РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року

м. Рівне

Справа № 572/303/25

Провадження № 22-ц/4815/941/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання : Хлуд І.П.

учасники справи:

позивач: ПАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

відповідач: ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» адвоката Сакун А.О. на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 01 травня 2025 року, ухвалене в складі судді Ведяніної Т.О., дата складання повного тексту рішення не вказана, у справі № 572/303/25

в с т а н о в и в :

У січні 2025 року ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

Позов обгрунтований тим, що 05 листопада 2021 року між ПрАТ «СК «Арсенал страхування»» та ТЕКОМ-ЛІЗИНГ ТОВ був укладений договір страхування наземного транспорту №1276/21-ТЗ/О, згідно із яким позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «MAN TGS» д.н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ), його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

27 січня 2022 року сталась ДТП, за участю автомобіля «MAN TGS» д.н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу автомобіля марки «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , яка постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 17 травня 2022 року визнана винною у вчиненні вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до умов договору страхування позивач відшкодував страхувальнику витрати на ремонт автомобіля марки «MAN TGS» д.н.з. НОМЕР_1 в сумі 1 111 780 грн. 02 коп., відповідно до рахунку фактури СТО № DNZ¬_TEF-22001051 від 24 лютого 2022 року, наданого ТОВ «Технофорум».

Отже, позивач вказує, що ним понесені збитки в сумі 1 111 780 грн. 02 коп., які мають бути відшкодовані відповідачем, з урахуванням виплат, здійснених у сумі 128 500 грн. ПАТ НАСК «Оранта» за полісом №ЕР/206978266.

Просить стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 983 280 грн. 02 коп. витрат, понесених позивачем внаслідок страхового відшкодування, а також понесені судові витрати.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 01 травня 2025 року у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у сумі 983 280 грн. 02 коп., понесених судових витрат у сумі 14 749 грн. 20 коп. відмовлено, за безпідставністю заявлених вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволені позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги додаток №1 до заяви на страхування та додаток до договору страхування, які є невід`ємною частиною до договору страхування наземного транспорту №1276/21-ТЗ/О від 5 листопада 2021 року (який діяв на момент ДТП), міститься перелік застрахованих транспортних засобів серед яких у п.5 зазначений автомобіль «MAN TGS» д.н.з. НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_2 . Зазначає, що при внесені інформації про перелік застрахованих транспортних засобів у вказаних додатках, ПАТ, була допущена описка в реєстраційному номері автомобіля замість « НОМЕР_4 » має бути вказано « НОМЕР_1 », проте VIN-код автомобіля (номер кузова) вказаний правильно. Вважає, що висновок суду щодо відсутності доказів здійснення страхового відшкодування є помилковим.

Наголошує, що різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Відзив до апеляційного суду не надходив.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів здійснення страхової виплати відповідно до умов договору, проте такий висновок не можна визнати обґрунтованим, оскільки судом не з`ясовано дійсні права та обов`язки сторін стосовно предмету спору, не перевірено усі обставини справи, що мають значення для справи.

Установлено, що 27 січня 2022 року сталась ДТП, за участю автомобіля «MAN TGS» д.н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу автомобіля марки «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 17 травня 2022 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди.

На момент ДТП транспортний засіб марки «MAN TGS» д.н.з. НОМЕР_1 був забезпечений згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту №1276/21-ТЗ/О від 05 листопада 2021 року, укладеним між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ТОВ «Теком-лізинг».

Згідно рахунку-фактури СТО №DNZ_TEF-22001051від 24.02.2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «MAN TGS» становить 1111780,02 грн

18.05.2022 ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» за заявою ТОВ «Теком-лізинг» здійснило виплату страхового відшкодування відповідно до рахунку-фактури СТО №DNZ_TEF-22001051 від 24.02.2022 року у розмірі 1111780,02 грн, на розрахунковий рахунок СТО ТОВ Технофорум.

Відповідно до акту виконаних робіт №DNZ_TEF-2200909 від 28.06.2022 року СТО ТОВ «Технофорум» здійснило ремонт пошкодженого автомобіля «MAN TGS» д.н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» згідно з договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР206978266. Ліміт за шкоду майну встановлено 130000 грн., франшиза 1500,0 грн.

02 червня 2022 року позивачем направлено заяву до ПАТ «НАСК «Оранта» на виплату страхового відшкодування в порядку суброгації за вказаною подією.

15.07.2022 ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило страхового відшкодування позивачу у розмірі 128500 грн.

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Положеннями статей 1191, 1192 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму («ліміт відповідальності страховика» у відносинах страхування цивільно-правової відповідальності), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента та потерпілого, або іншої особи, до якої у встановленому законом порядку перейшло право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди.

Отже, в даному випадку відбувся перехід до позивача після виплати страхового відшкодування потерпілому за договором страхування від останнього прав кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Тобто саме положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» регулюють спірні правовідносини між сторонами у справі, яка переглядається.

Положенням статті 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майна третьої особи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (п.56).

Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (п.57).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Убачається, що позивач, як страховик потерпілого виплатив за договором добровільного страхування страхове відшкодування - вартість відновлювального ремонту автомобіля в сумі 1 111 780,02 грн. В подальшому, страховиком відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» було виконано обов`язок згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відшкодовано позивачу, в порядку суброгації - 128500 грн тобто, витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу в межах ліміту відповідальності без врахування франшизи.

Будь які докази на спростування розміру вартості ремонту автомобіля відповідачем суду надано не було, а також не надано документів які б спростовували дослідження та визначення пошкоджень транспортного засобу, що є процесуальним обов`язком відповідача. Клопотаня про призначення у справі автотехнічної експертизи відповідачем не заявлялось.

Тому суд приймає та визнає, що зазначений розрахунок є належним та допустимим доказом щодо розміру виплаченого страхового відшкодування.

Оскільки розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди у зв`язку з встановленням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком відповідача, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку, тобто, відповідачем, а тому доводи апеляційної скарги про неправильність та необгрунтованість висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для задволення позову, є обгрутованими.

Враховуючи, що невідшкодованою залишається 983280,02 грн - різниця між виплаченим позивачем страховим відшкодуванням та сплаченим страховою компанією винної особи ОСОБА_1 ПАТ «НАСК «Оранта», суми в межах ліміту відповідальності, апеляційний суд дійшов висновку про стягнення з винної особи ОСОБА_1 , як завдавача шкоди вказаної суми. (1111780,02 грн - 128500,00 грн = 983280,02 грн).

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального права та з неповним з`ясуванням обставин є обгрунтованими.

Згідно ч.ч.1ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову, понесені ПрАТ «СК «Альфа Страхування» судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позову у розмірі 14749,20 грн та судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 22123,80 грн за подання апеляційної скарги, що разом становить 36873,00 грн підлягають покладенню на відповідача.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» адвоката Сакун А.О. задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 01 травня 2025 року скасувати.

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації (регресу) задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 983 280 грн (дев`ятсот вісімдесят три тисячі двісті вісімдесят грн) 02 коп. страхового відшкодування в порядку суброгації (регресу).

Стягнути ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 36873,00 грн (тридцять шість тисяч вісімсот сімдесят три гривні) судового збору понесеного у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 жовтня 2025 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.