Справа № 565/2038/25
Провадження № 2/565/719/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

20 жовтня 2025 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області

під головуванням суддіДемчини Т.Ю.
з участю секретаря судового засіданняАлексейчик А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (надалі ТОВ «Коллект Центр») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики, укладеним ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (надалі ТОВ «Служба миттєвого кредитування»), а саме: 61427,00 грн. за договором № 821 від 22.04.2021 та 22766,24 грн. за договором №856 від 28.04.2021, а всього 84193,24 грн. заборгованості, а також понесених судових витрат 2422,00 грн. судового збору та 25000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладених ОСОБА_1 з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» договорів, відповідачка отримала кредити на умовах поворотності, строковості та платності. Однак позичальник ОСОБА_1 порушила умови укладених договорів щодо своєчасності повернення кредиту та сплати відсотків, у зв`язку з чим у неї перед ТОВ «Служба миттєвого кредитування» утворилась заборгованість. ТОВ «Служба миттєвого кредитування» укладено договір факторингу з Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (надалі ТОВ «Вердикт Капітал»), відповідно до умов якого до останнього перейшли права вимоги стягнення заборгованості за укладеними ОСОБА_1 договорами. У свою чергу, в подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за цими договорами на користь ТОВ «Коллект Центр».

В судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, у позовній заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності.

Враховуючи, що відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилась, хоча належним чином у передбаченому ЦПК України порядку повідомлялась про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала, на підставі ст.280 ЦПК України, з урахуванням думки представника позивача, викладеній у позовній заяві, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі.

При цьому на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. При цьому суд встановив та врахував наступне.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Судом встановлено, що між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачкою ОСОБА_1 22 квітня 2021 року укладено договір про надання фінансових послуг № 821 «Стандартний+», за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн. строком на 16 днів з можливістю пролонгації, на умовах сплати процентів з розрахунку 1,4 % за кожен день користування коштами (у разі своєчасної їх сплати зі спливом строку кредитування), з подальшим збільшенням розміру процентів залежно від терміну прострочення на 2,24 % (з першого дня своєчасного неповернення кредитних коштів), на 1,38 % (з п`ятнадцятого дня своєчасного неповернення кредитних коштів), на 2,65 % (з тридцятого дня своєчасного неповернення кредитних коштів). За умовами вказаного договору ОСОБА_1 зобов`язалась повернути ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредит у розмірі 5000,00 грн. та сплатити проценти у розмірі 1120,00 грн., а всього 6120,00 грн., 07 травня 2021 року.

Вказаний договір укладений шляхом акцептування відповідачкою ОСОБА_1 публічної оферти ТОВ «Служба миттєвого кредитування», усі документи, що підтверджують його укладення, а також містять істотні умови договору позики, зокрема: Договір про надання фінансових послуг «Стандартний», Додаток № 1 (Анкета-заява), Додаток № 2 (Графік платежів), Додаток № 3 (Паспорт споживчого кредиту) та Додаток № 4 (повідомлення ОСОБА_1 як суб`єкта персональних даних про її права, визначені Законом України «Про захист персональних даних») до нього підписані електронним підписом позичальника ОСОБА_1 «J5».

Зарахування 22.04.2021 о 21:40:07 год. коштів у розмірі 5000,00 грн. на картковий рахунок позичальника ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 на виконання фінансовою установою умов договору № 821 підтверджується листом ТОВ «Фінансова компанія «Вей Фор Пей» б/н від 06.11.2024.

За аналогічних обставин та аналогічним шляхом ОСОБА_1 28 квітня 2021 року уклала з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» договір № 856 про надання фінансових послуг «Стандартний», отримавши від вказаної фінансової установи кредит в сумі 1400,00 грн. строком на 10 днів з можливістю пролонгації, на умовах сплати процентів з розрахунку 2 % за кожен день користування коштами (у разі своєчасної їх сплати зі спливом строку кредитування), з подальшим збільшенням розміру процентів залежно від терміну прострочення на 1,64 % (з першого дня своєчасного неповернення кредитних коштів), на 1,38% (з п`ятнадцятого дня своєчасного неповернення кредитних коштів), на 2,65 % (з тридцятого дня своєчасного неповернення кредитних коштів). За умовами вказаного договору ОСОБА_1 зобов`язалась повернути ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредит у розмірі 1400,00 грн. та сплатити проценти у розмірі 280,00 грн., а всього 1680,00 грн., також до дати 07.05.2021.

Вказаний договір також був укладений шляхом акцептування відповідачкою ОСОБА_1 публічної оферти ТОВ «Служба миттєвого кредитування», і усі документи, що підтверджують його укладення, а також містять його істотні умови, зокрема: Договір про надання фінансових послуг № 856 «Стандартний», Додаток № 1 (Анкета-заява), Додаток № 2 (Графік платежів), Додаток № 3 (Паспорт споживчого кредиту) та Додаток № 4 до нього (повідомлення ОСОБА_1 як суб`єкта персональних даних про її права, визначені Законом України «Про захист персональних даних») - підписані електронними підписами позичальника ОСОБА_1 «F8».

Зарахування 28.04.2021 о 18:00:37 год. коштів у розмірі 1400,00 грн. на картковий рахунок позичальника ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 у виконання ТОВ «Служба миттєвого кредитування» умов договору № 856 підтверджується листом ТОВ «Фінансова компанія «Вей Фор Пей» б/н від 06.11.2024.

За положеннями ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Укладення між фінансовою установою та боржником договору про надання кредиту в електронній формі відповідає положенням Закону України "Про електронну комерцію", оскільки Банк, отримавши підписані документи, ідентифікував особу, отримавши відомості про її прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання та іншу персональну інформацію, зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис).

Верховним Судом у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 зроблено висновок, що договір про надання фінансового кредиту, підписаний за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, є належним та допустимим доказом, адже без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Таким чином, суд вважає доведеним, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено кредитні договори в електронному вигляді шляхом застосування клієнтом електронного цифрового підпису. Складовими вказаних договорів є додатки до них, також підписані електронними цифровими підписами позичальника, що включають істотні умови укладених кредитних договорів.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Разом з тим, статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 Велика Палата Верховного Суду вказала, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч.1 ст.1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст.625 ЦК України. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст.625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст.625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст.625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч.1 ст.1048 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст.625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч.1 ст.1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Проаналізувавши зміст вищезазначених норм ЦК України та керуючись викладеними вище правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, аналізуючи зміст істотних умов укладених ОСОБА_1 з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» договорів № 821 від 22.04.2021 та № 856 від 28.04.2021, суд доходить висновку, що вищезазначені договори містять суперечливі умови у частині визначення строку кредитування та строку, за який підлягають нарахуванню проценти за кожним договором.

Так, за умовами, зазначеними у п.1.2 договорів, кредит надається на строк, зазначений у Заяві-анкеті та Графіку платежів, який є додатком до кожного договору та є невід`ємною його частиною. При цьому, орієнтовний строк повернення кредиту за договором № 821 від 22.04.2021 16 днів з моменту отримання кредиту, за договором № 856 від 28.04.2021 10 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить: 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів за договором № 821 від 22.04.2021, 10 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів за договором №856 від 28.04.2021 (п.1.3 зазначених договорів).

При цьому згідно з п.1.4 договору № 821 від 22.04.2021, проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту, з розрахунку 1,4 % за кожен день користування коштами (у разі своєчасної їх сплати зі спливом строку кредитування), з подальшим збільшенням розміру процентів залежно від терміну прострочення на 2,24 % (з першого дня своєчасного неповернення кредитних коштів), на 1,38 % (з п`ятнадцятого дня своєчасного неповернення кредитних коштів), на 2,65% (з тридцятого дня своєчасного неповернення кредитних коштів). Аналогічний механізм нарахування процентів передбачений і умовами п.1.4 договору № 856 від 28.04.2021, яким передбачено, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту, з розрахунку 2 % за кожен день користування коштами (у разі своєчасної їх сплати зі спливом строку кредитування), з подальшим збільшенням розміру процентів залежно від терміну прострочення на 1,64 % (з першого дня своєчасного неповернення кредитних коштів), на 1,38 % (з п`ятнадцятого дня своєчасного неповернення кредитних коштів), на 2,65 % (з тридцятого дня своєчасного неповернення кредитних коштів).

Вказаний пункт 1.4 договорів № 821 від 22.04.2021 та № 856 від 28.04.2021 суперечить їх пункту 1.3, адже передбачає нарахування процентів за кожний день користування кредитними коштами до дати повернення кредиту, у той час як попередній пункт договору передбачає можливість у разі сплати процентів відтермінувати повернення тіла кредиту на новий період (16 днів та 10 днів відповідно), за який, виходячи з його змісту, також підлягають нарахуванню проценти. Одночасно, відповідно до п.п.1.4.1, 1.4.2 договорів, нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16-й день та 10-й день відповідно, з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати, а у разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів та 10 днів відповідно, у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Одночасно, пунктом 1.9 договорів № 821 від 22.04.2021 та № 856 від 28.04.2021 передбачено, що граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік.

Разом з тим, як вбачається з Графіків платежів (Додатки 2 до договорів № 821 від 22.04.2021 та № 856 від 28.04.2021), як сума кредиту, так і проценти підлягають сплаті по завершенню відповідно 16-денного та 10-денного строку кредитування, за обома договорами 07.05.2021, і розмір процентів розрахований за процентною ставкою 1,4 % та 2 % відповідно, за кожен день користування коштами, виходячи саме з періоду 16 днів для договору № 821 від 22.04.2021 та 10 днів для договору № 856 від 28.04.2021.

При цьому у Заявах-Анкетах, які також є частиною укладених відповідачем договорів з ТОВ «Служба миттєвого кредитування», зазначено, що ОСОБА_1 , «ознайомившись з примірним (типовим) кредитним договором, включаючи Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах надання фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та погодившись з ними, просить надати їй кредит на особисті потреби, з орієнтовним строком повернення 16 днів (для договору № 821 від 22.04.2021) та 10 днів (для договору № 856 від 28.04.2021) з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день (10-й день) з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів з правом повернення достроково. Зобов`язуюсь повернути кредит у розмірі 5000,00 грн. та сплатити проценти у розмірі 1120,00 грн. ( для договору №821 від 22.04.2021), у розмірі 1400,00 грн. та сплатити проценти у розмірі 280,00грн. ( для договору № 856 від 28.04.2021)». Ці положення Заяв-Анкет як частини укладених ОСОБА_1 кожного з двох договорів, містять суперечливі відомості про строк кредитування: 16 або 365 днів для договору № 821 від 22.04.2021, 10 або 365 днів для договору № 856 від 28.04.2021.

Відповідно до п.4.3 Розділу 4 Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування», затверджених протоколом № 01/01/21 загальних зборів учасників ТОВ «Служба миттєвого кредитування» від 01.01.2021, нарахування процентів починається та закінчується у строки та/або терміни, зазначені у договорі фінансового кредиту та Графіку розрахунків.

У жодному з двох графіків платежів (Додатках 2 до договорів № 821 від 22.04.2021 та № 856 від 28.04.2021) чи положеннях публічної оферти (Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування», затверджених протоколом № 01/01/21 загальних зборів учасників ТОВ «Служба миттєвого кредитування» від 01.01.2021) не зазначається про строк кредитування як період нарахування договірних відсотків тривалістю 365 днів, натомість така норма міститься в обох Заявах-Анкетах та п.1.9 усіх обох договорів.

Вказані розбіжності (невідповідність зазначеного у різних частинах укладених договорів строку кредитування) стосуються істотних умов кредитного договору, адже від визначення строку кредитування залежить загальний розмір процентів за користування кредитом та загальна сума коштів, що підлягає поверненню за умовами кожного з договорів. При цьому вирішення питання про те, який строк кредитування сторони погодили в укладених договорах та за який строк позичальнику підлягають нарахуванню проценти, передбачені договорами, має істотне значення для вирішення даного спору, у якому заявлені майнові вимоги, що ґрунтуються на умовах укладених між сторонами договорів позики.

Відповідно до ст.213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.04.2018 у справі № 753/11000/14-ц, у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч.3, 4 ст.213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення «contra proferentem» - принцип, згідно з яким слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені», але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін».

У постанові від 18.05.2022 у справі № 613/1436/17 Верховний Суд зазначив, що принцип «сontra proferentem» має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що він має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, у невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність, цей принцип спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань). Він застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань.

Застосовуючи вищезазначені висновки Верховного Суду при тлумаченні змісту істотних умов договорів № 821 від 22.04.2021 та № 856 від 28.04.2021, укладених між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачкою ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що у даному випадку слід виходити з таких їх умов, які є більш сприятливими для позичальника ОСОБА_1 , враховуючи, що укладені правочини є договорами приєднання, їх зміст розроблявся кредитодавцем - ТОВ «Служба миттєвого кредитування», а ОСОБА_1 , підписуючи тексти електронних договорів та інших документів, що є їх частиною, за допомогою одноразових ідентифікаторів, очевидно виходила з розміру зазначених у цих документах грошових коштів як процентів, що має сплатити за користування позикою. Суд враховує також, що укладені договори мають ознаки споживчого кредиту, а відповідачка є споживачем послуг з кредитування.

Відтак, суд тлумачить умови укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачкою ОСОБА_1 договору № 821 від 22.04.2021 таким чином, що за його умовами ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 16 днів на умовах сплати процентів за користування кредитом у загальному розмірі 1120,00 грн. (тобто за процентною ставкою 1,4 % за кожний день користування кредитними коштами), та зобов`язалась повернути кредитні кошти та сплатити проценти у загальному розмірі: 5000,00грн. (тіло кредиту) + 1120,00 грн. (проценти) = 6120,00 грн. по закінченню строку кредитування 07 травня 2021 року.

Аналогічним чином суд тлумачить умови укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачкою ОСОБА_1 договору № 856 від 28.04.2021, тобто що за його умовами ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1400,00 грн. строком на 10 днів на умовах сплати процентів за користування кредитом у загальному розмірі 280,00 грн. (тобто за процентною ставкою 2 % за кожний день користування кредитними коштами), та зобов`язалась повернути кредитні кошти та сплатити проценти у загальному розмірі: 1400,00грн. (тіло кредиту) + 280,00 грн. (проценти) = 1680,00 грн. по закінченню строку кредитування 07 травня 2021 року.

З огляду на викладені вище висновки суду про зміст істотних умов укладених ОСОБА_1 з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитних договорів, проаналізувавши зміст норм цивільного законодавства України та керуючись правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, визначаючи розмір заборгованості ОСОБА_1 за договорами № 821 від 22.04.2021 та №856 від 28.04.2021, укладеними з ТОВ «Служба миттєвого кредитування», суд враховує наступне.

Як вбачається з наданого суду розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором №821 від 22.04.2021, виконаного ТОВ «Служба миттєвого кредитування», їй нараховано: заборгованість по поверненню тіла кредиту у розмірі 5000,00 грн., проценти за період з 22.04.2021 по 07.05.2021 у розмірі по 70,00 грн. на день на загальну суму 1120,00 грн., проценти за період з 08.05.2021 по 21.05.2021 у розмірі по 182,00 грн. на день на загальну суму 2548,00 грн., проценти за період з 22.05.2021 по 05.06.2021 у розмірі по 251,00 грн. на день на загальну суму 3765,00 грн., проценти за період з 06.06.2021 по 30.11.2021 у розмірі по 383,50грн. на день на загальну суму 68263,00 грн. Всього процентів за період з 22.04.2021 по 30.11.2021 нараховано на загальну суму 75696,00 грн., списано процентів на суму 43046,00грн., залишок процентів, що увійшли до заборгованості, склав 32650,00 грн. Отже, станом на 30.11.2021 за цим договором ОСОБА_1 нараховано 5000,00 грн. боргу по поверненню тіла кредиту та 32650,00 грн. боргу по сплаті відсотків, а всього заборгованості на суму 37650,00 грн.

Як вбачається з наданого суду розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором №821 від 22.04.2021, виконаного ТОВ «Вердикт Капітал», їй нараховано: заборгованість по поверненню тіла кредиту у розмірі 5000,00 грн., проценти станом на 01.12.2021 у розмірі 32650,00 грн., проценти за період з 01.12.2021 по 27.04.2022 у розмірі 54457,00 грн., а всього заборгованість у розмірі 92107,00 грн.

Зі змісту вищезазначених розрахунків заборгованості ОСОБА_1 за договором №821 від 22.04.2021, виконаних ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал», вбачається, що за період з 22.04.2021 по 07.05.2021 їй нараховані проценти за процентною ставкою 1,4 % на день, за період з 08.05.2021 по 21.05.2021 за процентною ставкою 3,64 % на день, за період з 22.05.2021 по 05.06.2021 за ставкою 5,02 % на день, за період з 06.06.2021 по 27.04.2022 за ставкою 7,67 % на день, що відповідає сумарному розміру процентів, встановленому у п.п.«а» - «д» п.1.4 договору № 821 від 22.04.2021. Разом з тим, як зазначено вище, суд дійшов висновку про обумовлення сторонами вищезазначеного договору процентної ставки за кожний день користування кредитними коштами у розмірі 1,4 %, строку кредитування 16 днів та терміну повернення коштів 07.05.2021.

Одночасно, як вбачається з наданого суду розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № 856 від 28.04.2021, виконаного ТОВ «Служба миттєвого кредитування», їй нараховано: заборгованість по поверненню тіла кредиту у розмірі 1400,00грн., проценти за період з 28.04.2021 по 07.05.2021 у розмірі по 28,00 грн. на день на загальну суму 280,00 грн., проценти за період з 08.05.2021 по 21.05.2021 у розмірі по 50,96 грн. на день на загальну суму 713,44 грн., проценти за період з 22.05.2021 по 05.06.2021 у розмірі по 70,28 грн. на день на загальну суму 1054,20 грн., проценти за період з 06.06.2021 по 30.11.2021 у розмірі по 107,38 грн. на день на загальну суму 19113,64 грн. Всього процентів за період з 28.04.2021 по 30.11.2021 нараховано на загальну суму 21161,28 грн., списано процентів на суму 12187,28 грн., залишок процентів, що увійшли до заборгованості, склав 8974,00 грн. Отже, станом на 30.11.2021 за цим договором ОСОБА_1 нараховано 1400,00грн. боргу по поверненню тіла кредиту та 8974,00 грн. боргу по сплаті відсотків, а всього заборгованості на суму 10374,00 грн.

Як вбачається з наданого суду розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором №856 від 28.04.2021, виконаного ТОВ «Вердикт Капітал», їй нараховано: заборгованість по поверненню тіла кредиту у розмірі 1400,00 грн., проценти станом на 01.12.2021 у розмірі 8974,00 грн., проценти за період з 01.12.2021 по 27.04.2022 у розмірі 15892,24 грн., а всього заборгованість у розмірі 26266,24 грн.

Зі змісту вищезазначених розрахунків заборгованості ОСОБА_1 за договором №856 від 28.04.2021, виконаних ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал», вбачається, що за період з 28.04.2021 по 07.05.2021 їй нараховані проценти за процентною ставкою 2 % на день, за період з 08.05.2021 по 21.05.2021 за процентною ставкою 3,64 % на день, за період з 22.05.2021 по 05.06.2021 за ставкою 5,02 % на день, за період з 06.06.2021 по 27.04.2022 за ставкою 7,67 % на день, що відповідає сумарному розміру процентів, встановленому у п.п.«а» - «д» п.1.4 договору № 856 від 28.04.2021. Разом з тим, як зазначено вище, суд дійшов висновку про обумовлення сторонами вищезазначеного договору процентної ставки за кожний день користування кредитними коштами у розмірі 2 %, строку кредитування 10 днів та терміну повернення коштів 07.05.2021.

Доказів укладення ОСОБА_1 з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» додаткових угод до договорів № 821 від 22.04.2021 та № 856 від 28.04.2021 суду не надано та на такі обставини представник позивача у позовній заяві не посилається. Положення пунктів 1.4, 1.9 вказаних договорів, які можна витлумачити таким чином, що у випадку неповернення кредиту та несплати процентів за користування ним у строк, обумовлений у договорі, проценти продовжують нараховуватись до повного виконання позичальником своїх зобов`язань в межах одного року (365 днів) у розмірі, передбаченому вказаним пунктом, з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, застосовані бути не можуть.

Суду не надано доказів на підтвердження пролонгації договорів № 821 від 22.04.2021 та № 856 від 28.04.2021 у частині періоду нарахування процентів за користування кредитними коштами та надання позичальником згоди на продовження строків кредитування на таких умовах. Відтак, за встановлених судом обставин, наявність у вказаних договорах умов, що можуть бути витлумачені як умови про продовження строку їх дії після настання строку виконання позичальником ОСОБА_1 грошових зобов`язань (07.05.2021) у разі їх невиконання, не впливає на узгоджений сторонами у п.1.3 договорів № 821 від 22.04.2021 та № 856 від 28.04.2021 та Графіках платежів по них строк кредитування та не змінює його.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Виходячи зі змісту вищезазначених норм, а також п.1.3 договорів № 821 від 22.04.2021 та № 856 від 28.04.2021 та Графіків платежів по них, починаючи з 08 травня 2021 року ОСОБА_1 допустила прострочення виконання кожного грошового зобов`язання. А тому, виходячи з вищенаведеної правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, за період після прострочення боржника проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч.1 ст.1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит) стягненню не підлягають.

Відтак, суд вважає безпідставним нарахування позичальнику ОСОБА_1 за умовами договорів № 821 від 22.04.2021 та № 856 від 28.04.2021 процентів за користування позикою за межами встановленого у цих договорах строку кредитування, та вважає правильним нарахування цих процентів у розмірі, встановленому вищезазначеними договорами та за період узгодженого сторонами договорів строку кредитування, тобто з 22.04.2021 по 07.05.2021 та з 28.04.2021 по 07.05.2021 відповідно.

Отже, загальний визнаний судом обґрунтованим розмір боргу ОСОБА_1 за договором № 821 від 22.04.2021 станом на дату передання грошових вимог від первісного кредитора складав: 5000,00 грн. (тіло кредиту) + 1120,00 грн. (проценти) = 6120,00 грн.; за договором № 856 від 28.04.2021: 1400,00 грн. (тіло кредиту) + 280,00 грн. (проценти) = 1680,00 грн.

Статтями 512-514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 1-12, за умовами якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за плату права грошової вимоги ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до позичальників за кредитними договорами згідно з реєстром боржників.

Передання вказаних грошових вимог оформлено Додатком № 4 до вищезазначеного договору факторингу Актом від 03.12.2021 приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу № 1-12 від 03.12.2021, до якого включено 31632 боржників, що мають загальну суму простроченої заборгованості у розмірі 60183678,63грн., а також Додатком № 3 до вказаного договору відповідним реєстром боржників.

Як вбачається з Реєстру боржників до вищезазначеного договору факторингу, під №21544 у ньому міститься запис про передання за цим договором права грошової вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за договором № 821 у обсязі 37650,00 грн., у тому числі сума заборгованості за тілом кредиту 5000,00 грн., сума заборгованості за процентами 32650,00 грн.; під № 21545 - запис про передання за цим договором права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 856 у обсязі 10374,00 грн., у тому числі сума заборгованості за тілом кредиту 1400,00 грн., сума заборгованості за процентами 8974,00 грн.

Крім того, як встановлено судом, 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» як первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору ТОВ «Коллект Центр» у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги до боржників згідно з додатками №№ 1, 3 до договору.

Передання вказаних грошових вимог оформлено Додатком № 4 до вищезазначеного договору факторингу Актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги.

Як вбачається з Реєстру боржників до вищезазначеного договору (Додаток 3 до нього), під № 51236 у ньому міститься запис про передання за цим договором права грошової вимоги за договором № 856 до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , сума заборгованості за основним зобов`язанням становить 1400,00 грн., сума заборгованості за процентами 24866,24 грн., загальна сума заборгованості 26266,24 грн.

Судом встановлено також, що 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» як первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору ТОВ «Коллект Центр» у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги до боржників згідно з додатками №№ 1, 3 до договору.

Передання вказаних грошових вимог оформлено Додатком № 4 до вищезазначеного договору факторингу Актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги.

Як вбачається з Реєстру боржників до вищезазначеного договору (Додаток 3 до нього), під № 14826 у ньому міститься запис про передання за цим договором права грошової вимоги за договором № 821 до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , сума заборгованості за основним зобов`язанням становить 5000,00 грн., сума заборгованості за процентами 87107,00 грн., загальна сума заборгованості 92107,00 грн.

Таким чином, суд встановив, що за зобов`язаннями ОСОБА_1 перед ТОВ «Служба миттєвого кредитування» за договорами про надання фінансових послуг № 821 від 22.04.2021 та № 856 від 28.04.2021, право вимоги у передбаченому законом порядку перейшло до ТОВ «Коллект Центр».

Разом з тим, за змістом ст.514 ЦК України, дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутність законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. Оскільки, як встановлено судом, у ТОВ «Служба миттєвого кредитування» на момент укладення з ТОВ «Вердикт Капітал» договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 були наявні права кредитора у правовідносинах з ОСОБА_1 за договорами про надання фінансових послуг №821 від 22.04.2021 та № 856 від 28.04.2021 на суму неповернутих коштів 6120,00 грн. та 1680,00 грн. відповідно, саме у такому обсязі права вимоги перейшли до нових кредиторів ТОВ «Вердикт Капітал», а в подальшому ТОВ «Коллект Центр».

Зі змісту розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання фінансових послуг № 821 від 22.04.2021, виконаного ТОВ «Коллект Центр», вбачається, що позичальником ОСОБА_1 після передання позивачу прав вимоги за вказаним договором здійснювалось часткове погашення заборгованості. Так, 17.12.2024 нею було сплачено 1500,00грн., 15.01.2025 1500,00 грн., 28.02.2025 500,00 грн. Всього ОСОБА_1 повернула фактору ТОВ «Коллект Центр» на виконання умов договору № 821 від 22.04.2021 3500,00 грн., вказані кошти були зараховані фактором в рахунок погашення заборгованості за відсотками. Разом з тим, як встановлено судом, дійсні передані ТОВ «Коллект Центр» грошові вимоги до ОСОБА_1 за договором № 821 від 22.04.2021 на момент їх передання склали 6120,00 грн. Відтак, неповернута частина боргу ОСОБА_1 за вказаним договором складає: 6120,00 грн. 3500,00 грн. = 2620,00 грн.

Зі змісту розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання фінансових послуг № 856 від 28.04.2021, виконаного ТОВ «Коллект Центр», вбачається, що позичальником ОСОБА_1 після передання позивачу прав вимоги за вказаним договором також здійснювалось часткове погашення заборгованості. Так, 17.12.2024 нею було сплачено 1500,00 грн., 15.01.2025 1500,00 грн., 28.02.2025 500,00 грн. Всього ОСОБА_1 повернула фактору ТОВ «Коллект Центр» на виконання умов договору № 856 від 28.04.2021 3500,00 грн., вказані кошти були зараховані фактором в рахунок погашення заборгованості за відсотками. Разом з тим, як встановлено судом, дійсні передані ТОВ «Коллект Центр» грошові вимоги до ОСОБА_1 за договором № 856 від 28.04.2021 на момент їх передання склали 1680,00 грн. Відтак, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 у повному обсязі дійсних грошових вимог повернула фактору заборгованість за договором № 856 від 28.04.2021.

Враховуючи викладене, розмір грошових вимог, правові підстави для стягнення яких з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» вбачає суд, складає 2620,00 грн. неповернутої частини заборгованості за договором про надання фінансових послуг № 821 від 22.04.2021, укладеним нею з ТОВ «Служба миттєвого кредитування». Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позивачем понесено витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

У підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду подано: договір № 01-07/2024 від 01.07.2024 про надання правової допомоги, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр», затверджений адвокатським об`єднанням прайс-лист на послуги, Заявку № 843 від 01.07.2025 про надання юридичної допомоги щодо примусового стягнення коштів з клієнта ОСОБА_1 на суму 25000,00 грн., а також Витяг з Акту № 12 від 31.07.2025 про надання юридичної допомоги щодо примусового стягнення коштів з клієнта ОСОБА_1 на суму 25000,00 грн.

Суд враховує, що згідно з положеннями ст.137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу покладається на відповідача, від якого клопотань про зменшення розміру заявлених позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, не надходило.

За таких обставин, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу на підставі ст.141 ЦПК України слід присудити пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача 75,38 грн. судового збору та 777,97 грн. витрат на надання професійної правничої допомоги, а всього 853,35 грн. понесених судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.526, 530, 625, 634, 639, 1046, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 81, 141, 223, 258-259, 263-265, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 2620 (дві тисячі шістсот двадцять) грн. 00 коп. заборгованості за кредитними договорами.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені позивачем судові витрати у розмірі 853 (вісімсот п`ятдесят три) грн. 35 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , місцезнаходження: 01133, м.Київ, вул.Мечнікова, 3, офіс 306.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 20 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя: Т.Ю.Демчина