1Справа № 335/4153/25 2/335/2148/2025
09 жовтня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., за участю секретаря судового засідання Куян О.С., позивача ОСОБА_1 , її представника - адвоката Ловінського Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Бориславської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, -
01.05.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Бориславської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що 09.09.2012 між нею та відповідачем було укладено шлюб. У даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін по справі народився син ОСОБА_3 .
Шлюб між сторонами розірвано рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 18.08.2016, справа №324/1194/16-ц, рішення набрало законної сили 30.08.2025.
Син позивачки проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає.
Позивачка та її син є внутрішньо переміщеними особами у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації. Станом на момент подання позову, позивач та її син зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області у справі №324/1725/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини від 25.01.2016, призначено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини доходів ОСОБА_2 щомісячно, але не менші 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 07.08.2015 та до повноліття дитини. Вказаним рішенням суду, було призначено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на її утримання, як дружини з якою проживає дитина, по 400 грн. щомісячно до досягнення сином ОСОБА_3 , трирічного віку.

Однак, відповідач не виконав рішення суду про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання дружини, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, який видано Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.03.2025, у якому зазначено, що станом на 20.03.2025 боржник ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 139 895,94 грн. До сьогоднішнього дня ОСОБА_2 не погасив заборгованість зі сплати аліментів.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 15.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження у справі, та призначено підготовче судове засідання. Цією ж ухвалою встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Також, вказаною ухвалою витребувано у виконавчого комітету Бориславської міської ради, як органу опіки на піклування, висновок щодо розв`язання спору та доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28.05.2025 на адресу суду надійшов лист від начальника служби у справах дітей Бориславської міської ради Львівської області Ганни Подставек, відповідно до якого, служба у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, просить розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, проводити за відсутності її представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, при прийнятті рішення, просили суд прийняти до уваги висновок органу опіки та піклування, №326 від 07.11.2024, який долучено позивачкою до позовної заяви

У підготовче судове засідання, призначене на 09.06.2025, сторони у справі та їх представники не з`явились. Враховуючи не надходження на адресу суду витребуваного судом висновку органу опіки та піклування, підготовче судове засідання було відкладено та призначено підготовче судове засідання на 23.07.2025.

20.06.2025 на виконання ухвали суду від 15.05.2025, на адресу суду надійшло рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради від 19.06.2025 № 168 «Про надання висновку до суду про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ».

24.06.2025 до суду надійшла заява позивачки ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи висновку Бориславської міської ради Львівської області, щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовчі судові засідання двічі не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення підготовчого судового засідання не подавав, відзиву на позов не подав. Виклик відповідача у підготовчі судові засідання здійснювався у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», шляхом публікації оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України.

Ухвалою суду від 23.07.2025, закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

Судове засідання, призначене на 03.09.2025, було відкладене на 01.10.2025 у зв`язку із першою неявкою у судове засідання для розгляду справи по суті відповідача ОСОБА_2 .

Виклик відповідача ОСОБА_2 у судове засідання здійснювався у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідач у судове засідання 01.10.2025 повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Виклик відповідача ОСОБА_2 у судове засідання здійснювався у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи ті обставини, що відповідач будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання двічі не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов не подав, і позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив справу розглянути у заочному порядку та ухвалити заочне рішення у цій справі.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 пояснила, що на сьогоднішній день, відповідач не піклується про сина, жодної участі у житті дитини не приймає. Не цікавиться життям сина, дитина повністю перебуває на її утриманні. Зазначила, що у березні 2022 року, разом із сином покинула постійне місце проживання, у зв`язку із збройною агресією Росії. Крім того, відповідач перестав виплачувати аліменти з квітня 2021 року. Зі слів позивачки, відповідач у 2020 році покинув межі України, і з того моменту жодного разу не спілкувався із сином. Позовні вимоги просила задовольнити.

Представник позивача - адвокат Ловінський Д.В. у судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити з підстав, які викладені у позовній заяві. Звернув увагу суду, що відповідач перестав приймати участь у вихованні дитини ще з 6-ти місячного віку. Крім того, відповідач ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини та дружини. Просив суд звернути увагу на інформацію, яка міститься у рішенні Пологівського районного суду Запорізької області від 25.01.2016 та у висновку органу опіки та піклування, оскільки у зв`язку із вимушеним переміщенням позивачки до іншого міста, вона не має інших доказів на підтвердження обставин викладених у позові, свідків також немає з вищезазначених підстав.

Представник органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, раніше від представника третьої особи Ганни Подставек надходила заява, у якій вона просила розглянути справу за відсутності представника третьої особи, підтримала висновок та позовні вимоги позивача.

Суд після заслуховування вступного слова позивачки та її представника, дослідження наявних доказів у справі та проведення судових дебатів, перейшов на стадію ухвалення судового рішення до 09.10.2025.

Заслухавши позивача та її представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, та є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 07.07.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського районного управління юстиції у Запорізькій області.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 18.08.2016, розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08.10.2012 виконавчим комітетом Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, актовий запис № 58. Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_6 залишено дошлюбне прізвище ОСОБА_7 .

Після розірвання шлюбу син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , став проживати разом із матір`ю - ОСОБА_1 .

На даний час дитина сторін у справі проживає із матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.11.2022 №1301-.

Звертаючись до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, ОСОБА_1 зазначала, що відповідач з моменту їх розлучення ухилявся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до їх малолітньої дитини, не піклувався про нього, не займався його фізичним, духовним та моральним розвитком, не цікавився його життям та здоров`ям, матеріально його не забезпечував.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У даній справі судом встановлено, що рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 25.01.2016, позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини, було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи за 07.08.2015 та до повноліття дитини. Вказаним рішенням також стягнуто за ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 кошти на її утримання, як дружини, з якою проживає дитина по 400 грн. щомісячно до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, в іншій частині позову було відмовлено.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Лівобережного ВДВС у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 з березня 2020 року почав прострочувати щомісячну сплату аліментів на сина, а з квітня 2021 року взагалі перестав їх платити, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на лютий 2025 року становить 139 895 грн. 94 коп.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

У своїх поясненнях та в позовній заяві позивач зазначала, що ОСОБА_2 не піклувався про здоров`я дитини.

З наданих суду доказів також встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Бориславському ЗЗСО І-ІІІ ступенів №3 з 01.09.2023, де характеризуються з позитивної сторони. Як зазначено у психолого-педагогічній характеристиці, ОСОБА_3 , має основну групу здоров`я та добре фізично розвинений, проявляє інтерес до навчання, дисциплінований, доброзичливий, відкритий, спокійний. У колективі має дружні зв`язки, має високий рівень адаптації. Мама належним чином дбає про добробут сина, навчанню і вихованню приділяє належну увагу. Батько, ОСОБА_2 , із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає. У вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся.

Вказані обставини свідчать про те, що батько ОСОБА_3 не цікавиться життям сина, його розвитком, навчанням, успіхами та потребами, пов`язаними з навчанням, не опікується ним, як батько, не надавав його матері допомоги, не проводив час із сином.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (частина четверта статті 19 СК України).

Згідно висновку виконавчого комітету Бориславської міської ради, як органу опіки та піклування, який затверджено 19 червня 2025 року, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доцільним та відповідає інтересам дитини. При цьому, як зазначено у висновку, органом опіки та піклування встановлено, що батько самоусунувся від виховання дитини, залишив сім`ю коли дитині виповнилось шість місяців. Окрім того, 10.06.2025 ОСОБА_9 у телефонному режимі повідомив членам комісії з питань захисту прав дитини, що йому відомо про розгляд питання на комісії про позбавлення його батьківських прав стосовно ОСОБА_3 і просить розглядати дане питання без його участі, оскільки він не має можливості бути присутнім на комісії, бо проживає та працює в Польщі.

Положеннями ст. ст. 48 та 51 Конституції України проголошено право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї та обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Ілля Ляпін проти Росії» (заява (№ 70879/11) зазначив, що якщо батько не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантоване Конвенцією. Суд дійшов висновку, що сімейні зв`язки між біологічним батьком і дитиною були втрачені, а хлопець вважав своїм батьком нового чоловіка колишньої дружини. Отже, у найкращих інтересах дитини було позбавлено батьківських прав на сина і залишено хлопчика під повною опікою матері.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, вимоги чинного законодавства, оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, суд доходить до висновку, що у даному випадку позивачем доведені обставини, які є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його дітей.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 тривалий час свідомо ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, що проявлялось у небажанні відповідача виконувати свій батьківський обов`язок щодо матеріального забезпечення, виховання, морального та духовного розвитку сина, турботи про нього. При цьому, судом не встановлено обставин, які би свідчили про те, що позивачем чинились перешкоди відповідачу у виконанні ним своїх обов`язків, у зустрічах із сином. Відповідачем відзиву на позов не надано, обставини викладені у позовній заяві не оспорювались.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 законними та обґрунтованими, та доходить висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до положень ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав слід стягнути з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 11-13, 81, 89, 141, 258-259, ч. 4 ст. 223, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Бориславської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована, як внутрішньо переміщена особа, за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач та третя особа мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складене і проголошене 09 жовтня 2025 року.

Суддя К.В. Гашук