, що визначені договором.Відповідачу надавалась інформація щодо умов договору, з якою він ознайомився та підтвердив підписом факт ознайомлення із кредитним договором. Підписуючи даний Договір Відповідач погодився, що він до його підписання ознайомився з усіма умовами, на яких банк здійснює кредитування, а також свідомо обрав умови, викладенні у кредитному договорі. Відтак, твердження про незнання та не проінформованість Відповідача щодо укладення та умов договору є безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання. Наявність підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Розрахунок заборгованості це письмовий документ, який підтверджує суму боргу, а також рух коштів по рахунку. Судова практика свідчить про те, що розрахунок заборгованості може бути належним доказом існування боргу у взаємозв`язку з іншими доказами. Між АТ «ФОРВАРД БАНК» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договору № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги від 25.07.2024 р.

10 жовтня 2025 року відповідачем ОСОБА_1 було подано до суду заперечення (на відповідь на відзив) в яких просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі та згідно діючого законодавства зробити самостійний розрахунок та стягнути з нього цю суму.

В обгрунтування заперечення зазначає, що так, дійсно був ознайомлений з кредитним договором, який був ним підписаний, але на жаль, ознайомлений неуважно. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України - Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.З боку відповідача була пропозиція, щодо отримання мінімального кредиту у розмірі однієї тисячі гривень, тому як договором була передбачена сума кредитування від 1000 до 20000 грн. Дійсно був підписаний договір, де сума кредиту була вказана 20000 грн., але цей факт мною був не помічений за власною неуважністю, а також кур`єр,який оформлював договір, повідомив, що банк погодив суму кредиту у розмірі 5000грн. /рахунок-виписка по рахунку за договором додається/.У подальшому, банк в односторонньому порядку, без попереджень та погоджень з відповідачем двічі збільшував суму кредитного ліміту, хоча після першого збільшення, під час телефонної розмови з працівником банку були висловлені незадоволення з цього приводу, але представник банку повідомив, - "...якщо не потрібно, не користуйтеся", а через деякий час знову збільшили ліміт. Нібито ніяких порушень збоку кредитодавця, є бажання користуйся, не має -ні, але спрацювало, споживач скористувався.Суттєвих прострочень платежів за кредитом, до моменту повномасштабного вторгнення російського агресора, він не допускав. Також проблеми з сплатою стали з`являтися після припинення роботи додатку "форвард банку", та не можливістю поповнити картку через термінали Easy Pay. Коли банк потрапив у стадію "ліквідації", під час розмов з представниками банку він неодноразово просив надіслати йому розрахунок на пошту, за домашньою адресою, але ніяких повідомлень йому не надходили і представники банку цього і не обіцяли.

Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 24.06.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду клопотання в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

З матеріалів справи судом встановлено, що 23.10.2017 року між Акціонерним товариством "БАНК ФОРВАРД" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 200081235, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 20 000, 00 грн. на строк 13 місяців, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на у мовах, визначених договором.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

25.07.2024 року АТ "БАНК ФОРВАРД" та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором відступлено позивачу, що підтверджується витягом з договору факторингу від 25.07.2024 року. Таким чином, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 200081235 від 23.10.2017 року.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшли всі права щодо права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 200081235 від 23.10.2017 року.

Представник позивача вказує, що ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками у порядку та розмірах, передбачених кредитним договором.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 200081235 від 23.10.2017 року, заборгованість ОСОБА_1 складає 73 854, 93 грн. з яких:

28 470, 51 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

16 666, 91 грн. - заборгованість за відсотками;

28 717, 51 грн. - заборгованість за комісією.

Щодо стягнення простроченої заборгованості за комісією за кредитним договором № 200081235 від 23.10.2017 року суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у виді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Тобто, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зазначено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону N 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Умови договору, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законодавством, визнаються недійсними (речення перше частини першої статті 21 ЗУ Про захист прав споживачів у редакції, чинній до 13 січня 2006 року).

Суд на підставі приписів статті 55 ЗУ Про банки та банківську діяльність, частини першої статті 21 ЗУ Про захист прав споживачів у редакції, чинній до 13 січня 2006 року, пункту 6 частини першої статті 3 та частини третьої статті 509 ЦК України може визнати недійсною умову про плату (комісію) за управління кредитом (обслуговування його), інші подібні платежі, встановлені у договорі про надання споживчого кредиту, укладеному до 13 січня 2006 року (пункти 98 та 99 Постанови у справі № 363/1834/17).

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (п. 31.29 постанови у справі №496/3134/19).

Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними (п. 32.8 Постанови у справі №496/3134/19).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками та комісію за обслуговування кредитної заборгованості.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку щодо відмови у задоволенні стягнення простроченої заборгованості за комісією, у зв`язку з тим, що така вимога є нікчемною.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення витрат в суді.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Вирішуючи питання обгрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є малозначною справою, всі обставини по цій справі були встановленні в судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, з урахуванням вимог розумності та справедливості, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 3 000,00 грн.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 265 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 509, 514, 516, 524, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 626, 629, 631, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1, 1077 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (адреса місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28, м. Львів, ) заборгованість за кредитним договором № 200081235 від 23.10.2017 року у розмірі 45 137 (сорок п`ять тисяч сто тридцять сім) грн. 42 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 480 (одна тисяча чотириста вісімдесят) грн. 57 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (адреса місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28, м. Львів, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складено 27.10.2025 року.

Суддя В. В. Марченко