Справа №345/5051/24
Провадження № 2/345/2493/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Кулаєць Б.О., розглянувши в залі суду в м. Калуш в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 65747,13 грн. з яких: 18806,00 грн. сума кредиту, 24486,73 грн. сума процентів за користування кредитом та 22454,40 грн. сума нарахованих позивачем процентів за 60 календарних днів, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу, що становлять 10000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.05.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 6643583 про надання споживчого кредиту. Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 та розміщених на сайті http://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20000,00 грн., строк кредиту 360 днів. ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20000,00 грн., шляхом зарахування коштів на платіжну карту. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 27.05.2024між ТОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК» Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 27.05./24-Ф, згідно з яким воно відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договорі перед позивачем не сплачена і складає 18806,00 грн. сума кредиту, 24486,73 сума процентів за користування кредитом та 22454,40 грн. сума нарахований позивачем процентів за 60 календарних днів, всього 65747,13 грн.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 06.09.2024 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 27.09.2024 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, відповідачку викликано в судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України.

Ухвалою суду від 28.10.2024 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про витребування доказів задоволено.

21.11.2024 до суду надійшла витребувана інформація.

28.11.2024 судом ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 6643583 від 08.05.2023 у розмірі 43292 (сорок три тисячі двісті дев`яності дві) гривні 73 копійки з яких: 18806,00 грн. - сума кредиту та 24486,73 грн. - сума процентів за користування кредитом, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1595 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 15 копійок та 6585,00 (шість тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) гривень витрат за надання професійної правничої допомоги.

26.08.2025представника відповідача ОСОБА_1 адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна подала до суду заявупро перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 29.09.2025 заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

08.05.2023 між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 6643583 про надання споживчого кредиту (а.с. 54-65).

Згідно з умовами кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 20000,00 грн. (п. 1.3 кредитного договору). Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів (п. 1.4 кредитного договору).

Відповідно до п.п. 1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору.

Згідно з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит № 6643583 від 08.05.2023, яка підписана відповідачем електронним підписом, встановлено, що загальна вартість кредиту становить 162683,00 грн. (а.с. 64-65)

ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти на загальну суму 20000,00 грн., шляхом зарахування коштів на платіжну карту, номер якої вказаний в п. 2.1 кредитного договору, що підтверджується листом ТзОВ» ФК «Контрактовий Дім» від 29.06.2024 № 7/4941 (а.с. 111-114) та витребуваною судом інформацією від АТ «Універсал Банк».

Відповідно до картки обліку договору № 6643583 від 08.05.2023 за період з 08.05.2023 до 26.05.2024 у відповідача за укладеним договором утворилась заборгованість в розмірі 43292,73 грн. (а.с. 26-45).

27.05.2024 ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на підставі договору факторингу № 27.05/24-Ф за плату відступило на користь позивача права грошової вимоги до боржників, в тому числі, за договором № 6643583, що укладений між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем на суму 43292,73 грн., що підтверджується витягом з реєстру боржників (а.с. 47, 126-137).

ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» повідомило відповідача про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором електронним листом на електронну пошту останнього, що зазначена у кредитному договорі (а.с. 24).

Отже, до ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 6643583 про надання споживчого кредиту.

Оцінка суду:

вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить наступних висновків.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з приписами ст. 12, ч.ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання 08.05.2023 кредитного договору № 6643583 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем. При цьому ТОВ «Авентус Україна», правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», належним чином виконало свої обов`язки по наданню кредиту, однак відповідач належно не виконував свої обов`язки за вказаним договором, що визнається останнім у заяві про перегляд заочного рішення

Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому банком кредитними коштами.

В той же час, що стосується вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованих позивачем відсотків за 60 календарних днів у період з 03.10.2023 по 01.12.2023 в межах строку договору за формулою 188806 гривень х 1,99% = 374,24 гривень х 60 календарних днів = 22454,40 гривень (а.с. 4-5), суд зазначає наступне.

Розмір заборгованості за кредитним договором був визначений на рівні 43292,73 грн., з яких: 18806,00 грн. - сума кредиту та 24486,73 грн. - сума процентів за користування кредитом станом на час укладання договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024. При цьому ж вказаний розмір заборгованості визначений у відповідному розрахунку, що долучений позивачем до матеріалів справи.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження підстав нарахування відсотків за 60 календарних днів у період з 03.10.2023 по 01.12.2023, тобто, за період, що передував даті укладання договору факторингу, коли позивач ще не набув прав вимоги до відповідача.

Відтак, у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення 22454,40 грн. нарахованих позивачем, як новим кредитором, за 60 календарних днів за період, який передував укладанню договору факторингу, та виникненню права вимоги у нового кредитора необхідно відмовити.

Щодо твердження представника відповідача, яке викладене у заяві про перегляд заочного рішення, про необхідність зменшення розміру відсотків до суми 12243,40 грн., що складає 50% від суми заборгованості за кредитом, суд зазначає наступне.

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів»).

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Однак, дана норма стосується вимог про нарахування пені, яку позивач не нараховував, а тому суд вважає неспроможним посилання сторони відповідача на вказану норму як на підставу зменшення заборгованості по відсотках.

Крім того, посилання представника відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 902/417/18 суд до уваги не бере, оскільки висновки Верховного Суду стосуються правовідносин, які випливають зі ст. 625 ЦК України, про застосування якої позивач не просив.

Водночас, у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 зроблено висновок, що недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати.

Однак відповідач не заявляв зустрічних вимог про визнання недійсними вказаного кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з їх невідповідністю вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про споживче кредитування». Оскільки суд розглядає справи в межах заявлених вимог, вирішення питання щодо визнання положень кредитних договорів несправедливими та зміну або визнання їх недійсними в межах даної справи є неможливим.

Таким чином суд відхиляє доводи сторони відповідача на здійснення порушення позивачем статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між ним та ТзОВ «Авентус Україна» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 18806,00 грн. та процентів за користування кредитом у розмірі 24486,73 грн. необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача.

З огляду на викладене позовну заяву необхідно задовольнити частково.

Розподіл судових витрат:

відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно з платіжною інструкцією від 20.08.2024 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. (а.с. 18).

Окрім цього, з матеріалів справи встановлено, що позивач уклав з адвокатом Столітнім М.М. договір про надання правової допомоги. Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт вартість послуг становить 10000,00 грн. (а.с. 25, 46, 123-125).

У постанові від 28.09.2023 у справі № 686/31892/19 колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, яка розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, беручи до уваги, твердження представника відповідача про неспівмірність зазначених втрат, яке міститься у заяві про перегляд заочного рішення, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 4000,00 грн., оскільки такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію обґрунтованості, розумності розміру витрат на правничу допомогу, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1595,15 грн. (2422,40 грн. х 65,85 %) та 2634,00 грн. (4000,00 грн. х 65,85 %) витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, ст.ст. 204, 512, 514, 526, 626, 628, 639, 1054, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», керуючись ст.ст. 81, 82, 133, 137, 141, 259, 264-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 6643583 від 08.05.2023 у розмірі 43292 (сорок три тисячі двісті дев`яності дві) гривні 73 копійки, з яких: 18806,00 грн. - сума кредиту та 24486,73 грн. - сума процентів за користування кредитом.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1595 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 15 копійок та 2634,00 (дві тисячі шістсот тридцять чотири) гривні витрат за надання професійної правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», адреса: вул. Загородня, 15, офіс 118/2, Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: