Провадження № 22-ц/802/938/25 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

з участю:

секретаря судового засідання Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши в місті Луцьку у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення про зняття особи з реєстрації місця проживання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 20.10.1990 року по 01.04.2024 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Під час шлюбу 24.01.2000 року за спільні кошти ними придбано двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене майно зареєстроване за ОСОБА_3 . Місце проживання позивача було зареєстровано у вказаній квартирі.

З листа Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради від 08.02.2024 року він дізнався, що за заявою дружини він був знятий з місця реєстрації, без його згоди як співвласника. Для вирішення вказаного питання він звернувся до Департаменту «ЦНАП у місті Луцьку» Луцької міської ради із заявою про скасування даного рішення та поновлення запису про його реєстрацію у зазначеній квартирі. Вказана заява була отримана адресатом 12.03.2024 року, однак жодних відповідей він не отримував.

З огляду на наведене, оскільки Департамент державної реєстрації Луцької міської ради є виконавчим органом Луцької міської ради, підконтрольний та підзвітний їй, позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради про зняття його з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати Виконавчий комітет Луцької міської ради внести відомості до реєстру територіальної громади про скасування вказаного рішення, а також стягнути з відповідачів судові витрати у справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2025 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права і з порушенням норм процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення його вимог у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в період шлюбу між сторонами 24.01.2000 року ними було придбано за спільні кошти двокімнатну квартиру загальною площею 55,9 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м, в м. Луцьку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначене майно зареєстровано за ОСОБА_3 , а він є співвласником указаного нерухомого майна. Місце його проживання було зареєстровано у вищевказаній квартирі. Так як дане нерухоме майно належить йому та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, інших домовленостей між ними, як співвласниками, щодо порядку користування квартирою не визначено, а зняття його з реєстрації з 07.02.2024 року за заявою ОСОБА_3 без його на це згоди є незаконним, тому рішення Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради про зняття його з зареєстрованого місця проживання вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Виконкому Луцької міської ради просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін. Вказує, що до повноважень Виконавчого комітету Луцької міської ради не належить зняття з реєстрації місця проживання, відповідно ніяких рішень останній не приймав, а тому очевидно, що є неналежним відповідачем у справі. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, а тому очевидно, що позов до Виконавчого комітету Луцької міської ради не підлягає до задоволення. Дії органу реєстрації зі зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 проведені відповідно до вимог чинного законодавства. У зв`язку з цим вказані реєстраційні дії не можуть вважатись протиправними та не підлягають скасуванню. Обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутністю його згоди на зняття з реєстрації місця проживання, а також його твердження про те, що він є співвласником житла, є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Наголошував, що законодавство не визначає обов`язку для органу реєстрації витребовувати у заявника документ про укладення шлюбу та згоди одного з подружжя на зняття з реєстрації. Також зазначає, що наявність спору про поділ майна, предметом якого є також і дана квартира, свідчить про те, що не все майно набуте під час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя, але разом з тим при розгляді заяви власника майна про зняття з реєстрації особи орган реєстрації не повинен встановлювати ці факти, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 вважає необґрунтованими, безпідставними.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Інші учасники справи та їх представники в судове засідання апеляційного суду не з`явились, хоча були належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи. Відповідно до ч.5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

З огляду на вимоги ст. 372 ЦПК України колегія суддів доходить висновку про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і відзиві на апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи повністю в задоволенні даного позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії органу реєстрації зі зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 проведені відповідно до вимог чинного законодавства, з додержанням вимог щодо порядку здійснення реєстраційної дії.

Проте, повністю погодитись із такими висновками суду колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Обов`язком суду при розгляді справи є додержання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.10.1990 року по 01.04.2024 року (а.с.6).

Згідно із договором купівлі-продажу квартири від 24.01.2000 року ОСОБА_3 придбала двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказаний об`єкт нерухомості зареєстровано за ОСОБА_3 29.03.2017 року (а.с.8).

Згідно із витягом з Реєстру територіальної громади та штампом у паспорті громадянина України ОСОБА_1 був постійно зареєстрований за вказаною адресою з 11.03.2002 року (а.с.5).

Рішенням Департаменту державної Луцької міської ради від 07.02.2024 року ОСОБА_1 було знято із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за заявою власника житла ОСОБА_3 (а.с. 5, 9).

Спірні правовідносини виникли з приводу того, що 07.02.2024 до органу реєстрації Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради через Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку звернулась ОСОБА_3 , як власник житла, разом з необхідними документами, відповідно до наведених вище вимог чинного законодавства, із заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі даної заяви Департаментом державної реєстрації Луцької міської ради 07.02.2024 прийнято рішення про зняття із зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , про що внесено відповідний запис до вказаної заяви.

Як зазначено судом, предметом розгляду справи є питання захисту житлового та майнового права позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення про зняття позивача з державної реєстрації та зобов`язання Виконавчого комітету Луцької міської ради внести відомості про скасування такого рішення до Реєстру територіальної громади.

Зняття з реєстрації місця проживання осіб є послугою, вимоги до якої встановлено Законом України від 05.11.2021 № 1871-IX «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 .

Відповідно до частин 1-2 статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Відповідно до статті 37-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження щодо формування та ведення реєстру територіальної громади відповідно до закону.

Згідно з пунктами 7,11 частини 1 статті 2 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи.

Реєстраційна дія - внесення органом реєстрації до реєстру територіальної громади відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування), зняте з реєстрації місце проживання, задеклароване місце проживання/ виключення з реєстру територіальної громади інформації про задеклароване місце проживання, скасування реєстрації місця проживання/зняття з реєстрації місця проживання (перебування)/задекларованого місця проживання/зміненого місця проживання (перебування) з подальшою передачею таких відомостей до відомчої інформаційної системи. Реєстраційна дія є завершеною після отримання органом реєстрації підтвердження про внесення відповідної інформації до відомчої інформаційної системи.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Положення про департамент державної реєстрації Луцької міської ради, яке затверджене рішенням Луцької міської ради від 28.03.2018 №39/3, до основних завдань департаменту належить здійснення реєстрації місця проживання/перебування та зняття з реєстрації місця проживання осіб.

Разом з тим, як зазначено у постанові Верховного Суду від 22.02.2023 у справі №489/3691/20, спір про визнання незаконним та скасування реєстраційного запису або рішення державного реєстратора про зняття особи з реєстрації місця проживання може розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на житло іншою особою. Належним відповідачем у такому спорі є особа, за заявою якого позивача було знято з реєстрації місця проживання в житловому приміщенні, та його власник на момент розгляду справи, за рахунок якого можливо задовольнити таку позовну вимогу. Органи реєстрації, що забезпечують формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи, або його посадові особі, не можуть виступати належними відповідачами у такому спорі. Такий орган лише зобов`язаний виконати відповідне рішення суду, незалежно від того, чи був цей орган залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року в справі № 521/6739/11 зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача.

Отже, спір про визнання незаконним та скасування реєстраційного запису або рішення державного реєстратора про зняття особи з реєстрації місця проживання розглядається як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на житло та майно іншою особою. Належним відповідачем у такому спорі є особа, за ініціативою якої позивача було знято з реєстрації місця проживання в житловому приміщенні, тобто, юридичний власник на момент розгляду справи, за яким у реєстрі прав власності зареєстровано це житло і за рахунок якого можливо задовольнити таку позовну вимогу.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, а тому очевидно, що позов до Виконавчого комітету Луцької міської ради не підлягає до задоволення.

Відмовляючи в позові в цій частині у вимогах до Виконавчого комітету Луцької міської ради, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, фактично врахувавши наведене та вказавши, що цим відповідачем не було порушено норм чинного законодавства при вчиненні дій щодо зняття з реєстрації позивача.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги в частині щодо відповідача ОСОБА_3 заслуговують на увагу та підлягають задоволенню.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна (стаття 317 ЦК України).

У частині першій статті 383 ЦК України визначено, зокрема, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 існує спір про поділ майна, дана справа перебуває на розгляді Луцького міськрайонного суду Волинської області під номером 161/3339/24.

Предметом спору даної справи є квартира загальною площею 55,9 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка, як зазначає позивач, є у його співвласності.

Таким чином, факт того, що позивач є співвласником квартири загальною площею 55,9 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачем ОСОБА_3 не спростовано.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло.

Відповідно до частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Частинами четвертою, п`ятою статті 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Разом з тим, відповідно до п.12 статті 19 Закону «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) співвласника житла за заявою іншого співвласника цього житла не здійснюється.

Водночас, при вирішенні вказаної категорії спорів необхідно звернути увагу на баланс інтересів сторін спору.

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Як видно із матеріалів справи, іншого житла в позивача ОСОБА_1 немає.

Отже, встановивши у справі, що між сторонами існує спір щодо поділу майна подружжя, до якого входить спірне житло і в якому позивач зареєстрований, і цей спір на час вирішення даної справи не вирішено, колегія суддів вважає висновки суду про відмову в позові і до відповідача ОСОБА_3 передчасними та необґрунтованими.

Тому доводи апеляційної скарги в частині відмови в задоволенні позову до ОСОБА_3 є обґрунтованими та в цій частині позов підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом при ухваленні рішення не в повній мірі були належним чином оцінені подані сторонами докази, не повно встановлені фактичні обставини справи, а доводи апеляційної скарги частково дають підстави для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права, які є підставою для часткового скасування рішення суду.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, оскільки висновки суду, викладені в рішенні суду першої інстанції, не в повній мірі відповідають обставинам справи та нормам закону, тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції слід в частині позовних вимог до ОСОБА_3 скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову, а в іншій його частині рішення залишити без змін.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено в частині вимог до ОСОБА_3 , тому судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, слід стягнути з відповідачки ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 у сумі 2664,70 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2025 року в даній справі в частині позовних вимог до ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення про зняття особи з реєстрації місця проживання скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення про зняття особи з реєстрації місця проживання задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради № 265 від 07 лютого 2022 року про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на сплату судового збору в сумі 2664,70 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді