Провадження № 22-ц/801/2162/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Горбатюк В. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 рокуСправа № 127/13277/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Панасюка О. С.,

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 серпня 2025 року, ухвалене у складі судді Горбатюка В. В. в м. Вінниці, дата складення повного рішення 13 серпня 2025 року, -

в с т а н о в и в :

В травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (ГУПФ України у Вінницькій області) про визнання права власності в порядку спадкування за законом, стягнення коштів.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , якому була нарахована, але не виплачена пенсія на підставі рішень Вінницького окружного адміністративного суду: від 27 лютого 2023 року, (справа № 120/10820/22); від 02 січня 2024 року, (справа № 120/11207/23); від 08 травня 2024 року, (справа № 120/3912/24). Усього сума нарахованої, але не виплаченої пенсії ОСОБА_2 складає 1035273,70 грн. 27 серпня 2024 року позивач подав до Першої Вінницької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, (спадкова справа № 72895163). 28 січня 2025 року Державий нотаріус надіслала відповідачу письмовий запит про суму пенсії, що належала пенсіонеру ОСОБА_2 і залишилася неотриманою у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 , на що ГУПФ України у Вінницькій області повідомило, що за пенсійною справою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , недоотримана пенсія відсутня, за виплатою недоотриманої пенсії члені сім`ї не звертались. Позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 за законом, а тому має право отримати належну, але не виплачену пенсію спадкодавця в розмірі 1 035 273,70 грн.

Відтак ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на неотриману ОСОБА_2 пенсію, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 1 грудня 2019 року по 30 червня 2024 року, в розмірі 1 035 273,70 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 серпня 2025 року позов задоволено:

-визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на нараховану та неотриману пенсію за період з 01 грудня 2019 року по 30 червня 2024 року, яка належить ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1 035 273 (один мільйон тридцять п`ять тисяч двісті сімдесят три) гривні 70 копійок;

-стягнуто з Головного управління ПФУ у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 нараховану та недотриману пенсію за період з 01 грудня 2019 року по 31 червня 2024 року в сумі 1 035 273 (один мільйон тридцять п`ять тисяч двісті сімдесят три) гривні 70 копійок, яка належить ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Прийняте рішення суд першої інстанції мотивував тим, що рішеннями Вінницького оружного адміністративного суду від 08 травня 2024 року у справі № 120/3912/24, від 02 січня 2024 у справі № 120/11207/23, від 27 лютого 2023 року у справі №120/10820/22, які ухвалені за життя спадкодавця та набрали законної сили, зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії, однак суми пенсії, що належали батьку позивача залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , успадкував належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України.

Спростовуючи доводи відповідача про підсудність даного спору суду адміністративної юрисдикції в порядку виконаних судових рішень, суд першої інстанції зазначив, що позови у адміністративних справах за позовом ОСОБА_2 до ГУ ПФУ у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії та у цій цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Вінницькій області про стягнення недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування не є тотожними, суд не ухвалює нове судове рішення, оскільки в цьому випадку між сторонами виникли правовідносини щодо отримання в порядку спадкування нарахованої, але неодержаної пенсії спадкодавця. Визнана судовими рішеннями сума коштів увійшла до складу спадщини і подальше правове регулювання переходу права на ці кошти іншим особам регулюються нормами ЦК України. Предметом позовних вимог є визнання права власності на недоотриману спадкодавцем за життя суми пенсії та їх стягнення. Таким чином, між сторонами виник спір про цивільне право. Вказані висновки відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 27 березня 2019 року в справі № 286/3516/16-ц, а також висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 11 жовтня 2021 року в справі № 200/126/21-а.

Не погодившись із ухваленим у справі рішенням, 03 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» ГУПФ України у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що кошти, які нараховані на виконання рішень Вінницького окружного адміністративного суду у справах № 120/10820/22, № 120/11207/23 та № 120/3912/24, включено до реєстру судових рішень, який ведеться органами Пенсійного фонду України. Вказана заборгованість буде виплачена після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України, оскільки нормами статті 8 Закону № 2262 встановлено, що виплата пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Власні кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, що передбачено статтею 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

Спір у справі про стягнення заборгованості з виплати пенсії є тотожним спору у справах № 120/10820/22, № 120/11207/23 та № 120/3912/24, які вже розглянуті Вінницьким окружним адміністративним судом, рішення набули законної сили та перебувають на стадії виконання. Незгода позивача з тим, як держава врегулювала ці правовідносини, не може слугувати переконливим аргументом щодо дій суб`єкта владних повноважень, як і не може бути підставою для того, щоб не виконувати, не дотримуватися приписів законодавства. Зміна виконання судового рішення щодо стягнення з ГУПФУ в Вінницькій області на користь позивача недоотриманої за життя померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , суми заборгованості по пенсії у розмірі 1 035 273,70 грн не призведе до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування Державою витрат по виплаті заборгованості з пенсійних виплат.

21 вересня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

02 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» ГУПФУ у Вінницькій області подало заяву, в якому просить апеляційний розгляд проводити у відсутність його представника.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заперечив проти апеляційної скарги та просив, оскаржуване рішення залишити без змін.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення відповідає вказаним вимогам закону.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08 травня 2024 року в справі № 120/3912/24 зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 з 01.03.2022 року пенсії з урахуванням індексації, встановленої згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", з 01.03.2023 року - виплату пенсії з урахуванням індексації, встановленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", та з 01.03.2024 року - виплату пенсії з урахуванням індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 року №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", без обмеження пенсії максимальним розміром та виходячи із 100% від відповідних сум грошового забезпечення (а.с. 37 41);

- рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02 січня 2024 року в справі № 120/11207/24, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області з 01.12.2019 виплачувати ОСОБА_2 пенсію без обмеження розміру пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум (а.с. 42 45);

- рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року в справі №120/10820/22 зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.12.2019 року, з урахуванням довідки Держаної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області" №5031 від 28.10.2022 року, з урахуванням раніше виплачених сум (а. с. 46 48);

- постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сіньгаєвською О.М. 11.07.2024 повернуто стягувачу виконавчий лист №120/11207/23, виданий 19.02.2024, без виконання (а.с. 34);

- постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевчук О.О. 26.02.2024 повернуто стягувачу виконавчий лист №120/10820/22, виданий 11.07.2023, без виконання (а.с. 35);

- відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 14.08.2023 № 0200-0902-5/79814, адресованого Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області, на виконання виконавчого листа № 120/10820/22 нарахована сума доплати за період з 01.12.2019 по 30.04.2023 в розмірі 164737,63 грн., яка включена в Реєстр судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (а.с. 6 8);

- відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 19.03.2024 № 4004-3223/ К-02/8-0200/24, адресованого ОСОБА_2 на виконання рішення суду № 120/11207/23 від 02.01.2024 нараховано суму доплати за період з 01.12.2019 по 29.02.2024 в розмірі 704049,39 грн., а виплату буде здійснено в порядку черговості після виділення коштів з Державного бюджету України (а. с. 10 13);

- згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 02.07.2024 № 9433-8523/К-02/8-0200/24 ОСОБА_2 повідомлено, що на виконання рішення суду № 120/3912/24 від 08.05.2024 нараховано суму доплати за період з 01.03.2022 по 30.06.2024 в розмірі 166486,68 грн., а виплату буде здійснено в порядку черговості після виділення коштів з Державного бюджету України (а.с. 15 17);

- відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 25 липня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниця, про що зроблено відповідний актовий запис № 2030 (а.с. 5);

- після смерті ОСОБА_2 . Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою 27.08.2024 спадкову справу № 454/2024 щодо майна померлого відкрито (а.с. 52);

- державний нотаріус першої Вінницького державної нотаріальної контори Сушицька А.О. звернулась до ГУПФ України у Вінницькій області із письмовим запитом № 133/02-14 про суму пенсії, що належала пенсіонеру ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20);

- ГУПФ України в Вінницькій області листом від 28.01.2025 №0200-0405-8/11471 повідомило Державного нотаріуса, що за пенсійною справою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , недоотримана пенсія відсутня. За виплатою недоотриманої пенсії члені сім`ї не звертались. Відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини (а.с. 21);

- згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першого Вінницького нотаріального округу Сушицькою А.О. 19.02.2025 спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , 1934 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 36).

Між сторонами виник спір про визнання права власності на спадкове майно.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено приписами ст. 1217 ЦК України.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1227 ЦК України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Тобто, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 484/3648/16-а.

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 200/10269/19-а, сформульована висновок про те, що «у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч.1 ст.52 Закону № 1058-IV та ч.1 ст.61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч.2 ст.52 Закону № 1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , звернувся до ГУПФ України у Вінницькій області як спадкоємець, а не як член сім`є померлого, а тому сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

У цій справі предметом позову є майнова вимога позивача стягнути з відповідача на його користь грошові кошти, а саме пенсійні виплати, які нараховані, але не виплачені спадкодавцю. Таким чином, спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Підставою позовних вимог позивач у цій справі є наявність у позивача як спадкоємця першої черги після смерті батька права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на підставі рішень Вінницького окружного адміністративного суду: від 27 лютого 2023 року, (справа № 120/10820/22); від 02 січня 2024 року, (справа № 120/11207/23); від 08 травня 2024 року, (справа № 120/3912/24) сума нарахованої, але не виплаченої пенсії ОСОБА_2 складає 1 035 273,70 грн.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що в даному випадку має місце процесуальне правонаступництво в процесі виконання рішень Вінницького окружного адміністративного суду у справах № 120/10820/22, № 120/11207/23 та № 120/3912/24, - є необґрунтованими, адже зазначені рішення виконані і ОСОБА_2 за життя нарахована, проте не виплачена пенсія в розмірі 1 035 273,70 грн., тому в справі що розглядається відносини, які виникли між сторонами у справі, є спадковими.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є підставними, а тому підлягають задоволенню.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21, від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ГУ ПФУ у Вінницькій області не містить доводів, які б спростовували ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 серпня 2025 року підлягає залишенню без змін, а подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, то судові витрати ГУ ПФУ у Вінницькій області, понесені у суді апеляційної інстанції, слід залишити за ним. Доказів понесення судових витрат в суді апеляційної інстанції іншими учасниками справи матеріали справи не містять.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 серпня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій, понесені в ході апеляційного розгляду, залишити за ним.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. В. Ковальчук

О. С. Панасюк