Справа № 368/419/25
Номер рядка звіту 67
РІШЕННЯ

іменем України

"30" вересня 2025 р. с-ще Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.В.

за участю секретаря с/з Лук`янчук Т.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника органу опіки та піклування

Ємільчинської селищної ради Примак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Ємільчине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, орган опіки та піклування Ємільчинської селищної ради Звягельського району Житомирської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною

ВСАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні зі своєю донькою ОСОБА_3 , встановити йому для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою донькою такі способи участі: встановити спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою з понеділка по п`ятницю з 16:00 до 17:00 в час, коли донька вдома одна, щоб відповідач не перешкоджала спілкуванню; надати можливість забирати дитину на шкільні канікули осінні, зимові, весняні та літні (частково) та встановити дні побачень на ці періоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.10.2005 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірвано 15.03.2008 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 і він визнав батьківство.

Дочка залишилася проживати разом із відповідачем.

Фактично з самого моменту народження доньки у нього з відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні та відвідуванні дитини. Зі сторони відповідача створювалися штучні перешкоди стосовно неможливості нормального його спілкування з донькою.

З моменту розлучення, всі намагання мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає йому спілкуватися з дитиною, налаштовує доньку проти батька, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які він не може нормально спілкуватися з донькою.

Протягом тривалого часу він намагається налагодити зв`язок із донькою, приймати участь у її вихованні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення.

Він регулярно надає кошти відповідачу на утримання дитини, а в іншому його права як батька сьогодні є порушеними.

Після численних марних спроб вирішити дане питання шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину він вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою.

Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що позовні вимоги є безпідставні та не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

ОСОБА_1 мотивує свій позов виключно на домислах та припущеннях позбавлених фактичної основи.

З позивачем вона проживала спільно до грудня 2013 року. Від спільного проживання однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась дочка ОСОБА_3 . Після народження дочки вона разом з дитиною та позивачем проживали в м. Кагарлик Київської області. З моменту народження дочки будь-яких непорозумінь щодо прийняття участі у вихованні дитини між ними не було. Позивач усунувся від виховання дитини та її утримання, на дитину не звертав уваги, жив у своє задоволення. З ініціативи позивача почались суперечки, в ході яких останній припускався до образ в її адресу та фізичного насильства відносно неї. Таке життя з позивачем стало нестерпним, тому вона вимушена була переїхати з дитиною в с-ще Ємільчине.

На її думку зазначені позивачем в позовній заяві обставини є безпідставними та недоведені жодним доказом. У справі відсутні докази спору між нею та позивачем з вказаного приводу, а саме застосування до неї заходів впливу у вигляді бесід чи попереджень з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

Вона не створювала позивачу штучні перешкоди у спілкуванні з дочкою, а навпаки постійно спілкувалась з позивачем щодо його добровільної участі у вихованні та утриманні дитини. Позивач ухилявся від добровільної участі у вихованні та утриманні дитини, що призвело до її звернення до суду із заявою про стягнення аліментів.

Позивач сам усунувся від виховання дитини, не цікавився її навчанням, не піклувався про її здоров`я.

Вона на відміну від позивача, зі своєї сторони забезпечує дочку всім необхідним для проживання.

Дочка проживає разом з нею у квартирі, яка належить їй на праві власності. Вона працює оператором електронно-обчислювальних та обчислювальних машин в AT «Житомиробленерго» та отримує заробітну плату в середньомісячному розмірі 16506,60 грн.

Вважає, що будь-якого спору з позивачем про вільне спілкування з дочкою ОСОБА_4 , побачення з нею, у них немає і не було, права позивача з даного приводу не порушені, а тому звернення до суду за захистом непорушених прав є безпідставне. У звязку з цим просила відмовити позивачу в задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що він постійно, в міру можливостей, цікавився навчанням дитини. Спілкувався з класним керівником. Фізично бути присутнім на батьківських зборах не мав можливості через значну віддаленість від місця проживання дитини. Допомагав виконувати домашні завдання дистанційно через засоби телекомунікацій навіть тоді, коли дитина була за кордоном.

Він регулярно надавав кошти на ліки, обстеження та поїздки до лікарні. 24.11.2023 року особисто власним транспортом возив ОСОБА_4 на обстеження в м. Житомир. Упродовж всього періоду він постійно сплачував аліменти. На даний час заборгованості по аліментах у нього немає. Він постійно надавав додаткові кошти, в переважній більшості без призначення платежу, які не є аліментами.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того пояснив, що відповідач налаштовує дитину проти нього, надає недостовірні дані про його допомогу та сплачені аліменти. З дитиною він спілкувався до квітня 2025 року телефоном, з квітня з дитиною не спілкується, оскільки ОСОБА_2 забрала у дитини телефон.

Відповідач в судовому засіданні не визнала позовні вимоги, пояснила, що не чинила і не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною. Навпаки вона нагадує дитині, щоб вона зателефонувала до батька та поспілкувіалась з ним. Також вона зверталась до позивача по допомогу у вихованні дитини коли були труднощі у вихованні. Коли вона звернулась до суду із заявою про стягнення аліментів позивач телефонував до поліції та служби у справах дітей з приводу того, що вона не виконує батьківські обов`язки. Також позивач погрожував їй судовою тяганиною у випадку присудження стягнення аліментів. Вважає, що позивач звернувся до суду із даним позовом, оскільки вона зверталась до суду із заявою про стягнення аліментів. Забирає в дитини телефон лише тоді, коли вона постійно грає в ньому або перебуває в інтернеті до пізньої ночі чи не виконує домашнє завдання.

На запитання головуючого позивач пояснив, що відповідач перешкоджає дитині спілкуватись з ним в телефонному режимі, а також визнав, що інших перешкод у спілкуванні чи побаченях з дитиною відповідач не чинить.

Неповнолітня ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що її мати ніколи не забороняла їй спілкуватись з батьком, навпаки постійно нагадувала їй про необхідність зателефонувати батьку та поспілкуватись з ним чи привітати зі святами. Минулого літа вона була у батька. На даний час вона не бажає спілкуватись з батьком, оскільки він пише заяви в поліцію, до неї в школу приходили працівники поліції, працівники служби у справах дітей. Мати її не ображає, не висловлюється при ній нецензурною лайкою. Були випадки коли мати забирала у неї телефон тому, що вона сиділа в інтернеті до ночі. Зараз вона сама віддає телефон матері.

Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження, яке видане 15.01.2011 року відділом ДРАЦС Кагарлицького РУЮ у Київській області. (а.с. 8).

Як вбачається із скріншотів переписки ОСОБА_1 із дочкою ОСОБА_3 в соціальній мережі від 07.01.2023 року, 20.01.2023 року, 02.03.2024 року ОСОБА_3 скаржиться батьку, що свариться з матір`ю, що мати забирає у неї телефон. (а.с. 25-27).

Згідно ксерокопії листа служби у справах Ємільчинської селищної ради №1055 від 15.11.2024 року, який направлений на адресу ОСОБА_1 , 08.11.2024 року працівниками служби у справах дітей проведено бесіду із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та в ході бесіди ОСОБА_4 повідомила, що мати не забороняє їй спідкуватися з батьком, у неї зламався телефон, тому вона не може спілкуватись по телефону. Коли працював телефон вона незавжди відповідала на дзвінкти батька, оскільки була ображена та не хотіла спілкуватись. ОСОБА_2 також повідомила, що не забороняє дитині спілкуватися з батьком, вона належно виконує свої батьківські обов`язки та забезпечує дитину всім необхідним.

На письмове звернення ОСОБА_1 від 12.02.2025 року до служби у справах дітей Ємільчинської селищної ради щодо визначення способу його участі у вихованні дитини, останньому надано відповідь №290 від 11.03.2025 року про те, що служба у справах дітей не вирішує питання про визначення способу участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Вказаним листом ОСОБА_1 рекомендовано укласти з ОСОБА_2 договір щодо здійснення ним батьківських прав та обов`язків або звернутись до суду. (а.с. 33).

Відповідно до ксерокопії рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 17.11.2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 стягуються аліменти в розмірі частки його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи стягнення з 19.11.2015 року. (а.с. 47-48).

Із ксерокопій квитанцій АТ «ПУМБ» та АТ «Універсал Банк» вбачається, що ОСОБА_1 в період з 16.10.2021 року по 21.06.2024 року перераховував кошти в різних сумах від 75,00 грн. до 4000,00 грн. на потреби дочки ОСОБА_3 (а.с. 69-104).

Згідно копії висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 13.06.2025 року, одержувач аліментів ОСОБА_2 забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів сплачених на дитину платником аліментів. (а.с. 123).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ємільчинської селищної ради «Про способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , який затверджений рішенням виконавчого комітету Ємільчинської селищної ради №192 від 21.08.2025 року, орган опіки та піклування вважає можливим визначити ОСОБА_1 наступні способи участі у вихованні доньки ОСОБА_3 : встановити спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою з понеділка по п`ятницю з 16 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв. враховуючи бажання дитини; надати можливість батьку забирати доньку на тиждень на осінні, зимові, весняні канікули та на місяць під час літніх канукіл за домовленістю з матір`ю, враховуючи бажання дитини.

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Як зазначив Верховний суд у постанові від 12.01.2023 року у справі №607/1377/22 (провадження №61-11704св22) позов про усунення перешкоду у вихованні та спілкуванні дитини з одним з батьків за своєю суттю є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права, тому задоволення позову в частині даної вимоги можливе лише за наявності таких перешкод.

Також Верховний суд в постанові від 08.11.2023 року у справі №761/42030/21 (провадження №61-12101св23) та в постанові від 11.12.2023 року у справі №607/20787/19 (провадження №61-11625сво22) зазначав, що приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу порушених прав посилається, зокрема на те, що відповідач перешкоджає йому спілкуватися з дитиною, налаштовує доньку проти батька, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які він не може нормально спілкуватися з донькою.

Предметом спору у справі, що розглядається, з урахуванням меж та підстав позовних вимог, є усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення графіку для батька на побачення та проведення часу з дитиною.

Статтею 18 Конвенції ООН про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції ООН про права дитини).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною є реалізацією матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

В судовому засіданні не встановлено, а позивачем не доведено, що йому чиняться перешкоди відповідачем матір`ю дитини на особисте спілкування з дочкою, її виховання. Під час судового засідання позивач вказав, що фактично перешкод у спілкуванні з ним відповідач не чинить крім того, що забирає у дочки телефона і він не може їй зателефонувати та поспілкуватись з нею таким чином.

Відповідач в судовому засідання вказала, що не чинить позивачу жодних перешкод у спілкуванні та участі у вихованні дитини, крім того, що інколи забирає у неї телефон, оскільки дочка багато часу проводить в мережі інтернет, що негативно впливає, зокрема на її навчання.

Отже, проаналізувавши усі надані докази сторонами, кожен окремо та в їх сукупності, судом не встановлено обставин, що ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з їх спільною дитиною.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Отже, системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дітей вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дітей, зобов`язаний брати участь у їх вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дітьми, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дітей до батька, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дітьми та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Відповідно до ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Судом не встановлено наявності спору між батьками сторонами у справі щодо участі позивача у вихованні та спілкування з дитиною.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На переконання суду право батька ОСОБА_1 на спілкування з дитиною є його незаперечним правом. Жодних обставин, які б унеможливлювали право позивача на спілкування із неповнолітньою дочкою, чи обставин, які б свідчили про таке спілкування з дитиною, яке б перешкоджало нормальному розвитку дитини, суд не встановив.

З`ясувавши повно та всебічно обставини справи, оцінюючи докази в сукупності та в цілому, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, поведінку батька щодо бажання брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дочкою, відсутності жодних перешкод чи заперечень щодо виховання та спілкування з дитиною її матері, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги позивача та визначити ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , а саме спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою з понеділка по п`ятницю з 16 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв. в час коли донька вдома одна, враховуючи бажання дитини та не вбачає підстав для задоволення інших вимог позивача щодо визначення способу участі у вихованні неповнолітньої дочки, оскільки ОСОБА_1 має безперешкодну можливість приймати участь у житті своєї дитини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина може вважатися доведеною, якщо інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №753/8671/21 (провадження №61-550св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі №582/18/21 (провадження №61-20968сво21).

Позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог в частині зобов`язання відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та наданні можливості забирати дитину на шкільні канікули - осінні, зимові, весняні та літні (частково) та встановити дні побачень на ці періоди та не зазначено в чому проявляються перешкоди у вихованні та які саме перешкоди створює відповідач.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи докази їх в сукупності та взаємозв`язку, судом встановлено відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача, що є самостійною підставою для відмови у позові, тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.141, 142, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, орган опіки та піклування Ємільчинської селищної ради Звягельського району Житомирської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою з понеділка по п`ятницю з 16 години 00 хвилин по 17 годину 00 хвилин в час коли донька вдома одна, враховуючи бажання дитини.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 09 жовтня 2025 року.

Суддя: В. В. Заполовський