Провадження № 2-о/127/594/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2025 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Старобільськ Луганської області померла матір ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) (далі Заявник) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Родинний зв`язок між Заявником та померлою ОСОБА_2 підтверджується наступними документами: - Паспортом громадянина України ОСОБА_1 № НОМЕР_2 ; - Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 ; - Паспортом громадянина України ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 ; Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, що затверджений Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 року № 376, Старобільська міська територіальна громада перебуває на тимчасово окупованій російською федерацією території України з 28.02.2022 року. Доказами, які підтверджують факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є фотокопії: - свідоцтва про смерть, що видане 25.07.2025 року органом державної реєстрації актів цивільного стану окупаційної влади; - довідка про смерть № С-01106, що видане органом державної реєстрації актів цивільного стану окупаційної влади від 25.07.2025 року, відповідно до якої, причиною смерті є: І. а) вторинна залізодефіцитна анемія, б) хронічний лімфоцетарний лейкоз. ІІ. Цукровий діабет ІІ типу. З метою належної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть державного зразка, Заявник змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті матері ОСОБА_2 . Просить встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Старобільськ, Луганської області у віці 74 років. Причина смерті: І. а) вторинна залізодефіцитна анемія, б) хронічний лімфоцетарний лейкоз. ІІ. Цукровий діабет ІІ типу.

В судове засідання заявник та його представник не з`явилися в заяві просили проводити розгляд справи у їх відсутність.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, з наступних підстав.

Суд встановив факт родинних відносин між заявником і померлою особою (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 від 16.08.2005року).

Згідно медичного довідки про смерть № С-01106 від 25.07.2025, виданого органами окупаційної влади встановлюється те, що громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Старобельск Луганської області.

25.07.2025 року органи окупаційної влади видали свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Старобельск ЛНР.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Частиною 1 статті 4 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад.

Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть ОСОБА_2 у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000.

Так, п. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів громадянського стану передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма N106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey)(Страсбург, 10 травня 2001 року заява №25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документів як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, зумовлені фактичним настанням смерті особи на тимчасово окупованій території України, та неможливістю проведення державної реєстрації смерті особи, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви щодо встановлення факту смерті особи, оскільки реєстрація смерті останнього не можлива без відповідного рішення суду, а тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 10, 76-82, 89, 263, 264, 265, 268, 273, 315, 317, 319, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Старобільськ, Луганської області у віці 74 років. Причина смерті: І. а) вторинна залізодефіцитна анемія, б) хронічний лімфоцетарний лейкоз. ІІ. Цукровий діабет ІІ типу.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 15.10.2025року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), м. Вінниця, вул. Замостянська, 26а, .

Суддя: