Справа №296/497/25 Головуючий у 1-й інст. Шкиря В. М.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А
Суддя Житомирського апеляційного суду Павицька Т.М. вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 19 травня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19 травня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №3849762 від 20.08.2021 в сумі 12 520,00 грн., з яких: - 8000 грн заборгованість за кредитом; - 3000 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом з 20.08.2021 по 04.09.2021 включно; - 1520 грн заборгованість за одноразовою комісією за надання кредиту. В задоволенні інших вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» судовий збір в сумі 830,46 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , 11 липня 2025 року засобами поштового зв`язку через суд першої інстанції подав апеляційну скаргу, яка зареєстрована в Житомирському апеляційному суді 23 липня 2025 року.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 24 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 19 травня 2025 року залишено без руху з підстав несплати судового збору. Надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання копії ухвали. Роз`яснено заявнику, що оригінал квитанції (платіжного доручення) про сплату судового збору має бути поданий безпосередньо до Житомирського апеляційного суду. Роз`яснено заявнику, що у випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута.

13 жовтня 2025 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, у якому просив звільнити його від сплати судового збору. Вказував, що відповідно до посвідчення НОМЕР_1 від 02.09.2019 він являється батьком багатодітної сім`ї.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору. Продовжено ОСОБА_1 процесуальний строк на виконання ухвали Житомирського апеляційного суду від 24 липня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху. Встановлено для усунення недоліків строк п`ять днів з дня вручення копії ухвали. Роз`яснено заявнику, що у випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута.

23 жовтня 2025 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява, у якій просить долучити копію довідки ОК-7 щодо звільнення його від сплати судового збору.

Розглянувши повторно клопотання про звільнення від сплати судового збору суд приходить до висновку, що вказане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, право суду, а не обов`язок, у порядку, передбаченому законом, зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати (ч. 3 ст. 136 ЦПК України).

За приписами пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за клопотанням такої сторони відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що з урахуванням майнового стану сторони, це повноваження суду вирішити питання про звільнення від сплати судового збору.

До того ж, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

При зверненні до суду із заявою про звільнення від сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності таких коштів для сплати судового збору.

Крім того, у розумінні приписів статті 8 Закону України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин. При цьому, особа має довести існування фінансових труднощів.

Водночас, ОСОБА_1 не надав до суду належних та вичерпних доказів наявності обставин існування фінансових труднощів, як на підставу для звільнення від сплати судового збору.

Так, подаючи повторно до суду заяву про звільнення від сплати судового збору, ОСОБА_1 в обґрунтування доводів тяжкого майнового стану надав довідку форми ОК-7, сформовану автоматичними системами Пенсійного фонду України про майновий стан за 2018 рік.

Однак, надані позивачем вищевказані відомості не можуть бути належним доказом існування фінансових труднощів, оскільки наявність в особи доходів підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору. Проте, до клопотання про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 таких відомостей за 2024 рік не долучив (попередній рік, який передує року, в якому подано апеляційну скаргу).

Будь - яких інших доказів щодо фінансових труднощів та тяжкого матеріального стану, скаржником до апеляційної скарги не надано.

Отже, вищевикладені обставини свідчать про те, що на даний час відсутні підстави для звільнення особи, яка подала апеляційну скаргу від сплати судового збору за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду.

Необхідність підтвердження неможливості сплатити судовий збір підтверджується правовими позиціями, викладеними у наступних судових рішеннях Верховного Суду.

Так, Верховний Суд своєю ухвалою від 16.10.2019 у справі №215/5288/18 відмовив у відкритті касаційного провадження та вказав, що суд наділено повноваженням зменшити тягар несення судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас конструкція наведених правових норм дає підстави для висновку, що зменшення тягаря несення судових витрат є не обов`язком суду, а повноваженням за певних обставин. При цьому в частині сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення тягаря несення цих судових витрат. Особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, в якому навести обставини щодо її майнового стану та, за наявності, обставини, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом права зменшити тягар несення судових витрат у частині сплати судового збору. Такі обставини повинні бути підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами. Суд, що вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги), встановивши за результатом розгляду відповідного клопотання наявність установленої законом підстави для зменшення тягаря несення судових витрат та дійшовши висновку про необхідність реалізації такого свого права, самостійно, зважаючи на наявні обставини, визначає спосіб зменшення цього тягаря. Визначення способу зменшення тягаря несення судових витрат є прерогативою відповідного суду, а не його обов`язком. При цьому постановлення судом ухвали про звільнення від сплати судового збору в певному судовому провадженні не створює пільг щодо його сплати на інших стадіях судового провадження чи в інших судових провадженнях.

Верховний Суд в своїй ухвалі про відмову у звільненні від сплати судового збору та поверненні касаційної скарги у справі №215/5427/18 зазначив, що суд наділено повноваженням зменшити тягар несення судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас, конструкція наведених правових норм дає підстави для висновку, що зменшення тягаря несення судових витрат є не обов`язком Суду, а правом за певних обставин. Особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, в якому навести обставини щодо її майнового стану та, за наявності, обставин, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом права зменшити тягар несення судових витрат у частині сплати судового збору. Такі обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами. До клопотання про звільнення від сплати судового збору заявником додано: довідку Тернівського УПСЗН м. Кривий Ріг від 01.10.2019 №9112 щодо сум отриманої ним щомісячної компенсаційної виплати як непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю І групи, за період з жовтня 2017 року по вересень 2019 року. Проте зазначена довідка не може бути доказом на підтвердження майнового стану особи. Інших доказів на підтвердження свого майнового стану (довідки органу доходів і зборів про відсутність інших доходів за попередній календарний рік тощо) скаржник не надав. Отож доказів на підтвердження наявності встановлених частиною першою статті 8 Закону №3674-VI обставин, які є підставою для звільнення від сплати судового збору за весь рік, що передував року подання касаційної скарги, позивач не надав ні під час звернення з касаційною скаргою, ні на виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Таким чином, з урахуванням викладеного, відомості, надані ОСОБА_1 , не можуть бути беззаперечним належним доказом на підтвердження скрутного матеріального становища, так як даний доказ не відображає відомості про об`єктивний матеріальний стан ОСОБА_1 станом на дату подання апеляційної скарги.

Колегія суддів роз`яснює, що ОСОБА_1 для звільнення від сплати судового збору має надати довідку форми ОК-7, сформовану автоматичними системами Пенсійного фонду України про майновий стан за 2024 рік та відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за 2024 рік.

Статтею 120 ЦПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Частиною 2 ст. 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Оскільки скаржником, станом на 27 жовтня 2025 року не виконані вимоги ухвали Житомирського апеляційного суду від 24 липня 2025 року в частині сплати судового збору, в клопотанні про звільнення від сплати судового збору повторно відмовлено та зважаючи на необхідність забезпечення принципу доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне продовжити строк на

Керуючись ст. ст. 127, 185 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Продовжити ОСОБА_1 процесуальний строк на виконання ухвали Житомирського апеляційного суду від 24 липня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху.

Встановити для усунення недоліків строк п`ять днів з дня вручення копії даної ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя