ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/45/24Головуючий у 1-й інстанції Торська І.В.
Провадження № 22-ц/817/931/25 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого Гірського Б.О.

суддів Храпак Н.М., Хоми М.В.

за участю секретаря Гичко К.С.,

представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 597/45/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Дядик Ярослав Борисович на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2025 року (ухвалене суддею Торською І.В., повний текст рішення складено 19 червня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про захист трудових прав шляхом поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 20.04.2023 року розпорядженням міського голови м. Заліщики з ним було укладено трудовий договір у формі Контракту, згідно умов якого сторони продовжили на 4 роки попередній контракт, за умовами якого він був прийнятий на роботу на посаду директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Торське Чортківського району Тернопільської області.

Зазначав, що 06.12.2023 року в приміщенні Заліщицької міської ради йому було вручено розпорядження міського голови від 16.11.2023 року № 441-? про його звільнення з посади директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с.Торсь?е за вчинення аморального проступку не сумісного з продовженням роботи на займаній посаді (п.3 ст. 41 КЗпП України) та видано трудову нижнику.

Вважав, що дане розпорядження прийняте відповідачем без дотримання вимог трудового законодавства, а тому є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в розпорядженні не зазначено за вчинення якого саме аморального проступку його було звільнено з роботи.

Зазначав, що з тексту розпорядження також вбачається, що розпорядження прийнято на підставі А?ту проведення службового розслідування від 10.11.2023 року та рекомендацій постійної комісії міської ради з питань регламенту, законності, депутатської етики, освіти, охорони здоров`я, культури, соціального захисту і гуманітарної політики від 10.11.2023 року.

Звертав увагу на те, що з тексту А?ту та рекомендацій робочої групи, також не зрозуміло, за який же аморальний проступок робоча група рекомендувала відповідачу звільнити його із займаної посади.

Вважав, що службове розслідування за результатами якого було складено А?т, проведено з порушенням вимог Постанови КМУ від 13 червня 2000 р. № 950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування», а саме відбулось порушення п. 11 та п.13 даного Порядку.

Вважав, що оскільки службове розслідування було проведено з порушенням Порядку, Акт службового розслідування від 10.11.2023 року є незаконним, а відповідач помилково взяв до уваги при прийнятті рішення про його звільнення вказаний Акт та рекомендації постійної комісії міської ради з питань регламенту, законності, депутатської етики, освіти, охорони здоров`я, культури, соціального захисту і гуманітарної політики від 10.11.2023 року, які були надані на підставі А?ту, тому і його звільнення є незаконним.

З огляду на зазначене, просив суд:

1) скасувати розпорядження Заліщицького міського голови від 16.11.2023 року №441-к про звільнення ОСОБА_1 17.11.2023 року з посади директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с.Торське за вчинення аморального проступку не сумісного з продовженням роботи на займаній посаді, з підстав п.3 ст.41 КЗпП України;

2) поновити його - ОСОБА_1 на посаді директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с.Торське;

3) стягнути із Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу;

4) стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Дядик Я.Б. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права і судом не враховано висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права у аналогічних справах, зокрема у постанові від 28.02.2024 року у справі №458/394/22.

Звертає увагу на те, що звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами (див. постанови Верховного Суду від 27 липня 2021 року у справі №357/4897/20 (провадження № 61-3751св21), від 06 вересня 2023 року у справі №357/4897/20 (провадження № 61-12727св22), та інші).

Зазначає, що у справах, в яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Вказує на те, що що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, конкретно не встановив, які саме аморальні проступки були вчинені позивачем та коли саме і відносно кого.

Звертає увагу на те, що у судовому засіданні не були допитані жодна особа по відношенню до якої позивачем були вчиненні аморальні проступки.

Вказує на те, що суд першої інстанції у рішенні лише констатував, що викладені факти вчинення аморальних проступків, що зазначені в Акті службового розслідування підтверджуються письмовими зверненнями вчителів, батьків, діти яких навчаються в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів с.Торське.

Звертає увагу на те, що в Акті проведення службового розслідування від 10.11.2024 року зазначено, що відносно вчителя ОСОБА_2 та її сина позивач вчинив аморальні проступки, а саме: влітку 2023 року позивач в телефонній розмові повідомив їй про звільнення з роботи, в результаті чого вона була «морально розбита», у «неї опустились руки», адже на своєму утриманні має трьох дітей; у травні 2023 року на подвір`ї школи апелянт глузував з її сина ОСОБА_3 щодо його зовнішнього вигляду та зайвої ваги і постійного глузування й надалі. Ці глузування були жорстокими та образливими. Вони спричинили ряд негативних дій зі сторони учнів школи, які продовжували ображати та насміхатися із хлопчика. ОСОБА_2 зробила зауваження позивачу та просила вплинути на ситуацію, проте, за словами ОСОБА_2 позивач не відреагував на її прохання.

Вказує на те, що з рішення суду вбачається, що суд першої інстанції погодився, що згідно наявних доказів у справі доведено вчинення позивачем аморального проступку відносно вчителя ОСОБА_2 та її сина, однак звертає увагу на те, що обставини щодо глузування з сина ОСОБА_2 підпадають під поняття «булінг» та згідно Порядку реагування на випадки булінгу (цькування), затверджених Наказом Міністерства освіти і науки України 28 грудня 2019 року № 1646 «Деякі питання реагування на випадки булінгу (цькування) та застосування заходів виховного впливу в закладах освіти», факт булінгу підтверджується рішенням комісії до складу якої входять педагогічні (науково-педагогічні) працівники, у тому числі практичний психолог та соціальний педагог (за наявності) закладу освіти, представники служби у справах дітей та центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, однак відповідачем по справі не надано жодного рішення комісії, яка б приймала рішення з даного приводу, а до складу комісії, яка проводила службове розслідування, не були включені педагогічні (науково-педагогічні) працівники, у тому числі практичний психолог та соціальний педагог закладу освіти, представники служби у справах дітей та центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, які вправі давати оцінки по даних фактах.

Звертає увагу на те, що комісією з розслідування та судом не було встановлено конкретних дат вчинення такого аморального проступку, а факт цькування сина ОСОБА_2 ґрунтується виключно на словах самої ОСОБА_2 .

З даного приводу, Верховний Суд у справі № 458/394/22 (постанова від 28.02.2024 року) зазначив, що «Самі по собі заяви осіб без доведення конкретними доказами, викладених у них обставин щодо дій з боку позивача по відношенню до учнів (їх дітей), які відповідач розцінив як булінг, не свідчать про аморальність проступку в розумінні пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України.

Більше того, ані заяви батьків, ані акт службового розслідування, не містять конкретних часових рамок таких подій, якщо вони були, наявності свідків, аудіо/відео записів, будь-яких інших доказів. Зазначення таких відомостей зі слів дітей без долучення до них доказів є припущеннями».

Вважає, що з урахуванням зазначених висновків Верховного Суду, аморальний проступок відносно ОСОБА_2 та її сина належними та допустимими доказами не доведений.

Вказує на те, що в Акті проведення службового розслідування від 10.11.2024 року також зазначено, що відносно вчителів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших позивач вчинив аморальні проступки у вигляді приниження їх честі та гідності, однак, вищезазначене підтверджується виключно письмовими заявами самих працівників.

Звертає увагу на те, що предметом службового розслідування було вивчення питання щодо належного чи неналежного виконання апелянтом своїх посадових (службових) обов`язків у підготовки школи до нового навчального року, однак згідно акту проведення службового розслідування від 10.11.2023 року вбачається, що комісією всупереч розпорядження Заліщицького міського голови від 18.08.2023 року № 152-од «Про створення робочої групи» було проведено службове розслідування щодо вчинення позивачем аморальних проступків, що дає підстави для висновку про те, що акт проведення службового розслідування від 10.11.2023 року не є належним та допустимим доказом у даній справі, оскільки комісією проведено розслідування по питаннях, які не були предметом їх розслідування, що суперечить п. 2 Порядку проведення службового розслідування, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 13 червня 2000 року № 950 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування».

Також звертає увагу на те, що заяви вчителів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Сендзік, Ронталюк та інших про вчинення відносно них аморальних проступків під час 2022-2023 навчального року були подані 02.11.2023 року; звернення батьків, діти яких навчаються в ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Торське про вчинення апелянтом аморальних проступків було подано 08.09.2023 року; звернення трудового колективу ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Торське було подано 11.09.2023 року; протокол № 32 трудового колективу ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Торське було подано 25.10.2023 року - тобто усі звернення були подані після початку службового розслідування, щодо належного виконання позивачем своїх службових обов`язків, а описувані у них події відбувались в квітні-липні 2023 року.

Вважає, що наявні в матеріалах справи письмові докази - письмові звернення вчителів, батьків дітей, що навчаються в навчальному закладі, письмові заяви вчителів, не є належними доказами у справі, оскільки не долучались до справи жодною стороною у справі та не були надані позивачу у відповідності до ст.ст. 81, 83 ЦПК України.

Також звертає увагу на те, що позивача звільнено з роботи за вчинення ним нібито аморальних проступків в період з квітня по липень 2023 року, а розслідування його проступків почалося лише у вересні-жовтні 2023 року згідно заяв поданих у вересні-жовтні 2023 року, хоча нормами права не визначено конкретних строків повідомлення про вчинення аморальних проступків та строків проведення розслідувань з даного приводу, однак Верховний Суд у справі № 359/11572/19 (постанова від 27.06.2022 року) виснував, що «У пункті 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 частини першої статті 41 КЗпП України слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КЗпП України про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку.»

Вважає, що з урахуванням строків, визначених трудовим законодавством щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності, строків притягнення до адміністративної відповідальності, з моменту вчинення так званих «аморальних проступків» пройшли значні строки, а тому у комісії з розслідування не було підстав проводити по них слідство.

Від представника Заліщицької міської ради Дрозда І.П. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій він просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вважає, що посилання представника позивача на застосування до спірних правовідносин - правових висновків, наведених у постанові від 28.02.2024 року Верховного Суду у справі №458/394/22 є недопустимим, оскільки предметом розгляду справи було те, що наказом начальника відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради від 09 червня 2022 року № 57-о особу було звільнено 13 червня 2022 року із займаної посади директора Верхньояблунського ЗЗСО І-ІІІ ступенів - ЗДО за вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням роботи, на підставі пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України та аморальний проступок, який був установлений актом службового розслідування мав ознаки булінгу, а предметом ж розгляду справи №597/45/24 стало, в тому числі, звільнення ОСОБА_1 з посади директора ЗОШ І-ІІІ ступенів с.Торське за вчинення ним цілого ряду аморальних проступків не сумісних з продовженням роботи на займаній посаді, які не були кваліфіковані як булінг.

Вказує на те, що позивач та його представник не були позбавлені зі своєї сторони заявити клопотання про допит свідків під час розгляду справи у суді першої інстанції, проте таким правом не скористались.

Зазначає, що висновки, які зазначені в Акті зроблені на результатах перевірки і переконливо вказують на несумісність скоєного керівником аморального проступку із продовженням роботи на займаній посаді. Доказів які б спростовували зазначене, позивачем суду не надано. Позивачем не надано жодних доказів, які б спростовували, як сам акт проведення службового розслідування від 10.11.2023 року так і докази на яких він побудований.

Вважає, що з огляду на те, що вчинки ОСОБА_1 не підпадають під жодне з діянь, що визначаються як булінг, тому і твердження його представника стосовно глузування ОСОБА_1 із сина ОСОБА_2 Арсена щодо його зовнішнього вигляду та надмірної ваги тіла не підпадають під поняття булінг, оскільки такі глузування не спрямовані на обмеження волевиявлення особи, як зазначено в наказі МОН від 28 грудня 2019 року №1646.

Вважає, що усі заяви та документи, які стали в основу для складання акту проведення службового розслідування від 10.11.2023 року містять часові рамки.

Вказує на те, що матеріалами справи підтверджено неодноразові факти аморальних проступків позивача підвищував голос, вживав нецензурну лексику, переходив на особистості, стукав по столі й виявляв агресію, під час перебування у Львові (військово-патріотична гра «Сокіл» «Джура») як керівник команди часто вживав нецензурну лексику, спиртні напої, не виконував обов`язків керівника команди, некоректно висловлювався про педагогічних працівників школи в присутності учнів, підбурював школярів зривати уроки та ін.

Вважає, що розпорядження Заліщицького міського голови від 18.08.2023 року № 152-од «Про створення робочої групи проведення службового розслідування було призначено у зв`язку з неналежним виконанням апелянтом службових обов`язків та недодержання ним вимог законодавства України, а тому дане розпорядження включало в себе можливість встановлення в ході проведення службового розслідування і вчинених ОСОБА_1 інших порушень, оскільки містить формулювання «та недодержання ним вимог законодавства України».

Вказує на те, що представником заявника не надано жодних доказів, які б спростовували, як сам акт проведення службового розслідування від 10.11.2023 року, так і докази на яких він побудований, а твердження представника позивача про нереальність таких подій ґрунтується виключно на його словах.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Дядик Я.Б. просить задовольнити апеляційну скаргу з мотивів, викладених у ній.

В судовому засіданні представник Заліщицької міської ради Дрозда І.П. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги з мотивів, викладених у відзиві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено наступні обставини.

20.04.2023 року між ОСОБА_1 та відповідачем було укладено трудовий договір у формі Контракту №28, згідно умов якого сторони продовжили на 4 роки попередній ?онтра?т на тих же умовах, згідно якого позивач був прийнятий на роботу на посаду директора загальноосвітньої ш?оли І-ІІІ ступенів с.Торсь?е Чорт?івсь?ого району Тернопільської, що підтверджено копією трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.10.1985 року.

18.08.2023 року до голови Заліщиць?ої місь?ої ради надійшов лист №01-14/386 з додатками від відділу освіти Заліщиць?ої міської ради про те, що є скарга від працівників загальноосвітнього закладу освіти І-ІІІ ступенів села Торсь?е щодо поведінки ?ерівни?а ОСОБА_10 , а також працівниками відділу надано доповідну записку щодо неправомірних дій зі сторони цього ж ?ерівни?а під час огляду готовності закладів освіти Заліщиць?ої міської територіальної громади в новому навчальному році та осінньо-зимовий період 2023-2024 н.р..

Розпорядженням Заліщиць?ого місь?ого голови від 18 серпня 2023 ро?у №152-од «Про створення робочої групи», на підставі За?онів У?раїни «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про освіту», «Про повну загальну середню освіту», іншого чинного законодавства України, ?онтра?ту з ?ерівни?ом закладу загальної середньої освіти від 20.04.2023 № 28, доповідної записки відділу освіти місь?ої ради від 18.08.2023 №01-14/386, визначено необхідність проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 , директора загальноосвітньої ш?оли І-ІІІ ступенів с. Торсь?е, у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків та недодержанням ним вимог законодавства України. Для проведення службового розслідування створено робочу групу, затверджено її персональний склад та встановлено дату початку проведення службового розслідування з 18 серпня 2023 року.

Згідно розпорядження міського голови №311-к від 21.08.2023 року ОСОБА_1 , тимчасово відсторонено від виконання обов`язків директора загальноосвітньої шоколи І-ІІІ ступенів с.Торське на період з 22 серпня по 04 вересня 2023 року з метою вивчення обставин, які склалися в навчальному закладі с.Торське в результаті дій директора. Службове розслідування провести протягом двох місяців (до 17 жовтня 2023 ро?у). При цьому встановити, що період проведення службового розслідування не охоплює час тимчасової втрати працездатності особою, стосовно якої проводиться службове розслідування, час її перебування у відпустці або службовому відрядженні чи відсутності з інших поважних причин, час отримання інформації, що стосується предмета службового розслідування, від установ, підприємств, організацій іноземних держав, а також час ознайомлення такої особи з актом службового розслідування. З врахуванням вищезазначеного, дата проведення службового розслідування та дата подання а?ту службового розслідування відстрочується на відповідний стро?.

Згідно Протоколу №1 зустрічі засновника із працівниками ЗОШ І-ІІІ с.Торське, 21.08.2023 року, міським головою була проведена зустріч з вчителями загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с.Торське з метою вивчення обставин справи, викладених у зверненні працівників загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів села Торське та доповідній працівників відділу освіти Заліщицької міської ради і проведено аналіз діяльності директора школи членами педагогічного колективу та обслуговування персоналу.

02.11.2023 року робочою групою ініційовано виїзд робочої групи до загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с.Торське, під час якого відбулась зустріч з працівниками цього закладу, під час якої було доведено до відома працівників школи розпорядження №152-од від 18.08.2023 року, звернення батьків учнів школи, звернення трудового колективу, протокол №32 зборів трудового колективу та листа ОТПО Заліщанщини ППОіН України від 25.10.2023 року.

Розпорядженням №320-к від 23.08.2023 року було внесено зміни до розпорядження міського голови від 21.08.2023 року №311-к «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » у зв`язку з втратою працездатності ОСОБА_1 , що підтверджено листком непрацездатності №8419577-1, дата відкриття 21.08.2023 року внесено зміни до пункту 1 розпорядження міського голови від 21.08.2023 року №311 Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 та викладено його в новій редакції, згідно якої ОСОБА_1 тимчасово відсторонено від виконання обов`язків директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Торське на час проведення службового розслідування, починаючи з дня, наступного після закриття листка непрацездатності.

Згідно Акту службового розслідування від 10.11.2023 року вбачається, що такий складено на виконання розпорядження №152-од від 18.08.2023 року «Про створення робочої групи» для проведення службового розслідування. Метою службового розслідування є з`ясування обставин неналежного виконання службових обов`язків директором школи ОСОБА_1 та недодержання ним вимог законодавства України. Встановлено дату початку проведення службового розслідування з 18 серпня 2023 року.

Під час проведення службового розслідування на адресу Заліщиць?ого місь?ого голови було адресовано ряд документів, а саме:

- письмове звернення батьків, діти яких навчаються в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів с.Торське, від 08.09.2023 року підписали (33 особи);

- звернення трудового колективу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с.Торське від 11.09.2023 року;

- протокол №32 зборів трудового ?оле?тиву загальноосвітньої ш?оли I-III ступенів с. Торсь?е від 25.10.2023;

- копія листа об`єднаної територіальної профспілкової організації Заліщанщини профспілки працівників освіти і науки України від 25.10.2023 року.

Крім того, під час службового розслідування комісією отримано письмові заяви вчителів, про зазначення фактів вчинення аморальних дій (проступків) директором загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів села Торське ОСОБА_11 , а саме: ОСОБА_2 від 02.11.2023 ро?у; Хировсь?ого М.В. від 02.11.2023 ро?у; ОСОБА_12 від 02.11.2023 ро?у; ОСОБА_13 від 02.11.2023 ро?у; ОСОБА_14 від 02.11.2023 ро?у; ОСОБА_4 від 02.11.2023 ро?у; Сендзі? Н.В. від 02.11.2023 ро?у; ОСОБА_15 від 02.11.2023 ро?у; Ронталю? І.Я від 02.11.2023 ро?у; ОСОБА_16 від 02.11.2023 ро?у; ОСОБА_17 від 02.11.2023 ро?у.

Актом службового розслідування встановлено, що робочою групою виявлені факти вчинення директором загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів села ОСОБА_18 аморальних проступків не сумісних з проходження його роботи. Опрацювавши скаргу батьків, діти яких навчаються у вищенаведеному закладі, письмові свідчення працівників школи, батьків учнів, встановлено певні факти. При виконанні своїх обов`язків директор школи під час освітнього процесу некоректно висловлювався при учнях про педагогічних працівників закладу освіти, вчиняв моральний і психологічний тиск на учнів, батьків та працівників школи.

За результатами проведення службового розслідування, опрацювавши всі факти, викладені в скаргах, заявах і зверненнях, провівши розмови з працівниками загальноосвітньої ш?оли І-ІІІ ступенів села Торсь?е, учнями школи та батьками, робоча група прийшла до висновку, що численні факти вчинення аморальних проступків, порушення норм моралі непедагогічна поведінка ОСОБА_19 ?а знайшли своє підтвердження в ході проведення службового розслідування, що дає достатні підстави для звільнення ОСОБА_10 з посади директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів села Торсь?е згідно з п.3 ст.41 КЗпП України. Робоча група рекомендувала міському голові за результатами проведеного службового розслідування розірвати строковий ?онтра?т та звільнити ОСОБА_10 з посади директора загальноосвітньої ш?оли І-ІІІ ступенів села Торсь?е згідно з п.3 ст.41 КЗпП України за вчинення аморального проступку працівником, який виконує виховні функції несумісні з продовженням цієї роботи.

Згідно повідомлення 03-23/2284 від 10.11.2023 року, Заліщицька міська рада повідомила ОСОБА_1 про необхідність ознайомлення з актом службового розслідування, яке направлено йому поштовою кореспонденцією та підтверджується поштовим повідомленням про вручення від 10.11.2023 року.

Відповідно до акту відмови особи стосовно якої проводиться службове розслідування, надати пояснення від 14.11.2023 року, ОСОБА_20 відмовився щодо надання пояснень з приводу питань робочої групи, які виникли під час службового розслідування.

Актами від 14.11.2023 року робочої групи зафіксовано відмову ОСОБА_1 , щодо ознайомлення та/або проставляння підпису і дати ознайомлення з актом службового розслідування, а також неприбуття у визначений для ознайомлення час без поважних причин.

Згідно розпорядження від 14.11.2023 року №210-од «Про затвердження акту службового розслідування» міський голова затвердив А?т службового розслідування від 10.11.2023 року.

Розпорядженням Заліщиць?ого місь?ого голови від 16.11.2023 ро?у №441-? «Про звільнення ОСОБА_19 ?а» звільнено ОСОБА_10 17 листопада 2023 року з посади директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с.Торсь?е на підставі п.3 ст.41 КЗпП України за вчинення ним аморального проступку не сумісного з продовженням роботи на займаній посаді.

Згідно копії довідок про заробітну плату надану Управлінням освіти Залішицької міської ради за період з 01.09.2022 року по 16.11.2023 року видана на ОСОБА_1 видно, що заробітна плата за посадою директор складає 190 548,82 грн. за посадою вчитель зарубіжної літератури складає 78 691,88 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 як під час керівництва учбовим закладом, так і під час навчального процесу не зміг продемонструвати виважену та коректну поведінку у взаємодії із учасниками освітнього процесу, проявив ознаки аморальних проступків несумісних із продовженням роботи на посаді, як директора школи так і педагога, поставивши свої інтереси вище за інтереси учасників освітнього процесу.

Також місцевий суд вважав, що досліджені докази, в своєму взаємозв`язку об`єктивно підтверджують факти викладені в Акті службового розслідування, а висновки зазначені в Акті, засновані на результатах перевірки, переконливо вказують на несумісність скоєного керівником аморального проступку із продовженням роботи.

Колегія суддів з вищевказаними висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45) (пункт 4 частини першої статті 36 КЗпП України).

Пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України встановлено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи.

Звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію.

Таке звільнення допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обов`язків, так і не пов`язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті).

Трудове законодавство не визначає поняття аморального проступку. Таке визначення є оціночною категорією, а тому суду як правозастосовному органу надано можливість на свій розсуд надавати оцінку на підставі встановлених обставин справи, чи є ті чи інші діяння аморальним проступком. Аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні засади суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції, дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. Аморальним проступком слід вважати появу в громадських місцях у нетверезому стані, нецензурну лайку, бійку, поведінку, що принижує людську гідність тощо.

Аналіз вищезазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що працівники, які виконують виховну функцію, вчитель, педагог, вихователь, зобов`язані бути людьми високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, їх батьками, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у своїх постановах: від 30 січня 2018 року у справі № 713/265/15-ц (провадження № 61-135св17), від 16 травня 2018 року у справі № 1519/2-667/11 (провадження № 61-13895св18), від 07 травня 2018 року у справі № 243/8522/17 (провадження № 61-13316св18) та багатьох інших.

Підставою для звільнення за пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України є не будь-який аморальний проступок, а такий, що несумісний із продовженням цієї роботи. Оскільки законодавцем не визначено критеріїв визначення межі між проступками, сумісними і не сумісними з продовженням роботи, тому суд зобов`язаний з метою виконання завдання цивільного судочинства самостійно надати оцінку і встановити, чи є вчинений аморальний проступок, за який звільнено працівника, таким, що сумісний із продовженням роботи з урахуванням конкретних обставин справи.

При вирішенні справ подібної категорії, суду належить виходити не з формального підходу оцінки окремо того чи іншого вчинку педагога, а у разі встановлення за обставинами справи неодноразового вчинення педагогом поступків, несумісних зі званням учителя, надавати їм оцінку у сукупності, з урахуванням особливостей відносин у сфері навчально-виховного процесу та підвищеного рівня вимог до моральної-етичних якостей і поведінки учителя (педагога, вихователя) (див. постанову Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 560/893/17 (провадження № 61-48706св18)).

Разом із цим, Верховний Суд України у своїх постановах від 11 лютого 2015 року справа № 6-248цс14 та від 22 березня 2017 року у справі № 6-3135цс16 зазначив, що звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами.

Отже, звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами (див. постанови Верховного Суду: від 20 серпня 2018 року у справі № 346/261/16-ц (провадження № 61-16491св18), від 21 березня 2019 року у справі № 568/879/17 (провадження № 61-45041св18), від 27 грудня 2019 року у справі № 345/3007/17 (провадження № 61-25200св18), від 25 листопада 2020 року у справі № 589/16/19 (провадження № 61-8661св20), від 27 липня 2021 року у справі № 357/4897/20 (провадження № 61-3751св21), від 06 вересня 2023 року у справі № 357/4897/20 (провадження № 61-12727св22), та інші).

У справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, ОСОБА_1 було звільнено з посади директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Торське за вчинення ним аморального проступку, не сумісного з продовженням роботи на займаній посаді - на підставі пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України.

Із змісту оспорюваного розпорядження Заліщицького міського голови від 16.11.2023 року №441-к про звільнення ОСОБА_1 17 листопада 2023 року з посади директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Торське вбачається, що при його винесенні було враховано Акт про проведення службового розслідування від 10 листопада 2023 року, складений робочою групою, яка утворена розпорядженням міського голови від 18 серпня 2023 року №152-од та рекомендації постійної комісії міської ради з питань регламенту, законності, депутатської етики, освіти, охорони здоров`я, культури, соціального захисту і гуманітарної політики від 14 листопада 2023 року, та останнього звільнено за вчинення ним аморального проступку не сумісного з продовженням роботи на займаній посаді.

Із змісту самого Акту про проведення службового розслідування від 10 листопада 2023 року зокрема вбачається, що: робочою групою були виявлені факти вчинення директором загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів села ОСОБА_18 аморальних проступків, несумісних з продовженням його роботи. Опрацювавши скаргу батьків, діти яких навчаються у вищенаведеному закладі, письмові свідчення працівників школи, батьків та учнів, було встановлено певні факти.

При виконанні своїх обов`язків директор школи під час освітнього процесу некоректно висловлювався при учнях про педагогічних працівників закладу освіти, вчиняв моральний і психологічний тиск на учнів, батьків та працівників школи.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що встановлені вищезазначеним Актом про проведення службового розслідування факти вчинення згаданих аморальних проступків, підтверджуються виключно письмовими заявами (копії яких зокрема були долучені відповідачем до матеріалів справи), а саме:

- письмовою заявою асистента вчителя в інклюзивному класі ОСОБА_2 від 02.11.2023 року, в якій зазначено, що позивач у травні 2023 року глузував з її сина та влітку під час перебування у відпустці і відвідування чоловіка, мобілізованого до лав ЗСУ, директор зателефонував до неї та повідомив про звільнення без її згоди;

- письмовою заявою вчителя фізичної культури ОСОБА_21 від 02.11.2023 року, в якій зазначено, що у липні 2023 року під час військово-патріотичної гри Сокіл, учні 10-11 класів стали свідками як директор школи на березі річки розпивав спиртні напої, що підтверджено також письмовими заявами за цим фактом учнів ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 датовані 10.11.2023 року;

- письмовою заявою технічного працівника школи ОСОБА_12 від 02.11.2023 року, в якій зазначено, що директор школи під час спілкування з працівниками школи використовував нецензурну лексику, зокрема влітку 2023 року, стукав кулаками по столі, постійно підвищував голос;

- письмовою заявою вчителя ОСОБА_13 від 02.11.2023 року, в якій зазначено, що весною 2023 року директор школи викликав її з приводу організаційних питань стосовно дитячих виступів в конкурсі Котигорошок та під час обговорень сценарію, останній з ним не погодився, просив внести корегування та його реакцією були нецензурна лайка, підвищення голосу та перехід на особистості;

- письмовою заявою вчителя мистецтв ОСОБА_4 від 02.11.2023 року, в якій підтверджено факти підвищення голосу, приниження працівників, зневажливого ставлення зі сторони директора, особливо на нарадах щопонеділка;

- письмовою заявою вчителя ОСОБА_25 від 02.11.2023 року, в якій зазначено про випадок, який відбувся на святкуванні випускного вечора влітку 2023 року, коли директор вимагав від учнів маршовий впоряд, однак вони відмовились, після чого виник скандал та директор викрикував, що його ніхто не цінить і не поважає, а згодом виклав різні негативні дописи як у соціальних мережах, так і у вайбер-групі;

- письмовою заявою вчителя історії ОСОБА_15 від 02.11.2023 року, в якій зазначено про те, що 11 жовтня 2023 року під час проведення уроку, один із учнів в присутності цілого класу, сказав, що директор казав що їй щось бракує, а її рівень знань є на рівні 8-9 класу. Крім того в травні 2023 року директор провів її до кабінету історії, відкрив журнал та вказав на те, що вона не поставила 12 балів його дочці;

- письмовими заявами вчителів ОСОБА_26 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , від 02.11.2023 року, в яких кожен описав факти зневажливого ставлення директора до них, приниження та образ з його боку під час освітнього процесу.

Також із змісту акту Акту про проведення службового розслідування від 10 листопада 2023 року вбачається, що письмову заяву писала і заступник директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_27 , яка звернулася до робочої групи з проханням вплинути на ситуацію, що склалася в школі. Вказувала на те, що вона неодноразово піддавалася зі сторони директора постійним цькуванням, моральному та психологічному тиску, образам, приниженням, пліткам і переслідуванням у соціальних мережах.

Крім того, факти викладені в Акті службового розслідування, що стали наслідком встановлення аморальних проступків директором школи ОСОБА_1 , підтверджуються письмовими зверненнями вчителів, батьків, діти яких навчаються в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів с.Торське, від 08.09.2023 року, підписали (33 особи), зверненням трудового колективу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с.Торське від 11.09.2023 року, протоколом №32 зборів трудового ?оле?тиву загальноосвітньої ш?оли I-III ступенів с. Торсь?е від 25.10.2023 року, листом об`єднаної територіальної профспілкової організації Заліщанщини профспілки працівників освіти і науки України від 25.10.2023 року.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що встановлені вищезазначеним Актом про проведення службового розслідування факти вчинення згаданих аморальних проступків (некоректне висловлювався при учнях про педагогічних працівників закладу освіти, вчинення морального і психологічного тиску на учнів, батьків та працівників школи), підтверджені виключно письмовими заявами самих же працівників школи, учнів та їх батьків, письмовим зверненням батьків, діти яких навчаються в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів с.Торське, яке підписали 33 особи та зверненням трудового колективу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с.Торське від 11.09.2023 року, однак вони не можуть вважатися беззаперечними та достовірними доказами вчинення позивачем по відношенню до цих осіб аморальних проступків, оскільки викладені у них обставини щодо дій з боку позивача, не доводяться іншими конкретними належними, допустимими, достовірними та беззаперечними доказами.

Більше того, ні заяви вчителів, учнів та їх батьків, ані акт службового розслідування, не містять конкретних часових рамок таких подій (дат їх вчинення), якщо вони мали місце, наявності свідків, аудіо/відео записів, будь-яких інших доказів. Зазначення таких відомостей, зокрема зі слів дітей чи інших осіб без долучення до них доказів є припущеннями.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що вищезазначені письмові заяви та звернення, датовані після 18 серпня 2023 ро?у - дня початку службового розслідування - що викликає сумнів у реальності таких подій, з урахуванням відсутності документального їх підтвердження.

Такі висновки апеляційного суду кореспондуються із правовими висновками, що містяться в постанові Верховного Суду від 28.02.2024 року у справі №458/394/22.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2021 року у справі № 233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин, конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття «подібні правовідносини», що полягає у тому, що на предмет подібності необхідно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін «подібні правовідносини» може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів.

З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи (пункт 38 постанови від 25 квітня 2018 року у справі № 925/3/17). Це врахування необхідно розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

Так, у справі №458/394/22, як і у справі, що переглядається, позивачів було звільнено з посади директора ЗОШ І-ІІІ ступенів на підставі пункту 3 частини першої ст. 41 КЗпП України за вчинення аморального проступку, що в свою чергу дає підстави виснувати про подібність правовідносин у даних справах, а відтак і про релевантність врахування правових висновків, що містяться в постанові Верховного Суду від 28.02.2024 року у справі №458/394/22, відповідно доводи відзиву на апеляційну скаргу про недопустимість посилань на згадані правові висновки у справі №458/394/22, апеляційний суд відхиляє.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу про те, що позивач та його представник не були позбавлені зі своєї сторони зробити заяви про допит свідків під час розгляду справи у суді першої інстанції, проте таким правом не скористались колегія суддів оцінює критично, оскільки у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять прямих доказів вчинення ОСОБА_1 аморальних проступків не сумісних з продовженням роботи на займаній посаді (про які йдеться в Акті про проведення службового розслідування від 10 листопада 2023 року) та за вчинення яких його було звільнено з посади директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Торське на підставі пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України.

Крім того, в суді апеляційної інстанції представник відповідача вказав, що на початку проведення службового розслідування мав місце конфлікт між позивачем - директором школи та членами робочої групи і це стало підставою для більш ширшого вивчення ситуації, яка склалася у вказаному навчальному закладі с.Торське.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в Акті, який складений за результатами проведеного службового розслідування відсутні висновки (рекомендації) про обставини, які слугували підставою для проведення службового розслідування, а саме щодо неправомірних дій директора у зв`язку з неналежною підготовкою закладу освіти до роботи в новому навчальному році та осінньо-зимовий період 2023-2024 н.р., що може свідчити про наявність конфлікту між позивачем та роботодавцем і бажанням останнього виявити аморальні проступки в діях ОСОБА_1 вже під час проведення ініційованого з інших питань розслідування.

Вищезазначене свідчить про те, що відповідач у порушення частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надав достовірних та достатніх доказів на підтвердження вчинення позивачем винних діянь (аморальних проступків), зокрема в чому вони проявились, в чому суперечать загальноприйнятим нормам і правилам, порушують моральні цінності суспільства, суперечать змісту трудової функції і тим самим дискредитують службово-виховні, посадові повноваження особи директора школи (педагога).

Відтак колегія суддів приходить до висновку про безпідставне звільнення позивача за пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України, а тому розпорядження Заліщицького міського голови від 16.11.2023 року №441-к про звільнення ОСОБА_1 17.11.2023 року з посади директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Торське за вчинення ним аморального проступку, не сумісного з продовженням роботи на займаній посаді слід визнати незаконним, відповідно позивача слід поновити на роботі.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Також апеляційний суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням.

Для обчислення середнього заробітку за час перебування у вимушеному прогулі позивача, останній надав Довідки про заробітну плату за період з 01.09.2022 року по 16 листопада 2023 року, з яких видно, що ОСОБА_1 останній раз отримував 100 % заробітну плату у травні 2023 року.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 5 розділу IV Порядку основною для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього-п`ятого пункту 4 цього Порядку, а саме з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Як було встановлено, позивача звільнено 17.11.2023 року.

Тобто, розрахунковим періодом є вересень та жовтень 2023 року, однак матеріали справи не містять даних про середній заробіток позивача за два місяці, що передують події, оскільки згідно розпорядження міського голови №311-к від 21.08.2023 року, ОСОБА_1 було тимчасово відсторонено від виконання обов`язків директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с.Торське на період з 22.08.2023 року по 04.09.2023 року.

Крім того, розпорядженням №320-к від 23.08.2023 року було внесено зміни до розпорядження міського голови від 21.08.2023 року №311-к «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » у зв`язку з втратою працездатності ОСОБА_1 , а саме внесено зміни до пункту 1 розпорядження міського голови від 21.08.2023 року №311 Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 та викладено його в новій редакції, згідно якої ОСОБА_1 тимчасово відсторонено від виконання обов`язків директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Торське на час проведення службового розслідування, починаючи з дня, наступного після закриття листка непрацездатності.

Також, згідно листків непрацездатності позивач перебував на лікарняному з 21.08.2023 року по 30.08.2023 року, з 31.08.2023 року по 01.09.2023 року, з 04.09.2023 року по 13.09.2023 року, з 14.09.2023 року по 22.09.2023 року, з 29.09.2023 року по 03.10.2023 року, з 04.10.2023 року по 09.10.2023 року та 10.10.2023 року.

Відтак при визначенні розміру середньої заробітної плати, за обставин цієї справи, необхідно виходити із встановленого позивачу посадового окладу, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 березня 2024 року у справах № 753/12518/22 та № 507/1435/22.

Відповідно до Довідки про заробітну плату за період з 01.09.2022 року по 16 листопада 2023 року за два останні місяці коли позивач отримував 100% заробітну плату (квітень та травень 2023 року) його посадовий оклад становив 7 464 грн. (за посадою директора ЗОШ І-ІІІ ст. с. Торське) та 3 500,5 грн. (як вчителя зарубіжної літератури).

Отже, середньоденна заробітна плата позивача складала 254,98 грн. (10 964,5 / 43 робочі дні).

Відтак середній заробіток за час незаконного звільнення, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, повинен становити 123 410, 32 грн. (484 робочих днів х 254,98 грн.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахування вищезазначеного, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2025 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про захист трудових прав шляхом поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 374, 376, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2025 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про захист трудових прав шляхом поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати незаконним розпорядження Заліщицького міського голови від 16.11.2023 року №441-к про звільнення ОСОБА_1 17.11.2023 року з посади директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Торське за вчинення ним аморального проступку не сумісного з продовженням роботи на займаній посаді.

Поновити ОСОБА_1 з 17.11.2023 року на посаді директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Торське Чортківського району Тернопільської області.

Стягнути із Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області (Тернопільська область, Чортківський район, м. Заліщики, вул. Ст. Бандери, 15 «Б», ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заробіток за час вимушеного прогулу з 17.11.2023 року по 30.09.2025 року у розмірі 123 410 грн. 32 коп., з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Храпак Н.М.