Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7419/25 Головуючий у 1-й інст. Пилипюк Л. М.
Категорія 57 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Шевчук А.М.,

з участю секретаря

судового засідання Смоляра А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 296/7419/25 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 11 липня 2025 року, постановлену під головуванням судді Пилипюк Л.М. у місті Житомирі,

в с т а н о в и в :

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулась з даним позовом, в якому просила визнати незаконною відмову додержуватись вимоги закону під час подання відповідачем відзивів на позовні заяви по цивільних справах 296/5583/21, 296/1693/20, 296/262/22, 296/5801/21, 296/11237/20, 295/18842/19, 296/6169/23 та стягнення моральної шкоди у сумі 200 000 грн.

Позов мотивувала тим, що під час розгляду зазначених вище цивільних справ за поданими нею позовними заявами про захист порушених конституційних прав ОСОБА_2 , як особа яка здійснює виконання владних управлінських функцій, здійснив істотні порушення вимог процесуального законодавства, чим порушив її конституційні права. Вважала, що ОСОБА_2 допустив порушення процесуального законодавства, оскільки видав ряд довіреностей на представництво Житомирської міської ради особі, яка не наділена повноваженнями здійснювати представництво інтересів відповідача. Такі довіреності були незаконно долученні до відзивів на позовні заяви та інших процесуальних документів. Вказувала на допущення ОСОБА_2 26 таких випадків порушення законодавства. На її думку, представники Житомирської міської ради, які брали участь у судових засіданнях у справах 296/262/22, 296/11237/20, діяли незаконно. ОСОБА_1 зазначає, що такі дії ОСОБА_2 є неправомірними та завдали їй душевних страждань, а тому вона має право на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 11 липня 2025 року у відмовлено відкритті провадження.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначає, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Висновки суду, є помилковими, оскільки суд істотно порушив норми процесуального права та змінив суть позовної заяви. Вважає, що суд неправильно застосував положення ЦПК, а також не встановив, які правовідносини виникли між сторонами. Зазначає, що її позбавлено права на захист порушених інтересів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 та частини 2 статті 247 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду мотивуючи таким.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. (частина 1 статті 19 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у статті 16 ЦК України.

Законодавець у частині 1 статті 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Частиною 2 статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Таким чином, правом звернення до суду із позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству, договору та має бути ефективним.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 посилається на допущення порушення законодавства щодо оформлення та видачі ОСОБА_2 довіреностей № 66/41 від 05 січня 2021 року, № 26/1302 від 21 грудня 2019 року, № 66/47 від 17 січня 2022 року, № 66/39 від 05 січня 2019 року, № 26/1298 від 21 грудня 2019 року, на представництво інтересів Житомирської міської ради під час розгляду цивільних справ за позовами ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 179 ЦПК України позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення у відповіді на відзив.

А статтею 182 ЦПК України врегульовано процесуальне право учасників справи подавати при розгляді справи судом заяви, клопотання і заперечення проти заяв і клопотань, в яких вони викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань.

Розглядаючи матеріали позовної заяви, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що порушення, які на думку позивача були допущені ОСОБА_2 при видачі довіреності в межах конкретної справи, не можна визнати шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України. Пояснення та заперечення щодо залучення до участі у справі представника за довіреністю може бути висловлено усно чи письмово під час розгляду конкретної справи, в межах якої представник здійснював повноваження за довіреністю, що видана Житомирським міським головою Сухомлином С.І.

Таким чином відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

З урахуванням наведених вимог закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі наведених норм процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

За приписами пункту 1 частини 1 стаття 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 11 липня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді