УХВАЛА

21 жовтня 2025 року м. Кропивницький

справа № 385/1148/25

провадження № 22-ц/4809/1762/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І., розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01 вересня 2025 року у складі головуючого судді Панасюка І. В.

УСТАНОВИВ:

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01 вересня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит -Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит -Капітал» заборгованість за кредитним договором № 3440829 від 17.04.2021, в розмірі 12520 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит -Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2400 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 830 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, в частині відмовлених позовних вимог, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивачем заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Зазначено, що у зв`язку з постійними повітряними тривогами виникає необхідність постійно прямувати до укриття задля збереження життя працівників, що ускладнює процес виконання роботи, оскільки офіс знаходиться на 9 поверсі за адресою: м. Київ, пр-т Голосіївський, 132, оф. 22. Тобто вище зазначена інформація, породжує виникнення нестабільних умов в роботі, що становлять поважну причини у пропуску строку.

Перевіривши доводи заявника та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що наявні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно пункту 2 частини 2 статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. При цьому, ч. 3 ст. 354 ЦПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що оскаржуване судове рішення ухвалено судом 01 вересня 2025 року за відсутності учасників справи.

Згідно довідки про доставку електронного документу, рішення від 01 вересня 2025 року доставлено до електронного кабінету позивача 01 вересня 2025 року (а.с.51). Отже апеляційна скарга мала бути подана позивачем у строк до 01 жовтня 2025 року включно.

Апеляційна скарга подана позивачем 03 жовтня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення суду (1 день).

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У своїй практиці ЄСПЛ сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції» (Bellet v. France), «Ільхан проти Туреччини» (Ilhan v. Turkey), «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» та інші).

Зокрема, аналіз практики ЄСПЛ дозволяє виокремити такі фундаментальні обґрунтування на користь прийняття рішення про поновлення пропущеного строку звернення до суду: 1) рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві; щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (справа «Белле проти Франції» (Bellet v. France)); 2) не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»); 3) суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту (справа «Станьо проти Бельгії» (Stagno v. Belgium)).

Одним з елементів права на справедливий суд є право на виправлення судової помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення у справі відповідно до запроваджених державою процедур. При цьому забезпечення права на апеляційне і касаційне оскарження включає, як можливість оскарження судового рішення, так і обов`язок суду належним чином обґрунтувати свою відповідь на доречні доводи особи, яка оскаржує судові рішення, у разі відмови в такому перегляді.

Доступність права на оскарження у зв`язку із пропуском встановленого строку неодноразово була предметом розгляду ЄСПЛ. Так, у своєму рішенні у справі «Скорик проти України» Суд зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право в апеляційних судах на основні гарантії, передбачені Конвенцією. Так, повинні враховуватися особливості провадження, що розглядається, відповідно до національного правопорядку, а також роль апеляційного суду в них. У справі «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. Croatia) ЄСПЛ, розглядаючи загальні принципи стосовно доступу до судів вищої інстанції та обмеження ratione valoris (компетенція з огляду на цінність), зробив висновок, що стаття 6 Конвенції не зобов`язує Договірні держави створювати апеляційні чи касаційні суди, проте якщо такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6 Конвенції, наприклад, у тій частині, у якій вона гарантує учасникам судового процесу ефективне право на доступ до суду.

Таким чином ЄСПЛ роз`яснив, що положення статті 6 Конвенції, включаючи право на доступ до суду, поширюються також на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, якщо таке право передбачено національним законодавством. Відповідно поновлення пропущеного строку на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного чи касаційного судів.

З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, у випадках, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справа «Устименко проти України»); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справа «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania)).

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого2022 року у справі № 1227/8971/2012 (провадження № 14-198звц21).

Колегія суддів звертає увагу, що у зв`язку із російською військовою агресією проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи суддів в умовах воєнного стану від 02 березня 2022 року суддям необхідно виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.

Запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться у прямому причинному зв`язку з такими обставинами.

Тобто питання поновлення строку на оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, адже такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Аналогічний за змістом висновок викладений в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі № 697/2360/21 (провадження № 61-4902св22).

З метою забезпечення права на апеляційне оскарження апелянтом рішення суду першої інстанції у даній справі, а також уникаючи надмірного формалізму, колегія суддів вважає за можливе поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» строк на апеляційне оскарження рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01 вересня 2025 року, зважаючи на те, що скаржником пропущено незначний строк на подачу апеляційної скарги (один день).

Форма і зміст апеляційної скарги відповідають вимогам ст. 356 ЦПК України.

Судовий збір сплачений у встановлених Законом України «Про судовий збір» порядку та розмірі.

Перешкоди для відкриття апеляційного провадження відсутні.

Відповідно до положень ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Обставини, за яких необхідно розглядати апеляційну скаргу у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, не встановлені, справа підлягає розгляду в суді апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.

Керуючись ст. 127, 260, 261, 352, 354, 356, 359-361, 367, 368, 369, 389 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» строк на апеляційне оскарження рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01 вересня 2025 року.

Відкрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01 вересня 2025 року.

Копію ухвали про відкриття провадження надіслати учасникам справи і встановити їм строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити учасникам справи, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи (ч. 4 ст. 360 ЦПК України).

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко

О. І. Чельник