Справа № 463/1898/25 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/2242/25 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м.Львів

Справа № 463/1898/25

Провадження № 22-ц/811/2242/25

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», яка підписана представником Клименко Тарасом Васильовичем, на рішення Личаківського районного суду міста Львова, ухвалене у м. Львові 27 травня 2025 року у складі судді Жовніра Г.Б. у справі за позовом ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-

встановив:

28 лютого 2025 року ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 471112-КС-001 від 26 липня 2023 року в розмірі 43 436,38 грн, яка складається з: 10 000 грн. - прострочених платежів по тілу кредиту; 31 936,38 грн. - прострочених платежів по процентах; 1 500 грн. - прострочених платежів за комісією, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 26 липня 2023 року між сторонами було укладено договір №471112-КС-001 про надання кредиту. Відповідно до п.1 договору кредиту, ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»надає відповідачу 10 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Вказує, що він (позивач) свої зобов`язання за договором кредиту виконв та надав позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Боржник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, а лише часткового сплатив кошти, які враховані при розрахунку заборгованості. Просить позов задовольнити.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 27 травня 2025 року частково задоволено позов ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором позики №471112-КС-001 від 26 липня 2023 року в розмірі 24 540,40 грн. У решті позову відмовлено. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду через свого представника Клименка Т.В. оскаржує ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Вважає рішення таким, що ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що сторони уклали договір №471112-КС-001 про надання кредиту (кредитний договір) на наступних умовах: кредитодавець надає позичальнику кошти в розмірі 10 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів. Кредит укладено на 24 тижні. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,0,фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15288411, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Комісія за надання кредиту - 1 500 грн. Вказує, що розмір комісії, встановлений договором, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору та не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Термін дії договору - до 10 січня 2024 року. Стверджує, що відповідно до п.3.2.2. договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), унаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. Сторони визначили обов`язковий графік платежів за договором. Вказує, що боржником не було здійснено жодного платежу на погашення кредиту за договором № 471112-КС-001 про надання кредиту, чим порушено зобов`язання, встановлені договором, що цілком закономірно призвело до подорожчання кредиту і збільшення процентної ставки - що чітко і заздалегіть було погоджено сторонами кредитного договору у пункті 3.2.2 договору. Згідно обов'язкового графіка платежів відповідач мав здійснити перший платіж 9 серпня 2023 року в сумі 2 170 грн., однак платіж не був проведений (як і всі наступні). Тому з 10 серпня 2023 року наступило прострочення заборгованості за кредитом, а після спливу 7 днів, починаючи з восьмого дня (17 серпня 2023 року) здійснено нарахування процентів за користування кредитом по збільшеній (стандартній) процентній ставці, у відповідності до пункту 3.2.2 Договору. У період з 17 серпня 2023 року по 10 січня 2024 року включно проценти нараховувались по стандартній процентній ставці, - 2,00000000% - як це було погоджено сторонами при укладенні Договору. Відповідачем встановлений графік погашення заборгованості не виконувався, за весь період дії кредитного договору не було сплачено жодного платежу, унаслідок чого, починаючи з восьмого дня прострочення першого платежу, нараховано проценти за стандартною ставкою -2,00000000%. Штрафні санкції за неналежне виконання умов договору не нараховувались та не входять до складу позовних вимог, а проценти за користування кредитом після 10 січня 2024 року не нараховувались і з 11 січня 2024 року їх розмір залишився незмінним - 31 936,38 грн. Просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача прострочених платежів по процентах, а саме: змінити стягнену суму прострочених платежів по процентах з 14 540,40 грн. на нову суму - 31 936,38 грн., та скасувати рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості по комісії за надання кредиту у сумі 1 500 грн.; ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову; в решті рішення залишити без змін.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 26 липня 2023 року між ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»та ОСОБА_1 укладено договір №471112-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію».

26 липня 2023 року позивачем направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір №471112-КС-001 про надання кредиту. ОСОБА_2 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №471112-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. ТзОВ «Бізнес позика» направлено ОСОБА_2 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-9588 на зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті номер телефону: НОМЕР_1 .

26 липня 2023 року між сторонами укладено договір №471112-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»надає позичальнику кошти у розмірі 10 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит.

В умовах договору кредиту сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 2,0 % за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2. кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3. кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав, та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою про видачу коштів.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором №471112-КС-001 належним чином не виконав та станом на 8 лютого 2025 року допустив заборгованість за даним договором в розмірі 43 436,38 грн.

Оскаржуване рішення мотивовано наступним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. ст. 610, 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у нього утворилась заборгованість за договором №471112-КС-001 в розмірі 43 436,38 грн., що складається з: 10 000 грн. -прострочені платежі по тілу кредиту; суми прострочених платежів по процентах (31 936,38 грн.); 1 500 грн. прострочених платежів за комісією.

Встановлено, що відповідач порушив умови укладеного кредитного договору. Зобов'язання, яке виникло між сторонами, є грошовим.

Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Встановлено, що між сторонами укладено договір №471112-КС-001 від 26 липня 2023 року строком на 24 тижні. Датою погашення кредиту є 10 січня 2024 року, тому, в межах строку кредитування відповідач повинен був повернути кредит та сплатити відсотки і саме в межах цих строків (з 26 липня 2023 року по 10 січня 2024 року) має відбуватись нарахування відсотків.

За цим кредитним договором відповідач зобов'язаний сплатити відсотки у розмірі 14 540 грн., як передбачено в п.3.2.3 вказаного договору.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що з відповідача на користь позивача згідно умов договору підлягає стягненню заборгованість за основним зобов'язанням (тілом кредиту) в розмірі 10 000 грн., та відсотки за користування кредитом в розмірі 14 540, 40 грн., всього: 24 540,40 грн.

Суд відмовив у задоволенні вимоги про стягнення комісії за надання кредиту у розмірі 1500 грн. з урахуванням наступного.

З кредитного договору №471112-КС-001 від 26 липня 2023 року вбачається, що таким передбачено комісію, пов`язану з наданням кредиту, у розмірі 1 500 грн., яка включена до орієнтовної загальної вартості кредиту як платежі за супровідні послуги кредитодавця, обов'язкові для укладання договору.

Відповідно до п. н. 17, 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Згідно із постановою Верховного Суду України від 6 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 встановлення банком у кредитному договорі обов'язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 9 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов'язком банку, виконання такого обов'язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов'язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов'язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об'єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Положення кредитного договору №471112-КС-001 від 26 липня 2023 року про сплату позичальником комісії, пов'язаної з наданням кредиту у розмірі 1500 грн є нікчемними, суперечать положенням ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору.

З урахуванням встановленого, суд першоїї інстанції прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості в розмірі 24 540,40 грн., з яких: 10 000 грн. - основний борг, 14 540,40 грн. - проценти.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», яка підписана представником Клименко Тарасом Васильовичем, залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 27 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 20 жовтня 2025 року.

Головуючий -______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк