Справа № 346/5100/24
Провадження № 22-з/4808/84/25
Головуючий у 1 інстанції Коваленко Д. С.
Суддя-доповідач Барков В. М.
15 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Баркова В. М.,
судді: Василишин Л. В.,
Максюти І. О.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 адвоката Юркевич Христини Михайлівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним проступком, передбаченим ч.2 ст. 125 КК України,
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним проступком, передбаченим ч. 2 ст. 125 КК України, 100 грн. сплаченого судового збору, а також 300 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2025 року змінено. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним проступком 50 000 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 500 грн. та 2 500 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу в суді першої інстанції.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Юркевич Х. М. 28 серпня 2025 року надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. У поданій заяві представник позивачки просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 000 грн. сплаченого судового збору в суді апеляційної інстанції та 10 000 грн. витрат за професійну правничу допомогу надану у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції. До заяви надано докази понесених судових витрат та докази надсилання заяви представнику відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на вищенаведене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах питання, що підлягає судовому розгляду, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

За змістом підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до положень частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції у даній справі задоволено позовні вимоги частково у розмірі 50 000 грн. із заявлених позивачкою 200 000 грн., що становить 25% (50 000 грн. х 100% / 200 000 грн.), з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати, понесені позивачкою у суді апеляційної інстанції в розмірі 750 грн. (3 000 грн. х 25%) сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції (а.с. 156).

Що стосується понесених позивачкою витрат на правничу допомогу, то такі також підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Встановлено, що представник ОСОБА_1 адвокат Юркевич Х. М. просила суд стягнути із відповідача ОСОБА_2 витрати на професійну допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представник позивачки надала копію договору про надання правової допомоги № 54-05/25 від 07 травня 2025 року, додаткову угоду до вказаного договору від 28 серпня 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 28 серпня 2025 року на суму 10 000 грн., рахунок на оплату послуг адвоката № 01/54-05/25 від 28 серпня 2025 року та фіскальний чек про оплату наданих послуг від 28 серпня 2025 року.

Таким чином, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, заперечення представника відповідача щодо співмірності витрат на правничу допомогу, апеляційний суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню такі витрати у розмірі 2 500 грн., що не перевищуватиме 25% від розміру понесених витрат на правничу допомогу (10 000 грн. х 25%).

Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Юркевич Христини Михайлівни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 750 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги та 2 500 грн. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 15 жовтня 2025 року.

Судді В. М. Барков

Л. В. Василишин

І. О. Максюта