Справа № 331/6014/25
Провадження № 2-о/331/494/2025
УХВАЛА

іменем України

15.10.2025

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Фісун Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИЛА:

До Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшла заява адвоката Говіної Л.В., в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Самара Російської Федерації.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України закріплено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом ІV ЦПК України.

Перевіривши вищезазначену заяву та додані до неї матеріали, суддя приходить висновку про те, що зазначена заява не відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 175, 177, 318 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України з метою усунення недоліків (відповідно до ст. 10 ЦПК України застосовується аналогія закону).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч.1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №752/20365/16-ц, від 05.12.2019 у справі №750/9847/18, від 03.02.2021 у справі №644/9753/19, від 16.06.2021 у справі № 643/6447/19/19, від 08.09.2021 у справі № 641/5187/20.

Судом встановлено, що у даній справі заявник просить встановити факт смерті ОСОБА_2 на території російської федерації, посилаючись на те, що свідоцтво про смерть, видане компетентними органами реєстрації актів цивільного стану російської федерації, не може бути використаним для реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Стверджує, що немає іншої можливості отримати свідоцтво про смерть чоловіка, видане на території України, та, як наслідок, реалізувати свої спадкові права щодо майна померлого та звернення до органів пенсійного фонду з метою повідомлення їх про смерть пенсіонера та припинення відповідних виплат.

При цьому заява ОСОБА_1 не містить доводів та відповідних обґрунтувань неможливості реалізації її прав без встановлення факту в судовому порядку (в тому числі відмову органів реєстрації, нотаріуса, тощо). Заявниці необхідно надати відповідні докази до суду.

Також, судом встановлено, що заява не відповідає вимогам, встановленим ч.4 ст.177 ЦПК України, а саме до заяви не було долучено документ про сплату судового збору у належному розмірі.

Згідно ч.1 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою, судовий збір сплачується у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно п.21ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, втрати документів, необхідних для отримання компенсації за пошкоджені та знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер на території російської федерації, яке не є тимчасово окупованою територією України. Заява про встановлення факту смерті ОСОБА_2 подана у зв`язку з необхідністю державної реєстрації смерті померлого та отримання свідоцтва про смерть встановленого законодавством України зразка, а не у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно. Тому судовий збір підлягає сплаті.

Отже, заявнику за подання до суду заяви про встановлення факту смерті необхідно сплатити судовий збір в розмірі 605,60 грн. та надати оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору, або надати докази наявності передбачених законом підстав для звільнення її від сплати судового збору. Також заявник не позбавлений права просити суд про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати (за умови підтвердження незадовільного майнового стану учасника справи) на підставі ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 185, 297 ЦПК України,суддя,-

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, який не може перевищувати семи днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, заяву вважати неподаною та повернути заявнику зі всіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В.Фісун