П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 жовтня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 липня 2025 року, постановлену суддею Придачук О.А., в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» про стягнення заборгованості

встановив:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Закарпаттяенергозбут» про стягнення заборгованості.

Позов мотивує тим, що 09.07.2021, 30.09.2021 та 01.06.2022 між ТОВ «Закарпаттяенергозбут» та ОСОБА_1 укладено три договори про купівлю-продаж електроенергії за «зеленим» тарифом, зокрема: №130008699 від 09.07.2021, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; №130009453 від 30.09.2021, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; №130009630 від 01.06.2022, місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1.1. вищезазначених Договорів, споживач бере на себе зобов`язання продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергію вітру об`єктами електроенергетики приватного домогосподарства, величина встановленої потужності з енергії сонячного світла становить 30 кВТ*год., але не більше потужності, дозволеної до споживання за договором про приєднання та параметри якості якої відповідають державним стандартам, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКІ, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, в строки, передбачені Договорами.

Постачальник універсальних послуг несе відповідальність за прострочення оплати за придбану електричну енергію, порушення прав споживача.

ТОВ «Закарпаттяенергозбут», як постачальник універсальних послуг, не сплатив позивачу усієї суми за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики приватного домогосподарства, за «зеленим» тарифом, відпущеної постачальнику універсальних послуг в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством.

Таким чином, заборгованість за Договором №130008699 від 09.07.2021, за період з травня 2024 року по вересень 2024 року становить 144 066,69 грн.

Заборгованість за Договором №130009453 від 30.09.2021 за період з травня 2024 року по вересень 2024 року, становить 141 912,28 грн.

Заборгованість за Договором №130009630 від 01.06.2022 за період з травня 2024 року по вересень 2024 року, становить 150 932,58 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь загальну заборгованість, яка становить суму 436 911,79 грн. Крім цього, просить стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 3 495,29 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 гривень.

11.07.2025 ОСОБА_1 подав заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з погашенням ТОВ «Закарпаттяенергозбут» заборгованості в повному обсязі. Просив стягнути на свою користь судові витрати та витрати на правову допомогу.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 липня 2025 року провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Стягнуто з ТОВ «Закарпаттяенергозбут» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 гривень.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ТОВ «Закарпаттяенергозбут» подало апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову якою позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Вважає оскаржувану ухвалу прийняту з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що позивач у поданій ним від 11.07.2025 заяві не зазначав, що відмовляється від позову. Жодного чіткого твердження або заяви позивача про відмову від позову у вказаному документі не має. Позивач чи його представник у судовому засіданні під час оголошення судом оскаржуваної ухвали присутній не був, а тому суд не дотримався вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то надані позивачем докази понесених витрат не є належними та допустимими.

Договір про надання професійної правової допомоги від 14.11.2022 не стосується справи №308/18733/24, оскільки виданий у 2022 році, а з позовом ОСОБА_1 звернувся у 2024 році.

В ордері серії ВС №1152295 від 17.12.2022 вказано, що правова допомога буде надаватись в Іршавському районному суді Закарпатської області, однак справа №308/18733/24 розглядалась в Ужгородському районному суді Закарпатської області.

Рахунок-фактура від 21.11.2024 не є первинним бухгалтерським документом, що підтверджує факт передачі товару або послуги, а лише пропозицією до оплати. Вказаний рахунок виписаний не на позивача та з нього неможливо встановити обсяг господарської операції.

Оскільки адвокат Нечаєв В.В. не мав права представляти інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції, то позовну заяву слід залишити без розгляду.

У дане судове засідання з`явився представник ТОВ «Закарпаттяенергозбут» - адвокат Фартушок Т.І., який просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Суязова Г.В. повідомлені шляхом надіслання їм судових повісток в особисті кабінети підсистеми «Електронний суд», що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками від 25.08.2025 про доставку електронного документу (Т2 а.с.43,44).

Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційним судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Закарпаттяенергозбут» укладено ряд договорів від 09.07.2021, 30.09.2021 та 01.06.2022 про купівлю-продаж електроенергії за «зеленим» тарифом, зокрема: №130008699 від 09.07.2021, місцезнаходження: м. Виноградів, вул. Партизанська, 67; №130009453 від 30.09.2021, місцезнаходження: м. Виноградів, вул. Партизанська 67 А; №130009630 від 01.06.2022, місцезнаходження: м. Виноградів, вул. Партизанська, 67 Б.

Відповідно до п. 1.1. вищезазначених Договорів, споживач бере на себе зобов`язання продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергію вітру об`єктами електроенергетики приватного домогосподарства, величина встановленої потужності з енергії сонячного світла становить 30 кВТ*год., але не більше потужності, дозволеної до споживання за договором про приєднання та параметри якості якої відповідають державним стандартам, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКІ, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, в строки, передбачені Договорами.

З доданих до матеріалів справи доказів вбачається, що відповідач мав заборгованість перед позивачем в наступних розмірах: за Договором №130008699 від 09.07.2021, за період з травня 2024 року по вересень 2024 року становить 144 066,69 грн.; за Договором №130009453 від 30.09.2021 за період з травня 2024 року по вересень 2024 року, становить 141 912,28 грн.; за Договором №130009630 від 01.06.2022 за період з травня 2024 року по вересень 2024 року, становить 150 932,58 грн.

У відзиві від 12.12.2024 ТОВ «Закарпаттяенергозбут» долучило до матеріалів справи платіжні інструкції про погашення заборгованості за укладеними між сторонами договорами №130008699, №130009453 та №130009630 за травень 2024 року в загальному розмірі 96 808,78 гривень (Т1 а.с.89-97).

У заяві від 22.01.2025 ТОВ «Закарпаттяенергозбут» долучило до матеріалів справи платіжні інструкції про погашення заборгованості за червень 2024 року за договорами №130008699, №130009453 та №130009630 за червень 2024 року в загальному розмірі 89 460,36 гривень (Т1 а.с.163-168).

ТОВ «Закарпаттяенергозбут» у заяві від 06.03.2025 долучило до матеріалів справи платіжні інструкції про погашення заборгованості за червень 2024 року за договорами №130008699, №130009453 та №130009630 за липень та серпень 2024 року в загальному розмірі 49 432,84 гривень (Т1 а.с.194-199).

28.04.2025 ТОВ «Закарпаттяенергозбут» подало заяву в якій просило долучити платіжні інструкції про сплату заборгованості за договорами №130008699, №130009453 та №130009630 за вересень 2024 року в загальному розмірі 136 705,88 гривень (Т1 а.с.213-220).

11.07.2025 ОСОБА_1 подав заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з погашенням ТОВ «Закарпаттяенергозбут» заборгованості в повному обсязі.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (п. 2 рішення Конституційного Суду України 25 грудня 1997 року по справі № 9зп).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зазначає, що одним з аспектів справедливого судочинства є доступ до суду. Наприклад, у справі Беллет проти Франції(Bellet v. France) суд зазначає: «рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві».

Частинами 1-3 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи необмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

У разі прийняття відмови від позову суд роз`яснює сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

У своїх доводах апеляційної скарги ТОВ «Закарпаттяенергозбут» зазначає, що позивач у поданій ним від 11.07.2025 заяві не зазначав, що відмовляється від позову. Жодного чіткого твердження або заяви позивача про відмову від позову у вказаному документі не має. Позивач чи його представник у судовому засіданні під час оголошення судом оскаржуваної ухвали присутній не був, а тому суд не дотримався вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України.

З такими доводами апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду не погоджується з огляду на наступне.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Суязова Г.В., подав 11.07.2025 заяву про закриття провадження у справі. У тексті заяви вказує, що відповідач сплатив заборгованість по електричній енергії вироблені за «зеленим» тарифом, а тому просить суд закрити провадження у справі та посилається на п. 2, 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

У самій заяві вказує: «За таких обставин, провадження у справі слід закрити саме у зв`язку із відмовою від позову, так як відсутній предмет спору, оскільки відповідач добровільно виконав зобов`язання протягом судового розгляду справи».

Таким чином, з поданої позивачем заяви від 11.07.2025 чітко вбачається, що ОСОБА_1 просить суд першої інстанції закрити провадження у справі у зв`язку з його відмовою від позову. Доводи відповідача в цій частині слід вважати спростованими.

Середі інших доводів апеляційної скарги ТОВ «Закарпаттяенергозбут» зазначає, що адвокат Нечаєв В.В. не мав право представляти інтереси ОСОБА_1 в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області, а тому позовну заяву слід залишити без розгляду, а також відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Крім цього, наданий адвокатом Нечаєвим В.В. договір про надання правової допомоги було видано у 2022 році та не стосується даної справи.

З такими доводами апеляційний суд погоджується частково, зважаючи на такі обставини встановлені судом.

У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача (ч. 3 ст. 142 ЦПК України).

Щодо договору про надання професійної правничої допомоги №б/н від 14.11.2022 (Т1 а.с.59), то строк такого закінчується належним виконанням договору (п. 10 Договору). Договір вважається виконаним після надання адвокатом консультацій клієнту і надання інших видів правової допомоги за потребою клієнта та за домовленістю між сторонами даної угоди. Виконання (припинення) Договору засвідчується окремою угодою на вимогу будь-якої сторони.

Договору щодо припинення правничої допомоги суду надано не було як і доказів його виконання, а тому слід вважати, що станом на листопад 2024, коли було заявлено позов, такий ще діяв. Тому доводи апелянта в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Під час пред`явлення позову 21.11.2024 адвокат Нечаєв В.В. надав в суді першої інстанції Ордер серії ВС №1152295, який було видано на представництво інтересів ОСОБА_1 в Іршавському районному суді Закарпатської області, а не в Ужгородському міськрайонному суді (Т1 а.с.10).

В даному випадку, суд першої інстанції не звернув увагу на такий недолік позовної заяви та відкрив позовне провадження.

Однак, слід зазначити, що заяву про закриття провадження у справі від 11.07.2025 подала адвокат Суязова Г.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , та на момент подачі такої заяви у адвоката Суязової Г.В. були повноваження на представництво інтересів позивача в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області, зокрема надано суду Ордер на надання правничої допомоги серії АО №1172799 від 28.04.2025, а тому така була уповноважена позивачем на подання заяви такого характеру, тобто суд першої інстанції правомірно прийняв дану заяву про закриття провадження у справі до уваги.

Крім цього, адвокат Суязова Г.В. просила суд першої інстанції в заяві від 11.07.2025 вирішити питання судових витрат посилаючись на ч. 3 ст. 142 ЦПК України.

Проте, зважаючи на той факт, що адвокат Нечаєв В.В. не був уповноважений представляти інтереси ОСОБА_1 в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області, а адвокат Суязова Г.В. не надала суду першої інстанції доказів щодо надання нею правничої допомоги позивачу та сплати ним наданих юридичних послуг, а тому слід констатувати, що у суду першої інстанції не було правомірних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 липня 2025 року підлягає скасуванню в частині стягнення витрат на правничу допомогу, а тому в задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут», задовольнити частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 липня 2025 року про закриття провадження у справі, скасувати в частині стягнення витрат на правничу допомогу та в задоволенні даної вимоги відмовити.

У решті, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: