КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року

справа № 759/15208/24

провадження № 22-ц/824/6543/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

при секретарі: Яхно П.А.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр кредит фінанс"

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит Фінанс» - Шевченко Віти Олександрівни на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року, постановлене під головуванням судді Сенька М.Ф. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр кредит фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ "Укр кредит фінанс"- Підлетейчук М.М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 100 000 грн. та судові витрати.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» суму заборгованості за Кредитним договором №1159-7452 від 22.02.2023 р. в розмірі 20000 грн. та судовий збір 2422,40 грн., а всього 22422 (двадцять дві тисячи чотириста двадцять два) грн. 40 коп..

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит Фінанс» - Шевченко Віта Олександрівна звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягнення простроченої заборгованості за нарахованими процентами та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) відповідачу, оскільки останнім не заперечується (визнається) укладення договору на вищезазначених умовах. Норма закону, зокрема п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» має місце щодо застосування до вимог про нарахування пені, а не до всіх умов кредитного договору. Наголошує, що відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином. Проценти визначені у договорі жодним чином не суперечать вимогам законодавства. Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору і погодився із ними.

Зазначає, що з наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам Закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу внесена Відповідачем та залишок нарахованих не погашених відсотків ОСОБА_2 .Звертає увагу суду, що після закінчення строку кредитування нарахування процентів протягом строку договору припинилося. Крім того, відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у стягненні простроченої заборгованості за нарахованим процентами, то в іншій частині оскаржуване рішення судом апеляційної інстанції не переглядається.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 80000 гривень, є не справедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 20000 гривень.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 22.02.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1159-7452.

У відповідності до ч.1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».

Згідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Так, на виконання зазначених вимог ОСОБА_1 було надано одноразовий ідентифікатор А7203, для підписання кредитного договору 1159-7452 від 22.02.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

Згідно умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах:сума кредиту 20000 гривень; строк кредитування 300 днів; заявлений строк 14 днів; знижена % ставка 1,20 % в день; стандартна % ставка 1,50 % в день.

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору. Даний факт стверджується довідками про перерахування кредитних коштів.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (абзац перший частини першої статі 1046 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (речення перше та друге абзацу першого частини першої статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно із статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює окремі види зобов`язань (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №758/1303/15-ц (пункт 26)).

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У пункті 2.2 договору про відкриття кредитної лінії № 1159-7452 від 22.02.2023 рокузазначається, що кредитодавець відкрив Кредитну лінію для Позичальника шляхом надання Позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит не пізніше останнього дня Строку кредитування та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом у порядку, передбаченому цим Договором.

Пункт 4.3. зазначеного договору визначає тип процентної ставки за користування кредитом- фіксована.

Відповідно до пунтку 4.9.строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 18.12.2023 року.

Відповідно до п. 4.6. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно починаючи з першого дня видачі Кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, в наступних розмірах:

Стандартна процентна ставка 1,50 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключення строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою).

У пункті 4.11. зазначена, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 95 000,00 грн.

У пункті 2.3. Договору, кредитодавець рекомендував позичальнику для мінімізації загальних витрат здійснити повне погашення кредиту протягом перших 70 днів з дати отримання кредиту строку кредитування з 22.02.2023 року по 07.03.2023 року в розмірі 7 960,00., яка включає 1 600,00 грн. суми кредиту та 6 360,00 грн. процентів за користування кредитними коштами.

Отже, погоджені сторонами умови договору про відкриття кредитної лінії № 1159-7452 від 22.02.2023 року свідчать про встановлення відповідачу 14-денного періоду зі зниженою процентною ставкою користування кредитними коштами у розмірі 1,20 % за кожен день, що підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком заборгованості. Однак, оскільки відповідач не скористалася можливістю дострокового погашення кредитупозивач правомірно в межах дії договору (до 18.12.2023) мав право нараховувати позичальнику 1,50 % за кожен день користування кредитом протягом всього строку дії Договору.

З висновками суду першої інстанції, що нарахована позивачем сума за відсотками є завищеною та непомірним тягарем для відповідача колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно із частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на суму заборгованості за тілом кредиту нараховані відсотки за період з 22.02.2023 року по 18.12.2023 року за відсотковою ставкою за користування кредитом, що відповідає умовам договору.

Після закінчення строку кредитування, тобто після 18.12.2023 року нарахування процентів за користування кредитом було зупинено.

Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення підлягають виконанню (правовий висновок, викладений у Постанові ВП ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18)).

Оскільки, договір № 1159-7452 від 22.02.2023 року, яким визначені умови кредиту є правомірним в силу статті 204 ЦК України, сторонами не оспорений, судом не визнаний недійсним повністю або частково, то всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення підлягають виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 367, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит Фінанс» - Шевченко Віти Олександрівни задовольнити.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1159-7452 від 22.02.2023 року в розмірі 100 000,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 20 000,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованим процентами - 80 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» сплачений судовий збір у розмірі 6 056,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді