_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/9929/25
Провадження № 2/947/2356/25
РІШЕННЯ

Іменем України

08.10.2025 м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфи К.А., за участі^

- секретаря судового засідання Дімової Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головного управління державної казначейської служби в Одеській області про повернення безпідставно збережених коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позиції позивача та відповідача, інших учасників справи

У березні 2025 року до Київського районного суду м. Одеси з позовом звернувся ОСОБА_1 (далі також позивач), поданим в його інтересах представником ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (далі також відповідач-1, УПП в Одеській області ДПП) про повернення безпідставно набутих коштів у виді сплаченого адміністративного штрафу в розмірі 6 800 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що у квітні 2024 року відносно позивача працівником УПП в Одеській області ДПП складено постанову у справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу. На виконання вказаної постанови Київським ВДВС у м. Одесі з позивача стягнуто 6 800 грн. У подальшому вказана постанова була скасована рішенням суду. Отже стягнуті кошти позивач уважає безпідставно набутим державою майном та просить їх стягнути з відповідача.

У відзиві на позов представник відповідача-1 по суті позовних вимог зазначив, що позивач помилково визначив УПП в Одеській області ДПП відповідачем у справі, оскільки управління не є юридичною особою, а входить до складу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України як структурний підрозділ. Управління не має самостійного балансу, рахунків в органах Державної казначейської служби України, представляє інтереси Департаменту тільки за окремим дорученням.

У відзиві на позов представник відповідача-2 по суті позовних вимог зазначив, що позивач помилково визначив Київський ВДВС у м. Одесі відповідачем у справі, оскільки відділом було здійснено виконання постанови, яка є виконавчим документом та була чинною на час проведення виконавчих дій.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Заяви та клопотання учасників справи

26.05.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача про залучення до участі в справі співвідповідачів.

Ухвалою суду від 28.05.2025 клопотання задоволено. Залучено до участі у цивільній справі як співвідповідачів Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі також відповідач-2, Київський ВДВС у м. Одеса) та Головне управління державної казначейської служби в Одеській області (далі також відповідач-3, ГУ ДКЗ в Одеській області).

Предмет позову при цьому не уточнювався.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 25.04.2025 справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовчі судові засідання призначалися на 08.05.2025, 28.05.2025, 25.06.2025, 22.07.2025, 11.09.2025.

Ухвалою суду від 11.09.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 08.10.2025.

У судове засідання, 08.10.2025, представники відповідачів, належним чином повідомлені, не з`явився, про причини неявки не повідомили. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відтак,суд уважає за можливе провести судовий розгляд за наявними матеріалами (ч. 1 ст. 223 ЦПК України) без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуваль-ного технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Фактичні обставини справи

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

З позовної заяви та долучених документів вбачається, що відповідно до постанови серії БАД № 801027 від 08.04.2024, винесеної інспектором 1 взводу 5 роти 2 батальйону полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Чумаком Р.І., ОСОБА_1 , 08.04.2024 о 09 год 05 хв, рухався на електричному скутері з мотором потужністю до 4 кВт без належних документів на право керування транспортним засобом, чим порушив вимоги пп. «а» п. 2.1. Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 126 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Справа про адміністративне правопорушення розглянута на місці його вчинення. За результатами розгляду працівником патрульної поліції на позивача накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн. Від отримання копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився.

На виконання означеної постанови, в межах виконавчого провадження № 75227434, виконавцями Київського ВДВС у м. Одеса здійснено примусове стягнення з ОСОБА_1 подвійного розміру штрафу в сумі 6 800 грн в порядку ст. 308 КУпАП та судовий збір в розмірі 680 грн. Виконавче провадження закінчене його виконанням 23.09.2024.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15.11.2024 у справі № 505/4144/24, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2025, постанову серії БАД № 801027 від 08.04.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП скасовано.

Мотиви прийнятого рішення

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України).

З аналізу викладених норм логічно випливає, що позивачем у кожній справі перед судом необхідно довести, що саме його право або інтерес були порушені, невизнані або оспорені, ким саме та в якому обсязі. Цей обов`язок позивача обумовлює необхідність в подальшому визначити обсяг позовних вимог, належність та ефективність способу захисту, визначення належного відповідача(ів).

Так, з аналізу заяв по суті справи та наданих сторонами доказів на їх підтвердження випливає, що позивач у цій справі визначив відповідачами: УПП в Одеській області ДПП, ГУ ДКЗ в Одеській області, Київський ВДВС у м. Одеса.

Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Аналогічна за суттю норма міститься в ЦК України: учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права (ч. 1, 2 ст. 2).

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст. 170 ЦК України).

У випадках і в порядку, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, від імені держави, Автономної Республіки Крим, територіальних громад за спеціальними дорученнями можуть виступати фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування (ст. 173 ЦК України).

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже божником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава як учасник цивільних правовідносин, а відповідні кошти стягуються з державного бюджету, а не органу, який допустив їх надходження на підставі, яка згодом відпала.

Відтак у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у конкретних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах.

Відтак у правовідносинах, коли рішення/дії працівника органу суб`єкта владних повноважень під час виконання службових обов`язків призвели до порушення майнових прав позивача, належним відповідачем у справах цієї категорії є саме юридична особа, в якій працює (проходить службу) працівник, котрий допустив означене порушення.

У справі, що розглядається, належним відповідачем є Департамент патрульної поліції Національної поліції України, а не його структурний підрозділ УПП в Одеській області ДПП, який не є юридичною особою та має право представляти інтереси Департаменту тільки на підставі окремої довіреності, виданої на конкретного працівника, у разі, якщо Департамент є відповідачем у справі.

Що стосується інших співвідповідачів Київський ВДВС у м. Одеса та ГУ ДКЗ в Одеській області, то органи ВДВС здійснюють примусове виконання виконавчих документів, яким є постанова інспектора УПП в Одеській області ДПП, а орган державного казначейства лише акумулює кошти, які надходять на його рахунки в результаті вчинення виконавчих дій. Відтак, зазначені відповідачі 2 та 3 взагалі не можуть залучатися в такому процесуальному статусі безвідносно до того, є вони структурними підрозділами чи окремими юридичним особами. На час вчинення виконавчих дій та стягнення штрафу постанова інспектора УПП в Одеській області ДПП була чинною.

Отже, позивачем у цій справі не було визначено належного відповідача, який уповноважений представляти інтереси держави у спірних правовідносинах, що є самодостатньою підставою для відмови у задоволені позову.

Те, що безпідставно збережені кошти стягуються з державного бюджету, а не з рахунків юридичної особи, працівники якої допустили порушення прав позивача, не звільняє останнього від обов`язку визначити належного відповідача (юридичну особу), який уповноважений представляти інтереси держави у спірних правовідносинах.

Оскільки факту помилково або надміру зарахованих коштів не встановлено, до спірних правовідносин не застосовуються положення «Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до Державного та місцевих бюджетів України», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09. 2013 № 787. До вказаних правовідносин, у разі визначення належного відповідача, підлягають застосуванню приписи ст. 1212 ЦК України.

Аналогійних висновків за подібних правовідносин дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/5880/21 (постанова від 08.08.2023).

Отже, проаналізувавши заяви по суті справи та надані сторонами докази на їх підтвердження у поєднанні із застосованими правовими нормами, враховуючи мотиви, покладені в основу рішення, суд доходить висновку, що позивачем не залучено у цій справі належного відповідача, який уповноважений представляти інтереси держави у спірних правовідносинах. Відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Щодо судових витрат

За приписами ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу.

Судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки позов не підлягає задоволенню, судові витрати позивача не компенсуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головного управління державної казначейської служби в Одеській області про повернення безпідставно набутих коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення тексту повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач-1: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ відсутній, адреса: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 5);

Відповідач-2: Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (код ЄРДПОУ № 41407330, адреса: м. Одеса, вул. Євгена Танцюри, буд. 1);

Відповідач-3: Головне управління державної казначейської служби в Одеській області ( код ЄРДПОУ № 37607526, адреса: м. Одеса, вул. Садова, буд. 1-А).

Суддя К. А. Цирфа