Справа № 720/2643/25
У Х В А Л А

14 жовтня 2025 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Павлінчука С.С.

з участю секретаря Політнічук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 про скасування забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника подала заяву про скасування забезпечення позову у виді накладення арешту на нерухоме майно по АДРЕСА_1 . В обґрунтування своєї заяви вказує, що ухвалою Новоселицького районного суду від 28.07.2025 року було задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви. Просить скасувати вищевказану ухвалу у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не було подано позовної заяви на протязі десяти календарних днів після застосування заходів забезпечення позову.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ухвалою Новоселицького районного суду від 28.07.2025 року було задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви та було накладено арешт шляхом заборони відчуження житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно абз.1 п.4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення, у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ч.13 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; повернення позовної заяви; відмови у відкритті провадження у справі.

Одночасно слід зазначити, що вжиті заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, діють до набрання рішенням суду по даній справі законної сили та спрямовані виключно на забезпечення можливості виконання такого рішення у майбутньому, у разі задоволення позову, не порушуючи законних прав та інтересів відповідача.

Встановлено, що 11.08.2025 року ОСОБА_3 подано позовну заяву до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя до Новоселицького районного суду через систему «Електронний суд».

Відтак, дійсно ОСОБА_3 подано позов із запізненням на п`ять днів.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Іліан проти Туреччини» вказано про те, що правило встановлення обмежень до суду з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звернути увагу на обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами дійсно виник спір, розгляд справи триває, обставини, що зумовили застосування забезпечення позову не змінилися, а отже, продовжує існувати реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ст.ст.2, 13 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 10 ЦПК України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року (п.43) зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилання представника заявника як на підставу скасування забезпечення позову згідно п.1 ч.13 ст.158 ЦПК України є помилковим, оскільки така норма не підлягає застосуванню в даних правовідносинах у зв`язку із відсутністю порушення заявником вимоги ч.3 ст.152 ЦПК України. В даній ситуації заявником було допущено порушення норм ч.4 ст.152 ЦПК України, яке не є обов`язковою підставою для скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладене передбачених законом підстав для безумовного скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом до подання позовної заяви, представником ОСОБА_2 не наведено, а тому суд відмовляє у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.152, 158 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 про скасування забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня отримання її копії.

Суддя: Сергій ПАВЛІНЧУК