Справа № 308/8037/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 жовтня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Білоцерківець Юлій Сергійович, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 червня 2025 року, постановлену суддею Придачук О.А., в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю

встановив:

У червні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Позов мотивує тим, що вона є власницею будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Її сусідом та власником суміжної земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 , який здійснює будівництво майже впритул до межі її паркану, з порушенням ДБН, правил добросусідства та таким чином, що його будівництво вже починає перешкоджати потраплянню світла в її вікна. На її зауваження ОСОБА_1 не відреагував. Не реагує на такі порушення і Холмківська сільська рада, куди вона зверталася з метою вжиття їх заходів реагування. Як на її запит, так і на адвокатський запит відділом містобудування та архітектури Холмківської ОТГ їй не надано копії будівельного паспорту.

Щоб довести факт порушень при будівництві нею замовлено висновок експерта, та висновком експерта за результатом проведеного будівельно-технічного дослідження від 06.06.2025 №Д-25/2025, підтверджено, що протипожежна відстань по відношенню до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , має становити не менше 8 м. Проведеними обмірами зі сторони дворогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що відстань між будинком за адресою: АДРЕСА_1 та об`єктом будівництва, що здійснюється за адресою: АДРЕСА_2 становить 3,80м., що не відповідає вимогам ДБН Б.2.2-12:2019 «Плануваня та забудова територій».

На її зауваження ОСОБА_1 не виявляє бажання добровільно припинити незаконне будівництво та здійснити його перебудову з дотриманням ДБН, протипожежних розривів, тощо.

Разом з тим, продовження та завершення будівництва під її парканом призведе до того, що атмосферні опади (дощ, град, сніг) будуть стікати з покрівлі ОСОБА_1 на її паркан та заливати її земельну ділянку, а в зимовий період під час сніготанення відбудуться зсувні процеси снігового покриву з даху ОСОБА_1 на її паркан та подвір`я, що призведе до підмочування її фундаменту, плитки на подвір`ї, і як наслідок їх руйнування, а також враховуючи, що будівництво здійснюється впритул до її паркану, перед її вікнами, таке фактично їх закриє. Окрім того, з огляду на недотримання ОСОБА_1 відстані 8 м. протипожежного розриву, таке будівництво, може, у разі пожежі, призвести до повного знищення її майна, адже пожежне авто не зможе під`їхати до місця загорання.

Разом з поданням позовної заяви позивачкою подано заяву про забезпечення позову, в якій просить зупинити будівництво та заборонити ОСОБА_1 чи будь-яким третім особам, здійснювати будівельні роботи на земельній ділянці, місце розташування: АДРЕСА_2 по межі від Д до А з ОСОБА_2 , на відстані 8 метрів від будинку позивачки. А також просить накласти арешт на земельну ділянку відповідача.

Вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, оскільки ОСОБА_1 добудує будинок з грубим порушенням ДБН.

Також зазначає, що враховуючи ймовірність відсутності на таке будівництво в ОСОБА_1 необхідної дозвільно-будівельної документації та те, що будівництво активно продовжується, і після завершення будівництва відповідач буде намагатися його узаконити, доцільним також є накладення арешту на вказану частину земельної ділянки.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 червня 2025 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову та заборонено ОСОБА_1 чи будь-яким третім особам, здійснювати будівельні роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :11:023:0188 місце розташування: АДРЕСА_2 , по межі від Д до А з ОСОБА_2 , на відстані 8 м. від будинку ОСОБА_2 .

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Білоцерківець Ю.С., подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу в частині задоволення заяви про забезпечення позову скасувати та в цій частині в задоволенні заяви відмовити.

Вважає оскаржувану ухвалу прийняту з порушенням норм чинного законодавства України.

Зазначає, що обґрунтування заяви про забезпечення позову є недостатнім для такого заходу забезпечення позову. В заяві не зазначено яким чином виконання рішення суду стане неможливим або утрудниться. Заява про забезпечення позову є передчасною, оскільки ґрунтується суто на припущеннях позивача.

Позивач висуває припущення, що забудова буде вищою за її вікна, припускає, що нахил з покрівлі будинку відповідача буде в бік її земельної ділянки і тому атмосферні опади будуть стікати саме до неї на територію. Однак, такі припущення є бездоказовими.

Факт реєстрації в Єдиній державній системі у сфері будівництва будівельного паспорту відповідача та повідомлення про початок будівельних робіт підтверджує законність будівництва, яка встановлена за наслідками перевірки уповноваженим органом архітектурно-будівельного контролю.

Вказує, що об`єкт будівництва відповідача не є самочинним, дозвільні документи на будівництво не оспорені, а тому слід вважати, що суд першої інстанції поставив під сумнів чинність дозвільних документів ухвалою про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Бухтоярова О.В., зазначає, що ухвала суду першої інстанції є законна та обґрунтована, а доводи апеляційної скарги протилежного не доводять.

Вказує, що до апеляційної скарги будівельного паспорту відповідачем долучено не було, а в причинному зв`язку з його ненаданням Холмківською сільською радою на адвокатський запит слід дійти до висновку, що відповідачу та сільській раді є що приховувати.

Зазначає, що відсутність забезпечення позову призведе до того, що відповідач добудує будинок з грубим порушенням ДБН перед вікнами позивачки, чим фактично обмежить доступ сонячного світла, а також з огляду на недотримання відстані у 8 метрів протипожежного розриву, це може мати наслідком непрохідність пожежної техніки в разі загорання будівлі.

У дане судове засідання з`явилися: адвокат Білоцерковець Ю.С. та адвокат Бухтоярова О.В.

Адвокат Білоцерковець Ю.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просив задовольнити апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про забезпечення позову. Просив розглядати справу без участі його довірителя, оскільки такий про судове засідання знає.

Адвокат Бухтоярова О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу залишити без змін. Просила розглядати справу без участі своєї довірительки, оскільки така знає про судове засідання.

Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 02.11.2005 зареєстрованого в реєстрі за №2994 та посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Житко О.І., ОСОБА_2 купила від ОСОБА_3 домоволодіння АДРЕСА_3 . Даний правочин зареєстрований в Державному реєстрі правочинів під №934412.

Також, право власності позивачки на до домоволодіння АДРЕСА_3 , підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно виданого Ужгородським районним державним підприємством технічної інвентаризації від 21.11.2005.

ОСОБА_2 є власницею земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0021 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2005 зареєстрованим в реєстрі за №2995 та посвідченого приватним нотаріусом Житко О.І. Правомірність правочину підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів, який зареєстровано за №934482.

У позивачки виготовлений 04.12.2007 технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна Ужгородським районним комунальним підприємством (бюром) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Так, під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише покладає на суд обов`язок з`ясовувати наявність спору. Ціллю вжиття заходів забезпечення позову є запобігання ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У постанові ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.12.2020 у справі №756/2609/20 зазначено, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд першої інстанції задовольняючи частково клопотання про забезпечення позову керувався тим, що саме вимога про заборону ОСОБА_1 чи будь-яким третім особам, здійснювати будівельні роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :11:023:0188 місце розташування: АДРЕСА_2 , по межі від Д до А з ОСОБА_2 , на відстані 8 м. від будинку ОСОБА_2 , буде належним засобом забезпечення, який у разі задоволення позовних вимог забезпечить виконання рішення суду в повному обсязі та не буде порушувати права та інтереси відповідача та третіх осіб. З приводу арешту, то суд зазначив, що такий засіб забезпечення позову є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

ОСОБА_1 не погоджуючись з позицією суду першої інстанції оскаржив ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 червня 2025 року, оскільки не погоджується з такою в частині задоволених заходів забезпечення позову. Зокрема, вказує, що обґрунтування заяви про забезпечення позову є недостатнім для такого заходу забезпечення позову. В заяві не зазначено яким чином виконання рішення суду стане неможливим або утрудниться. Заява про забезпечення позову є передчасною, оскільки ґрунтується суто на припущеннях позивача.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з доводами апеляційної скарги та зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю, зокрема будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка зазначає, що відповідач здійснює будівництво майже впритул до межі її паркану, з порушенням ДБН, правил добросусідства та таким чином, що його будівництво вже починає перешкоджати потраплянню світла в її вікна.

З метою доведення порушень, позивачка звернулася до експерта для проведення експертизи. За результатом проведеного будівельно-технічного дослідження від 06.06.2025 №Д-25/2025, підтверджено, що протипожежна відстань по відношенню до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , має становити не менше 8 м. Проведеними обмірами зі сторони дворогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що відстань між будинком за адресою: АДРЕСА_1 та об`єктом будівництва, що здійснюється за адресою: АДРЕСА_2 становить 3,80м., що не відповідає вимогам ДБН Б.2.2-12:2019 «Плануваня та забудова територій».

Даний експертний висновок відповідачем не спростовано, не надано протилежного висновку.

Суд першої інстанції під час застосування заходів забезпечення позову керувався тим, що оскільки висновком встановлено, що протипожежна відстань будинку відповідача по відношенню до будинку позивачки має становити не менше 8 м., то саме такий спосіб забезпечення позову як заборона відповідачеві чи будь-яким третім особам здійснювати будівництво ближче, ніж на 8 м. від будинку позивачку буде належним способом, який у випадку задоволення позовних вимог не утруднить, а навпаки спростить виконання судового рішення.

Доводи відповідача, які стосуються, що всі припущення позивачки є безпідставними на увагу не заслуговують, оскільки вжиття заходів забезпечення позову ґрунтується саме на вмотивованому припущенні особи, що не вжиття таких заходів призведе до утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд також звертає увагу відповідача на те, що судом першої інстанції заборонено проведення будівельних робіт саме на певній відстані, тобто це не стосується заборони проведення таких робіт взагалі, але тільки на певній відстані для недопущення подальшого можливого порушення прав позивачки.

Серед інших доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що Факт реєстрації в Єдиній державній системі у сфері будівництва будівельного паспорту відповідача та повідомлення про початок будівельних робіт підтверджує законність будівництва, яка встановлена за наслідками перевірки уповноваженим органом архітектурно-будівельного контролю.

Проте, такі доводи з огляду на те, що справа не розглянута судом першої інстанції по суті не заслуговують на увагу, оскільки оцінку таким можна дати тільки під час розгляду позовних вимог та надання всіх пояснень сторонами спору.

Таким чином, слід погодитись з позицією сторони позивача, що відсутність забезпечення позову призведе до того, що відповідач добудує будинок з грубим порушенням ДБН перед вікнами позивачки, чим фактично обмежить доступ сонячного світла, а також з огляду на недотримання відстані у 8 метрів протипожежного розриву, це може мати наслідком непрохідність пожежної техніки в разі загорання будівлі.

Отже, ухвала суду першої інстанції в частині вжитих заходів забезпечення позову є законною та обґрунтованою. Заходи забезпечення позову є пропорційними та не порушують права відповідача чи третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 12, 81, 374, 375, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Білоцерківець Юлій Сергійович, залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 червня 2025 року про забезпечення позову, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: