Справа № 465/3962/24 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/811/515/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Л.М. Чиж

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 05 грудня 2024 року у справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

21 травня 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовувала тим, що вона та ОСОБА_1 є батьками двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. При цьому, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків та не бере участі в утриманні дітей. Оскільки сторони не досягли згоди щодо розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання дітей, вона змушена звернутися з позовом про стягнення аліментів у судовому порядку.

17 липня 2024 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов до ОСОБА_2 , в якому просив стягувати з ОСОБА_2 в його користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно на кожну дитину.

Зазначав, що на час звернення до суду з позовом діти проживають з ним за адресою місця його реєстрації. Ним створено належні умови для проживання та гармонійного розвитку дітей. Він повністю забезпечує матеріальні потреби сина та доньки (купує їм одяг, взуття, іграшки, шкільне приладдя, оплачує гуртки). Також зазначав, що ним подано позов до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей з батьком, яка на час вирішення судом справи про стягнення аліментів не розглянута.

Оскаржуваним рішенням первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.05.2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про стягнення аліментів відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з`ясуванням усіх обставинам справи.

Зазначає, що постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з доводів позовної заяви ОСОБА_2 , згідно яких він як батько дітей самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Вважає зазначені доводи позовної заяви такими, що не підтверджені належними доказами, а висновок суду про їх обгрунтованість таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Зазначає, що він повністю матеріально забезпечує дітей, а тому стягнення з нього аліментів є несправедливим, оскільки і без сплати таких за рішенням суду, його участь в утриманні дітей є більшою, ніж позивачки. До виконання своїх батьківських обов`язків він ставиться відповідально, за місцем роботи характеризується позитивно. Задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції не врахував, що діти проживають разом з ним за адресою АДРЕСА_1 , де вони зареєстровані. Тому саме зі ОСОБА_2 в його користь підлягають стягненню аліменти на утримання дітей. Вважає, що ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 5 000 грн на місяць на кожну дитину.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішенням, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задоволити.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.

ОСОБА_2 та її представник у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що у 2024 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років становить 3196 грн.

Відповідно до ч.1,2 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Таким чином, аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішення Франківського районного суду м.Львова від 06.06.2024 року розірвано.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками двох неповнолітніх дітей:ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовими записами про народження дітей.

Як убачається з довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 1084 від 15.05.2024 року, відповідач ОСОБА_1 та діти сторін ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_2 (а.с 9).

Згідно акту № 379 від 15.05.2024 року, складеного ЛКП «Магістральне», ОСОБА_2 не зареєстрована, але фактично проживає разом зі своїми дітьми у квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 10).

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що діти сторін проживають з позивачкою у квартирі АДРЕСА_2 , співвласником якої є ОСОБА_1 , відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходів, оскільки є працездатним, має постійний заробітокта не має інших осіб на утриманні, суд також виходив з реальних затрат на утримання дітей та їх віку.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки розмір аліментів судом визначено з врахуванням обставини, що мають істотне значення, а саме - віку та потреб дітей, розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також з врахуванням того, що утримання дітей є обов`язком обох батьків.

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України право на звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів передбачено у розділі «Наказне провадження», тобто у безспірному порядку.

Доводи апеляційного скарги щодо проживання дітей з батьком колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі не підтверджено належними доказами та спростовуються матеріалами справи, якими встановлено проживання дітей зі ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 , співвласником якої є ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 05 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра