Дата документу 08.10.2025 Справа № 317/808/25
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №317/808/25 Головуючий у 1-й інстанції: Ткаченко М. О.
Провадження № 22-ц/807/1823/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кочеткової І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Железняка Андрія Вікторовича на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 25 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позов мотивує тим, що 23.11.2018 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2019 шлюб між сторонами було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 24.12.2019.08.01.2020 у сторін народився спільний син ОСОБА_4 .

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 02.05.2022 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмір 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 14.12.2021 та до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 02.06.2022.

13.07.2022 головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро) Москаленко Л.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69395057 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На цей час виконавче провадження №69395057 здійснюється Дніпровським ВДВС у м. Запоріжжі Південного МУМЮ (м. Одеса).

22.03.2023 позивач уклав шлюб із ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився спільний син ОСОБА_6 , який має незадовільний стан здоров`я, що потребує значних коштів на його лікування.

Крім того, позивач має забезпечувати свою дружину ОСОБА_5 до досягнення спільним сином трирічного (а у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 84 СК України, - шестирічного) віку. Також зазначає, що його дружина ОСОБА_5 має двох синів: неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , записи про батька яких було проведено відповідно до положень абз. 1 ч. 1 ст. 135 СК України (у редакції, яка була чинна на той час). Неповнолітній ОСОБА_7 та малолітній ОСОБА_8 проживають разом із позивачем та їх матір`ю ОСОБА_5 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яких він також матеріально забезпечує.

Також після набрання 02.06.2022 законної сили заочним рішенням про стягнення з нього аліментів у нього значно погіршився стан здоров`я.

Так, у січні 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_5 позивача було призвано на військову службу під час мобілізації.

21.03.2024 під час проходження військової служби позивач зазнав бойового травмування, а саме одержав «вибухову травму, акубаротравму, інгаляційне отруєння невідомою речовиною з найбільш вірогідним БОР (бойова отруйна речовина) подразнюючої дії у вигляді ринофарінгіту», у зв`язку із чим до цього часу вимушений проходити лікування внаслідок зазначеного бойового травмування, що потребує значних грошових втрат. 14.12.2024 під час проходження військової служби позивач знову отримав мінно-вибухову травму, у зв`язку з чим до цього часу змушений проходити лікування наслідків зазначеної травми, що вимагає значних грошових витрат. 28.01.2025 під час проходження військової служби, позивач знову зазнав отруєнні невстановленою бойовою отруйною речовиною, у зв`язку з чим до цього часу вимушений проходити лікуванні наслідків зазначеного отруєння , що потребує значних грошових витрат.

З огляду на зазначене, враховуючи зміну сімейного стану позивача, значне погіршення його матеріального стану та значне погіршення стану його здоров`я після набрання законної сили заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 02.05.2022 про стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просив суд зменшити розмір аліментів з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до 1/10 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 25 липня 2025 року у задоволені позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000, 00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове рішення, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив докази, які знаходяться у матеріалах справи, не врахував, що наявна самостійна підстава для зміни розміру аліментів, а саме зміна сімейного стану позивача. Укладання шлюбу з ОСОБА_5 та народження від іншого шлюбу сина ОСОБА_6 є самостійною, незалежно від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються на утримання сина ОСОБА_4 від першого шлюбу. Крім того, у позивача змінився матеріальний стан, оскільки він утримує дружину ОСОБА_5 до досягнення ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку та двох неповнолітніх синів дружини ОСОБА_5 які перебувають на її утриманні та яких вона тимчасово не може в повній мірі забезпечувати, здійснюючи догляд за сином позивача. Позивач ОСОБА_1 також зазначає про погіршення стану його здоров`я, оскільки під час проходження служби, він тричі зазнавав бойових травм 21.03.2024, 14.12.2024 та 28.01.2025 та у зв`язку з цим проходив лікування.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. При цьому, колегія суддів зауважує, що ухвалу про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 було доставлено до електронного кабінету представника ОСОБА_2 адвокату Сивова Я.В. до її електронного кабінету 15 вересня 2025 року, про що свідчить довідка відповідального працівника суду ( т. 2 а.с.13).

Відповідно до пунктів 1,2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Частину шосту статті 19 доповнено пунктом 3 згідно із Законом № 460-1X від 15 січня 2020: в редакції Закону № 3831-1X від 19 червня 2024 року відповідно до якої малозначними справами є: справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства ( материнства)

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2024 року це 90 840 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн (3028,00 грн Х 30 = 90 840 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Встановлено, що предметом позову в цій справі є зменшення розміру стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та враховуючи зміни в п. 3 ч. 6 статті 19 ЦПК України в редакції Закону № 3831-1X від 19.06.2024, що дана справа відноситься до малозначних справ, тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 та 3 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції, виходив з того, що ОСОБА_1 в належний процесуальний спосіб не довів суду законних підстав для зменшення розміру аліментів, на користь відповідачки ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_9 .

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, зареєстрованому 23.11.2018 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2019, яке набрало законної сили 24.12.2019, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 16-17).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22.01.2020 батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.18).

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 02.05.2022 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмір 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 14.12.2021 та до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 02.06.2022 (а.с. 19-20).

Згідно із копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №42 від 07.02.2025, копією військового квитку серії НОМЕР_4 та копією приписа №13 від 07.02.2025 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 звільнено у запас.

На підтвердження факту проживання відповідачки разом із сином у орендованому житлі представником відповідача надано копії договору найму житлового приміщення та акту прийому-передачі майна від 04.04.2024.

Згідно із копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 22.02.2025 зареєструвала шлюб із ОСОБА_10 , та після реєстрації змінила прізвище на ОСОБА_11 .

Постановою головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 13.07.2022 було відкрито виконавче провадження №69395057 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21-22).

22.03.2023 ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_5 , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 (а.с. 23).

ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_6 , батьком якого є позивач ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_5 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 (а.с. 24).

Згідно із консультаційним висновком спеціаліста КНП «Міська дитяча лікарня №5» ЗМР від 24.01.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено діагноз «ураження головного мозку, неуточнене» та визначено рекомендації (а.с. 25).

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований разом із своєю матір`ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . що підтверджено витягами з реєстру територіальної громади №2024/013440622 від 06.11.2024 та №2025/000525074 від 14.01.2025, а також довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № від 19.03.2019 (а.с. 26, 27).

ОСОБА_5 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_8 та серії НОМЕР_9 відповідно (а.с. 33, 35).

Згідно із Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження згідно з частиною першою ст. 135 Сімейного кодексу України для отримання допомоги №2 від 08.10.2009 та №5 від 14.05.2014 відомості про батька неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , записані за заявою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 34, 36).

Неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані за місцем реєстрації проживання їх матері ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 , що підтверджено витягами з реєстру територіальної громади №251 від 14.01.2025, довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №1 від 14.05.2024 (а.с. 37, 40).

ОСОБА_5 має статус багатодітної матері, що підтверджено довідкою багатодітної сім`ї №266 від 23.10.2024, довідкою дитини з багатодітної сім`ї №1135 від 23.10.2024, довідкою дитини з багатодітної сім`ї №1136 від 23.10.2024.

Згідно із листом Управління соціальної підтримки населення Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради №01.01-09/2783 від 12.05.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуває на обліку в управлінні та отримує державну допомогу при народженні дитини та допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях на малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 41).

Згідно із довідкою про отримання допомоги №769 від 12.05.2025 ОСОБА_5 з 01.11.2024 по 30.04.2025 отримала допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях на малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у загальному розмірі 16800 грн (а.с.173).

Згідно із довідкою про отримання допомоги №766 від 12.05.2025 ОСОБА_5 з 01.09.2024 до 30.09.2024 призначено державну допомогу при народженні дитини в розмірі 10320 грн, разово; з 01.10.2024 до 30.09.2027 призначено державну допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн, щомісячно (на дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Загальна сума доходу з 01.09.2024 до 30.04.2025 становить 16340 грн.

На підтвердження погіршення стан здоров`я позивач надав наступні медичні документи:

- копія первинної медичної картки від 22.03.2024, якою підтверджено отримання ОСОБА_1 21.03.2024 інгаляційного отруєння невідомою речовиною з найбільш вірогідним БОР (бойова отруйна речовина) подразнюючої дії у вигляді ринофарінгіту (а.с. 44-45).

- копія перевідного епікризу №943/і/П із медичної картки стаціонарного хворого Госпітальне відділення в/ч НОМЕР_10 про перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у період з 22.03.2024 по 30.03.2024 із основним діагнозом: вірусний гепатит, супутні захворювання: інгаляційне отруєння невідомою речовиною з найбільш вірогідним БОР подразнюючої дії у вигляді ринофарингіту (а.с. 46-47).

- копія довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №2959 від 20.04.2024, згідно із якою солдат ОСОБА_1 21.03.2024 одержав: «вибухову травму, акубаротравму, інгаляційне отруєння невідомою речовиною з найбільш вірогідним БОР (бойова отруйна речовина) подразнюючої дії у вигляді ринофарингіту» (а.с. 48).

- копія консультативного висновку лікаря-інфекціоніста №1842 від 29.04.2024, згідно із якою ОСОБА_1 встановлено діагноз: хронічний вірусний гепатит С, помірної активності та надано рекомендації з лікування (а.с. 49).

- копія довідки військо-лікарської комісії №1745 від 07.05.2024, згідно із якою солдат за мобілізацією ОСОБА_1 має захворювання, пов`язане з проходженням військової служби: хронічний вірусний гепатит С з незначним порушенням функцій печінки, до військової служби придатний (а.с. 50).

- копія консультативного висновку невропатолога від 25.07.2024 із зазначенням діагнозу: наслідки МВТ, акуботрпавма, стійкий цефалгічний, вестибулярний синдроми, п/травматичний стресовий синдром? із наданими рекомендаціями лікування (а.с. 51).

- копія первинної медичної картки від 16.12.2024, якою підтверджено отримання ОСОБА_1 14.12.2024 мінно-вибухової травми (а.с. 52-53).

- копія виписного епікризу від 17.12.2024 із зазначенням остаточного клінічного діагнозу та часом перебування на лікуванні з 17.12.2024 по 19.12.2024 (а.с. 54-55).

- копія первинної медичної картки від 29.01.2025, якою підтверджено отримання ОСОБА_1 28.01.2025 отруєння невстановленою бойовою отруйною речовиною (а.с. 56-57).

Згідно з розрахунком від 13.05.2024 року наданих державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), заборгованість зі сплати аліментів складає 249 873,73 грн. (а.с.104)

Згідно із інформацією військової частини НОМЕР_11 , наданої у формі особових карток рахунку ОСОБА_1 за 2023, 2024, 2025 роки ОСОБА_1 було зараховано до ВЧ НОМЕР_11 з 20.02.2023, з травня 2024 року із заробітної плати розпочалось відрахування аліментів. Особові карти мають детальну інформацію про суми та види як нарахувань, так і відрахувань помісячно. (а.с. 204-206).

Встановлено, що з урахуванням існуючої заборгованості, яка підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 13.05.2024, з початку травня 2024 року по червень 2025 року включно з позивача утримувалось у середньому 41721,93 грн аліментів щомісячно згідно даних, зазначених у картках особового рахунку позивача за 2024 та 2025 роки (а.с. 204, 205).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щододитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22 (провадження № 61-10748 св 23).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

До таких висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховний Суд в постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, як на підставу зменшення розміру аліментів, встановлених судовим рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 02.05.2022 у справі №317/4041/21 посилався на те, що у нього змінився майновий та сімейний стан, а також погіршився стан здоров`я. Щодо зміни сімейного стану, позивач вказував на те, що створив нову сім`ю та ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього у шлюбі з ОСОБА_5 народився син ОСОБА_6 , при цьому ОСОБА_5 здійснює догляд за дитиною до трьох років. Крім того, позивач вказував, що утримує ще двох дітей ОСОБА_5 - неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Отже, у нього на утриманні перебувають четверо дітей та дружина.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Водночас відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував про доведеність позовних вимог в частині зміни матеріального становища у зв`язку з народженням другої дитини.

Встановлено, що у другому шлюбі у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Зазначена обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, народження другої дитини спричинило зміну матеріального стану позивача, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат, чого не було враховано судом першої інстанції

Однак, народження у позивача другої дитини свідчить про наявність двох самостійних підстав для зміни розміру аліментів: зміна матеріального та сімейного стану.

Колегія суддів вважає, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/4 частки всіх видів доходів ОСОБА_1 на 1/6 частку його доходів у зв`язку зі зміною матеріального та сімейного стану буде спрямовано на належне забезпечення дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та не суперечитиме його інтересам.

Встановивши обов`язок позивача надавати матеріальну допомогу дітям, позивач належно не мотивував свої позовні вимоги про визначення розміру аліментів саме у розмірі 1/10 частки від заробітку (доходу).

Погіршення стану здоров`я позивача не є самостійною підставою для задоволення вказаного позову, оскільки таке погіршення здоров`я слід розглядати в ракурсі унеможливлення при цьому сплачувати розмір призначених аліментів, чого позивачем не доведено.

Крім того, позивач зазначає про свій обов`язок утримувати синів ОСОБА_5 неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проте, слід зауважити, що це не є його прямим обов`язком у зазначених та підтверджених доказами обставинах справи, відповідно характер та розміри такого утримання позивач здійснює на власний розсуд та у міру власних можливостей.

Так, обов`язок матеріально утримувати дитину до повноліття покладається на батьків, у даному випадку на ОСОБА_5 , яка отримує допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, що підтверджується довідкою №769 від 12.05.2025 та допомогу при народженні дитини, що підтверджується довідкою №766 від 12.05.2025.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, оскільки ним не доведено необхідність зменшення розміру аліментів на утримання дитини саме до розміру 1/10 частки від його доходів. Відтак, апеляційний суд, враховуючи інтереси обох дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, вважає, що вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , підлягають частковому задоволенню, а саме зменшенню з 1/4 частки всіх видів доходів ОСОБА_1 до 1/6 частки його доходів.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, оскаржуване судове рішення підлягає зміні.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 376 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 367 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а оскаржуване судове рішення у частині розміру стягуваних аліментів на утримання дитини змінити, з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові,

Щодо стягнення судом першої інстанції витрат на правничу допомогу заявлену представником ОСОБА_2 адвоката Сивовою Я.В. у відзиві на позовну заяву.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, правова (правнича) допомога ОСОБА_2 в суді першої інстанції надавалася адвокатом Сивовою Я.В. на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серії АР №1223937 від 19 лютого 2025 року; Договору про надання правової допомоги N 007-Ц/25 від 19 лютого 2025 року; Додаткової угоди №01 до договору від 19 лютого 2025 року, відповідно до якої гонорар за надані адвокатом послуги в суді першої інстанції у цій справі склав 20 000 грн (а.с.107-110,115).

На виконання наданих адвокатом Сивовою Я.В. клієнту ОСОБА_2 юридичних послуг до суду першої інстанції надано Акт приймання-передачі послуг до договору про надання правничої допомоги від 19 лютого 2025 року, відповідно до якого сторони склали цей акт на підтвердження надання правничої допомоги суми гонорару за договором про надання правничої допомоги №007-Ц/25 від 19 лютого 2025 року у розмірі 20 000 грн, з яких: 2000 грн за консультативні послуги, 8000 грн за складання процесуальних документів, 10 000 грн за супровід справи у суді першої інстанції та представництво інтересів у суді першої інстанції. Сторони підписали цей акт, та зазначили, що сторони претензій одна до другої не мають (а.с.106).

Колегія суддів погоджується з тим, що загальний розмір витрат на правову допомогу в сумі 20 000 грн підтверджений належними та допустимими доказами.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом позову є зменшення розміру аліментів. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у заявленому стороною відповідача ОСОБА_12 розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі N 753/15687/15.

Верховний Суд у справах N 905/1795/18 та N 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Колегія суддів зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі N 206/6537/19 (провадження N 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі N 742/2585/19.

Представник ОСОБА_1 адвокат Железняк А.В. надав до суду першої інстанції відповідь на відзив, в якому заперечував проти вкладених доводів стороною відповідача у відзиві на позовну заяву (а.с.125-127).

Таким чином, враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених у акті приймання-передачі від 19 лютого 2025 року, заперечення сторони позивача, а також засад розумності, справедливості та співмірності, враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про стягнення на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_13 3000 грн судових витрат на правничу (правову) допомогу надану в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України визначено, що у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з підпунктом "б", «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у резолютивній частини судового рішення суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Встановлено, що за подання позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 968, 96 грн ( а.с. 11)..

За розгляд справи у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1453, 44 грн ( а.с. 247, т. 2 а.с. 5).

Оскільки за результатами розгляду справи судом апеляційної інстанції позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено на 60%, відтак, 60% сплаченого ним судового збору за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 968,96 грн, тобто 581,37 грн (968,96*60%) підлягає стягненню з ОСОБА_2 на його користь.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, отже, 60% сплаченого ним судового збору за апеляційний розгляд справи у розмірі 1453, 44 грн (1453, 44 *60%) становить 872, 06 грн, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1453,43 грн (581,37 грн + 872,06 грн).

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Запорізький апеляційний суд , -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Железняка Андрія Вікторовича, задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 25 липня 2025 року змінити, з урахуванням мотивів цієї постанови.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Розмір аліментів, визначений рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 02 травня 2022 року, змінити.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 ) адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_13 ), адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в розмірі 1/6 частки всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, з часу набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 3000 , 00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у розмірі 1453,43 гривень

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 08 жовтня 2025 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя
Подліянова Г.С. Гончар М.С. Кочеткова І.В.