Справа № 442/7361/25
Провадження № 2/442/2203/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2025 р. Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.,

з участю секретаря судового засідання Малик О.Я.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Любов Володимирівна,

в с т а н о в и в:

В провадженні суду знаходиться вищевказаний позов, в якому позивач просить: витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2/9 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 65,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020.

Представник позивача подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в обґрунтування вказаної заяви покликається на те, що предметом заявленого позову є 2/9 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 . На даний час існує очевидний ризик, що відповідач, може відчужити відповідне майно, або передати його в користування третім особам, знищити або пошкодити, що своєю чергою, утруднить, або фактично зробить неможливим виконання рішення суду для поновлення прав та інтересів позивача. Намагання мирно врегулювати спір результатів не дає.

Представник позивача ОСОБА_3 , в судовому засіданні подану заяву підтримав, просить її задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засідання заперечила щодо задоволення вказаної заяви, оскільки немає жодних ризиків відчуження спірного майна.

Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Любов Володимирівна в судове засідання не з`явилася, причини неявки невідомі.

Вислухавши доводи сторін щодо поданої заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України «Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи».

Враховуючи мету та призначення інституту забезпечення позову, приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України «Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду».

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із керівних роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб. Згідно із п. 4 цієї ж Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову* суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивачки, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Мотиви забезпечення позову, зазначені у заяві та матеріалах справи, дають підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення даного спору по суті, враховуючи підстави позовних вимог, може призводити до послідуючих порушень прав позивача, а також унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Загроза неможливості усунення наслідків невжиття наведених вище заходів забезпечення позову полягає в тому, що у випадку відчуження спірного майна, позивач фактично буде позбавлений можливості скористатись наявними правами спадкоємця щодо права володіти вказаною часткою у квартирі. Саме ці обставини свідчать про необхідність забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 149-153, 157, 260, 261 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006р., суддя -

п о с т а н о в и в :

Заяву про забезпечення позову - задоволити.

До вирішення спору по суті накласти арешт на 4/9 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 65,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020 номер відомостей про речове право: 53229884, що належить ОСОБА_2 на підставі Договору дарування, серія та номер: 57, виданий 08.01.2024, видавник: Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області, Спариняк Л.В.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки з моменту її проголошення.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (ч.4 ст.157 ЦПК України).

Згідно ч.10 ст.153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Крамар