22.10.2025 Справа № 469/1331/25
4-с/469/16/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2025 року с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання - Якубець С.В.,
скаржник ОСОБА_1 - не з`явився,
представник ВДВС у Миколаївському районі
Миколаївської області Південного міжрегіонального
управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - не з`явився,
представник стягувача АТ КБ «Приватбанк» - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Березанського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),-
встановив:
ОСОБА_1 16 жовтня 2025 року звернувся до суду зі скаргою, у якій просив зобов"язати Березанський відділ державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з належного заявнику нерухомого майна, номер запису про обтяження 32143068, зареєстрованого 15 лютого 2010 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника від 15 лютого 2010 року.
Заявник зазначав, що вказана заборона була накладена у межах двох виконавчих проваджень:
- № 10466303 з виконання судового наказу від 25 вересня 2008 року № 2-н-208, виданого Березанським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості у розмірі 2409,12 грн., яке було завершене 11 вересня 2009 року у зв"язку з поверненням виконавчого документа стягувачу (п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV) на підставі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернене стягнення;
У постанові про завершення виконавчого провадження державний виконавець не зазначив про зняття арешту, накладеного на майно боржника, чим порушив ч.2 ст.50 вказаного Закону.
У серпні 2025 року заявник звернувся до Березанського відділу ДВС з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, однак його було повідомлено про неможливість зняття арешту у зв"язку із знищенням виконавчих проваджень за сплином трирічного строку зберігання.
Законні підстави для збереження обтяження відсутні у зв"язку з відсутністю заборгованості заявника перед АТ "ПриватБанк" та припиненням діяльності ПАТ "Кредитпромбанк" 01 жовтня 2020 року, а тому продовження дії арешту майна заявника обмежує його права як власника на розпорядження своїм майном.
Ухвалою суду від 16 жовтня 2025 рокуприйнято скаргу до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.
У судове засідання скаржник не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністі, скаргу підтримав.
Представник Березанського відділу ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та представник стягувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судове засідання не з`явились та не повідомили причину неявки, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до частини 2 статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
За таких обставин суд розглянув справу за відсутності сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Арешт на нерухоме майно заявника державним виконавцем при закінченні виконавчих проваджень знято не було.
З довідки АТ КБ ПриватБанк вбачається, що ОСОБА_1 не має заборгованості перед АТ КБ ПриватБанк (а.с.12).
У єдиному реєстрі боржників інформація про особу заявника відсутня.
Разом з тим, станом на день розгляду скарги у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна існує запис про державну реєстрацію обтяжень - арешту, накладеного постановою б/н від 15 лютого 2010 року державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Березанського районного управління юстиції, номер запису про обтяження 32143068 (а.с.8).
У знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 начальником відділу ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області 28 серпня 2025 року відмовлено з посиланням на знищення матеріалів виконавчих проваджень у зв"язку з сплином трирічного строку зберігання.
Відповідно до частин 1-4 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:
1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;
2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Пунктом 2 ч.1 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" 21 квітня 1999 року N 606-XIV (у редакції, що діяла на момент повернення виконавчого листа стягувачу) визначені випадки повернення виконавчого листа стягувачу, у тому числі, зокрема, у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Частиною п"ятою статті 40 вказаного Закону визначено, що повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої цієї статті, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання у межах строків, встановлених цим Законом.
На підставі ч.2 ст.38 вказаного Закону, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.
Встановлені судом обставини та положення закону свідчать про те, що відкриті виконавчі провадження, у яких боржником є ОСОБА_1 , або виконавчі листи, які відповідно до закону можуть бути повторно направлені на виконання до державної виконавчої служби або приватного виконавця, відсутні, а тому збереження арешту майна порушує право власності ОСОБА_1 , у зв"язку з чим відмова начальника відділу ДВС у скасуванні арешту майна, накладеного державним виконавцем цього ж відділу, не відповідає вимогам закону, а тому скарга є обгрунтованою і підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.258-261, 447-452 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Скаргу задовольнити у повному обсязі.
Зобов`язати Березанський відділ державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , номер запису про обтяження 32143068, зареєстрованого 15 лютого 2010 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника від 15 лютого 2010 року.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).
Суддя: