Житомирський апеляційний суд
Справа 295/4049/23
09 жовтня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,
суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про ухвалення додаткового судового рішення
у цивільній справі №295/4049/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (далі ТзОВ «Брайт Інвестмент» або товариство) звернулося до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат. Просить стягнути з відповідачів у рівних частинах витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді, в загальній сумі 15 500 грн, тобто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 по 3 875 грн із кожного.
Заява обґрунтована тим, що постановою Житомирського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року апеляційна скарга товариства на рішення та на додаткове рішення задоволена. У апеляційній скарзі скаржником був зазначений (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи в Житомирському апеляційному суді, який складає 20 000 грн. Також зазначено, що докази понесених витрат будуть надані у відповідності до частини восьмої ст.141 ЦПК України.
Розглянувши заяву позивача ТзОВ «Брайт Інвестмент» про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до пункту третього частини першої ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (частина третя ст.270 ЦПК України).
За положеннями частини першої ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За нормами п.1 частини третьої ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Разом із тим, відповідно до частини восьмої ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Із матеріалів справи вбачається, що у своїй апеляційній скарзі позивач ТзОВ «Брайт Інвестмент» просив стягнути з відповідачів судові витрати, пов`язані з розглядом справи в апеляційному суді, а саме, на професійну правничу допомогу.
Постанова Житомирським апеляційним судом ухвалена 24 вересня 2025 року.

29 вересня 2025 року, тобто впродовж п`яти днів після ухвалення судом апеляційної інстанції постанови від 24 вересня 2025 року, засобами поштового зв`язку ТзОВ «Брайт Інвестмент» подало заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат із доказами на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Отже, з додержанням порядку частини восьмої ст.141 ЦПК України позивачем заявлено про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги та подані докази у підтвердження їх розміру.

Відповідно до положень частин другої та третьої ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною четвертою ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята ст.137 ЦПК України).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року в справі №905/1795/18).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року в справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою ст.137 ЦПК України.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року в справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року в справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року в справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір є обґрунтованим.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

За таких обставин, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Так, надання та отримання позивачем послуг підтверджується договором про надання правової допомоги від 19 червня 2023 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (клієнтом) та адвокатом Лисяк Світланою Вікторівною про надання правової допомоги №2.

Пунктом 4 договору встановлено, що вартість наданої правової (правничої) допомоги адвокат визначає самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання правової (правничої) допомоги, відповідно до тарифів вказаних в додатку №1 до договору та виставляє клієнту відповідний рахунок.

Додатком №1 до договору про надання правової допомоги від 19 червня 2023 року №2 від 19 червня 2023 року визначена вартість послуг за надання правової (правничої) допомоги залежно від типу такої допомоги.

Згідно з актом про надання правової допомоги від 26 вересня 2025 року №10 адвокат Лисяк С.В. відповідно до договору про надання правової допомоги №2 від 19 червня 2023 року надала юридичні послуги у справі №295/4049/23, що розглядається Житомирським апеляційним судом. Вартість за надані послуги, зазначені в п.1 цього акта, ґрунтується на тарифах, погоджених сторонами в додатку №1 до договору про надання правової допомоги №2 від 19 червня 2023 року, та становить суму в розмірі 15 500 грн, що включає в себе: ознайомлення з рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 19 березня 2024 року в справі №295/4049/23, аналіз судової практики з вказаного питання та підготування апеляційної скарги на вказане рішення суду, у тому числі, формування пакету документів для подання до суду 5 000 грн; ознайомлення та аналіз мотивації судом додаткового рішення Богунського районного суду м.Житомира від 16 квітня 2024 року в справі №295/4049/23, аналіз судової практики з вказаного питання та підготування доповнення від 25 квітня 2024 року до апеляційної скарги щодо оскарження додаткового рішення в справі 1 500 грн; участь адвоката позивача у судових засіданнях в суді апеляційної інстанції, які відбулися: 11 грудня 2024 року, 26 лютого 2025 року та 24 вересня 2025 року 9 000 грн (участь адвоката в одному судовому засіданні складає 3 000 грн).

Колегія суддів, проаналізувавши акт надання правничої (правової) допомоги від 26 вересня 2025 року, доходить висновку, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу в сумі 15 500 грн у повному обсязі не є обґрунтованими, враховуючи, що апеляційний суд повернув доповнення до апеляційної скарги на рішення суду від 19 березня 2024 року, а також приймаючи до уваги дійсну тривалість судових засідань в суді апеляційної інстанції.

Ураховуючи критерій реальності адвокатських витрат, характер виконаних адвокатом робіт, виходячи з конкретних обставин справи, керуючись принципами справедливості та верховенства права, колегія суддів вважає, що судові витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 15 500 грн у цьому випадку є завищеними порівняно з співмірністю і складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих ним послуг, враховуючи те, що не всі дії вчинені адвокатом були необхідними (неминучими) та дійсними, а тому розмір витрат на професійну правничу допомогу може бути зменшений до 9 500 грн.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про часткове задоволення заяви ТзОВ «Брайт Інвестмент» про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. Сума 9 500 грн відповідає складності справи та вчиненим адвокатом ТзОВ «Брайт Інвестмент» процесуальним діям. Відповідна сума покладається на відповідачів у рівних частках, тобто стягується з кожного відповідача на користь позивача по 2 375 грн. У стягненні решти суми відмовляється.

Керуючись ст.ст.141,270,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 500 грн, тобто по 2 375 грн з кожного відповідача.

У задоволенні решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча Судді: