Справа № 521/9815/25
Провадження № 2/522/7619/25
20 жовтня 2025 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді Бондар В.Я.
за участі секретаря судового засідання Єрганінової К.В.,
розглянувши у судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
Позивач 13.06.2025 звернувся до Хаджибейського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 43 670,79 грн.
Ухвалою Хаджибейського районного суду м.Одеси від 16.06.2025 позовну заяву залишено без руху. Ухвала не роздрукована та не приєднана головуючим суддею до матеріалів справи.
Ухвалою Хаджибейського районного суду м.Одеси від 01.07.2025 справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м.Одеси. Ухвала не роздрукована та не приєднана головуючим суддею до матеріалів справи.
24.07.2025 справа надійшла до Приморського районного суду м.Одеси та на підставі протоколу автоматизовного розподілу судової справи між суддями 25.07.2025 передана судді Бондарю В.Я.
Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 25.07.2025 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 15.09.2025.
З метою належного сповіщення відповідача, розгляд справи у судовому засіданні 15.09.2025 відкладено на 15.10.2025.
У судове засідання 15.10.2025 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили. Представник позивача у позові просив здійснити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, який повідомлявся про дату, час і місце судового засідання належним чином, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку.
Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 20 жовтня 2025 року.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 09 грудня 2022 року по 09 грудня 2023 року цивільно-права відповідальність власника автомобіля Ford TRANSIT, номерний знак НОМЕР_4 , ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», згідно полісу № 212423446 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
Таким чином вина ОСОБА_1 презюмується та доказуванню не підлягає.
ТОВ «Траффік» є власником автомобіля ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_3 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Представники ТОВ «Траффік» 12 травня 2023 року направили до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування.
За страховим випадком, що стався 10.05.2023 позивачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 43 670,79 грн. Розмір страхового відшкодування зменшено на розмір франшизи 2 500 грн.
З розрахунку суми страхового відшкодування вбачається, що ринкова вартість автомобіля ГАЗ 3302 становить 95 155,99 грн, а вартість залишків транспортного засобу становить 48 985,20 грн, у зв`язку з чим розмір матеріальної шкоди становить 46 170,79 грн, за вирахуванням франшизи у розмірі 2 500 грн, то розмір відшкодування становить 43 670,79 грн.
Згідно зіст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Стаття 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.2ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст.27 Закону України «Про страхування».
Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.
Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.
Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу.
Таким чином, з урахуванням встановленої вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП та здійснення виплати з боку ПрАТ «СК «Євроінс Україна», суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування з винної особи.
З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законних вимогах, а тому підлягають задоволенню.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №7822 від 08.04.2025.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то і судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 20 жовтня 2025 року.
Суддя: В.Я. Бондар