КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 753/6798/24
провадження № 22-ц/824/2760/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Микитишин Оксани Миколаївни на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року в складі судді Заставенко М. О.,

встановив:

01.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК «Уніка»), ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є власником транспортного засобу марки КІА RIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2021 року випуску.

21.05.2023 о 21 год. 20 хв. у м. Києві по вул. Василя Чумака, 7, водій ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом Hyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом, створив небезпеку та допустив зіткнення з транспортним засобом КІА RIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під його керуванням, внаслідок чого обидва транспортних засобів зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року у справі № 760/11858/23, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Станом на момент вчинення ДТП майнові ризики ОСОБА_1 , пов`язані з володінням транспортного засобу КІА RIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , були застраховані за договором КАСКО у ПрАТ «СК «ВУСО».

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована на умовах договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів у ПрАТ «СК «Уніка» за полісом № 210907425.

Відповідно до листа ПрАТ «СК «Уніка» від 21 березня 2024 року, згідно полісу відповідальності страховика за шкоду, завдану майну, становить 160 000 грн, франшиза - 2 000 грн.

Після ДТП він звернувся до свого страховика за умовами за умовами договору КАСКО, однак ПрАТ «СК «ВУСО» відмовило йому у виплаті страхового відшкодування за договором.

Він звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210907425.

Листом від 09 жовтня 2023 року ПрАТ «СК «Уніка» відмовило йому у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи своє рішення тим, що відповідно до наданої інформації ПрАТ «СК «ВУСО» за пошкоджений автомобіль було сплачено страхове відшкодування по договору КАСКО.

Крім того, відповідно до листа від 15.01.2024 вих. № 15/24 у відповідь на адвокатський запит його адвоката, страховик за договором КАСКО - ПрАТ «СК «ВУСО» повідомило, що ним не надавалася інформація чи документи на запит ПрАТ «СК «Уніка» щодо виплати страхового відшкодування після ДТП від 21.05.2023.

Таким чином, ПрАТ «СК «Уніка» безпідставно відмовило йому у виплаті страхового відшкодування, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Кіа Rіо, реєстраційний номер НОМЕР_1 , № 178/02-24, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу становить 52 992, 41 грн, вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 38 283,77 грн.

За складання вказаного звіту він сплатив 3 800 грн.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на його користь 36 283,77 грн у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, та 3 800 грн витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку.

Також просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 16 708,64 грн у відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПрАТ «СК «ВУСО».

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 26 844,90 грн страхового відшкодування та 572, 53 грн судового збору, а всього: 27 417, 43 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СК «Уніка», розмір завданих позивачу збитків не перевищує ліміту відповідальності страховика, а тому саме вказаний відповідач є відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок ДТП.

Матеріали справи не містять доказів того, що автомобіль, який належить позивачу, був відремонтований.

Судом враховано розрахунок страхового відшкодування, здійснений ПрАТ «СК «Вусо» безпосередньо після ДТП.

Поданий позивачем Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Кіа Rіо, реєстраційний номер НОМЕР_1 , № 178/02-24, складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_1 04.03.2024, суд вважав неналежним доказом розміру заподіяної позивачу шкоди, оскільки він був складений майже через рік після ДТП, і, як вбачається з матеріалів справи, після ДТП автомобіль експлуатувався.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що з ПрАТ «СК «Уніка» на користь позивача підлягає стягненню 26 844,90 грн страхового відшкодування.

19.09.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Микитишин О. М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року в частині вирішення позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що матеріалами справи установлено вину ОСОБА_2 у завданні шкоди, а тому суд першої інстанції мав покласти зобов`язання щодо відшкодування вартості матеріального збитку власнику пошкодженого транспортного засобу, визначеної з урахуванням положень Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням фізичного зносу та за вирахуванням франшизи - на ПрАТ «СК «Уніка», а різницю між повним розміром шкоди та сумою відшкодування, яку має виплатити ПрАТ «СК «Уніка» - на ОСОБА_2 .

При цьому суд першої інстанції при визначенні розміру відшкодування безпідставно виходив з розрахунків страхового відшкодування, здійснених ПрАт «СК «ВУСО» для ПрАТ «СК «Уніка».

Звіт про оцінку вартості матеріального збитку ПрАТ «СК «Уніка» не надало, а розрахунки калькуляції не є актом оцінки.

Відповідачами не було надано жодних належних та допустимих доказів на спростування наданого позивачем звіту, питання про призначення відповідної експертизи останні не порушували. При цьому не має значення коли вказаний звіт був складений. Чинним законодавством не визначено обмежень у часі, в рамках яких такий звіт мав бути складений.

Також є безпідставними посилання суду першої інстанції на те, що позивач не надав доказів проведення ремонту транспортного засобу, а після ДТП транспортний засіб експлуатувався, оскільки згідно ст. 22, 1192 ЦК України як збитки підлягають відшкодуванню не лише фактично понесені витрати, а і витрати, необхідні для відновлення порушеного права або пошкодженої речі. Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами визначений позивачем розмір шкоди.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України в редакції, що діяла на час відкриття апеляційного провадження, передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21.05.2023 о 21 год. 20 хв. у м. Києві по вул. Василя Чумака, 7, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Hyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом, створив небезпеку та допустив зіткнення з транспортним засобом КІА RIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого обидва транспортних засобів зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року у справі № 760/11858/23, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даної ДТП.

Власником транспортного засобу КІА RIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 .

Між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «ВУСО» на момент ДТП був чинний договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №-08-01 від 14.08.2022.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Hyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка», поліс № 210907425. Ліміт відповідальності за цим полісом складає 160 000 грн. Франшиза - 2 000 грн.

22.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу №-08-01 від 14.08.2022.

За результатами розгляду вказаної заяви 25.05.2023 ПрАТ «СК «ВУСО» визнано випадок страховим та здійснено виплату страхового відшкодування шляхом перерахування коштів на рахунок ТОВ «Едем-Карпейнт» - СТО офіційного ділера, що виконує гарантійне обслуговування та обрана страховиком відповідно до п. 5.2 договору.

16.06.2024 ПрАТ «СК «ВУСО» стало відомо, що транспортний засіб КІА RIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , використовується в якості таксі.

ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено перегляд прийнятого рішення та 29.06.2023 прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Листом від 09.10.2023 ПрАТ «СК «Уніка» повідомило ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки відповідно до наданої інформації ПрАТ «СК «ВУСО» було сплачено страхове відшкодування.

Судом встановлено, що листом від 18.10.2023 ПрАТ «СК «ВУСО» звернулось до ТОВ «Едем-Карпейнт» з проханням повернути перераховане 25.05.2023 страхове відшкодування по клієнту ОСОБА_1 , КІА RIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в повному обсязі - 26 844,90 грн ( рахунок № НОМЕР_3 від 23.05.2023 року), оскільки по справі прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Листом від 06.11.2023 ПрАТ «СК «ВУСО» звернулось до ТОВ «Едем-Карпейнт» з проханням повернути частину перерахованого 25.05.2023 страхового відшкодування по клієнту ОСОБА_1 , КІА RIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 23 150,40 грн (за вирахуванням вартості замовлених запасних частин). Рахунок № НОМЕР_3 від 23.05.2023 року. Повернення просило здійснити в зв`язку з тим, що по справі прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 178/02-24, складеного 04 березня 2024 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_1 :

- вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ марки КІА RIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату огляду 21 травня 2023 року становить 38 283,77 грн;

- вартість відновлювального ремонту КТЗ марки КІА RIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на момент проведення дослідження становить 52 992, 58 грн;

- розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ марки КІА RIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість на дату огляду 21 травня 2023 року становить 35 329,93 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом другим частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується.

Згідно зі абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Системний аналіз статті 22 ЦК України, абзацу другого статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню страховиком є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі.

Частиною третьою статті 988 ЦК України передбачено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

З огляду на те, що ПрАТ «СК «Уніка» було необґрунтовано відмовлено у здійсненні страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на останнього повинно бути покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої власником забезпеченого транспортним засобом, відповідальність якого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в межах ліміту відповідальності страховика.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру страхового відшкодування в сумі 26 844,90 грн та відмовою у задоволенні позову до винної в ДТП особи.

Так, відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пунктів 34.1 -34.3 ст. 34 цього Закону, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Як вбачається з матеріалів справи, страховиком ПрАТ «СК «Уніка» не було виконано дій, передбачених ст. 34 цього Закону, ні після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, ні під час розгляду справи в суді.

За таких підстав суд першої інстанції помилково не взяв до уваги Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 178/02-24, складеного 04 березня 2024 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 на замовлення потерпілої сторони ОСОБА_1 , який є письмовим доказом та ґрунтується на спеціальних пізнаннях, датою оцінки є дата ДТП - 21 травня 2023 року. Вартість збитків зменшена на вартість пошкоджень, що не відносяться до даної ДТП.

Відповідно до вказаного звіту, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ марки КІА RIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату огляду 21 травня 2023 року становить 38 283,77 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ на запасні частини -35 329, 93 грн.

Визначаючи розмір страхового відшкодування апеляційний суд враховує, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування.

Так, відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (далі - ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Тобто вартість ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Таким чином, у разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат із сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.

За таких підстав сума страхового відшкодування підлягає зменшенню на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість та на суму франшизи - 2 000 грн та становитиме 33 329,93 грн ( 35 329, 93 грн - 2 000 грн).

Оскільки ПрАТ «СК «Уніка» не забезпечило проведення власної оцінки вартості матеріального збитку відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транпортних засобів» та відмовило у виплаті страхового відшкодування без належних правових підстав, з останнього на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату вартості Звіту про оцінку вартості матеріального збитку в сумі 3 800 грн.

Верховний Суд у постанові №686/17155/15-ц від 03 жовтня 2018 року підтримав правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, де зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за вартість матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу, а винна особа, дії якої спричинили дорожньо-транспортну подію - відповідає за різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та вартістю матеріального збитку.

З огляду на те, що розмір завданої ОСОБА_2 шкоди в сумі 52 992,58 грн перевищує розмір страхового відшкодування, оскільки страховик не має обов`язку відшкодовувати вартість ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу, а також суму франшизи, на останнього, як винуватця ДТП, підлягає покладення обов`язку відшкодувати різницю між розміром фактичної майнової шкоди, завданої ушкодженням транспортного засобу та виплаченим страховим відшкодуванням у межах ліміту відповідальності страховика, в сумі 14 708,81 грн ( 52 992,41 грн - 38 283,77 грн).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на висновок щодо суті апеляційної скарги, з відповідача ПрАТ «СК «УНІКА на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 791,93 грн та за подання апеляційної скарги в сумі 1 041,09 грн, всього 1 833,02 грн.

З відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 313,65 грн та за подання апеляційної скарги в сумі 412,35 грн, всього 726 грн.

Керуючись ст. 353, 367, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Микитишин Оксани Миколаївни задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 серпня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» ( ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) суму страхового відшкодування в розмірі 33 329,93 грн, витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку в сумі 3 800 грн, всього на загальну суму 37 129,93 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» ( ) на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 833,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на відшкодування завданої майнової шкоди 14 708,81 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 726 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук