Справа № 275/641/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року с-ще Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Данилюк О. С. ,

за участю секретаря с/з Марієвської Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Брусилів цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Брусилівського районного суду Житомирської області 03.07.2025 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно ч. 6 ст. 187 ЦПК України уразі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Частина 8 вказаної статті передбачає, що суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Оскільки на час відкриття провадження у вказаній справі Єдиний державний демографічний реєстр працював з перебоями, перевірити дійсне місце проживання відповідача в порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України не представилось можливим.

На запит суду згідно ч. 6 ст. 187 ЦПК України до відділу ЦНАП Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області було отримано відповідь, що ОСОБА_1 на території Брусилівської селищної ради Житомирської області не зареєстрована.

Згідно ч. 10 ст. 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

При цьому згідно ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

З огляду на наведені вимоги закону, а також на зазначення в позовній заяві місця проживання відповідачки на території Брусилівської ТГ Житомирської області, 18 липня 2025 року ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області у вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження та справу призначено до судового розгляду.

На виконання вимог ст. 128 ЦПК України на зазначену в позовній заяві адресу відповідачки судом неодноразово направлялись судові повістки, які повернулись до суду не врученими, оскільки ОСОБА_1 за вказаною в позовній заяві адресою: АДРЕСА_1 , не проживає.

Враховуючи неодноразове повернення судових повісток без вручення, судом було надіслано запит суду в порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України до Єдиного державного демографічного реєстру та отримано відповідь, що відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в Житомирський області за адресою: АДРЕСА_2 , з 30.05.2023 року.

Отже, слід констатувати, що зазначена цивільна справа не підсудна Брусилівському районному суду Житомирської області.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтями 2, 3, 4 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховою Радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Правила щодо підсудності цивільних справ, які підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, тобто розмежування компетенції по розгляду і вирішенню підвідомчих суду цивільних справ всередині системи судів цивільної юрисдикції, визначені в Главі 2 Розділу III ЦПК України.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд не тільки вправі, а й зобов`язаний ухилитися від розв`язання справ, йому не підсудних.

Вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є виконаними, коли справа заявника була розглянута національним судом, який створено на підставі закону. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Згідно із пунктом першим частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, враховуючи предмет позову, беручи до уваги те, що останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є АДРЕСА_2 , зазначена цивільна справа підлягає направленню за підсудністю на розгляд до Пулинського районного суду Житомирської області (12001, Україна, Житомирський р-н, Житомирська обл., селище Пулини, вулиця Шевченка, будинок 116), який уповноважений її розглядати згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 9 ст. 10, 27, 28, 31, 32, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромпередати за підсудністю для розгляду до Пулинського районного суду Житомирської області (12001, Україна, Житомирський р-н, Житомирська обл., селище Пулини, вулиця Шевченка, будинок 116).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Суддя О. С. Данилюк