ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткова)

21 жовтня 2025 року місто Чернівці справа №717/1647/25

провадження №22-з/822/77/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н.К.,

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар Факас А.В.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кельменці Агро»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Кельменці Агро» - адвоката Будній Михайла Михайловича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кельменці Агро» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кельменці Агро» (далі по тексту - ТОВ «Кельменці Агро») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, в розмірі 65721,00 грн.

Короткий зміст рішень суду

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 01 серпня 2025 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кельменці Агро» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, в розмірі 29689 (двадцять дев`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 41 копійку.

В решті задоволення позову відмовлено.

Додатковим рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2025 року заяву представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Кельменці Агро» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кельменці Агро» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кельменці Агро» судові витрати у справі, а саме: витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3161 грн. (три тисячі сто шістдесят одну) гривню 90 копійок; витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи, в сумі 3690 (три тисячі шістсот дев`яносто) гривень грн. 40 копійок; судовий збір в сумі 1094 (одна тисяча дев`яносто чотири) гривні 40 копійок.

В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Повний текст додаткового рішення складено 25 серпня 2025 року.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року апеляційну скаргу Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 01 серпня 2025 року та додаткове рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2025 року - залишено без змін.

Повний текст постанови складено судом 09 жовтня 2025 року.

Короткий зміст вимог заяви про ухвалення додаткового рішення

14 жовтня 2025 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Кельменці Агро» - адвокат Будній М.М. сформував 14 жовтня 2025 року в системі «Електронний Суд» заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу понесених в суді апеляційної інстанції.

Посилався на те, що ТОВ «Кельменці Агро» понесло судові витрати з оплати послуг з надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції в сумі 3000 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного Суду

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява про стягнення витрат на правову допомогу підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Щодо розгляду справи за відсутності сторін

Відповідно до частини третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами ч.2-3 вказаної статті заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч.1 ст.1 зазначеного Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статей 1, 26, 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що:

«127.Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі №925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Тобто з аналізу викладеного слід зробити висновок, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18.

Оскільки підставою для ухвалення додаткового рішення, визначеною п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, є не вирішення судом такого питання, то вказане може мати місце лише за умови дотримання загального порядку надання стороною, яка ставить питання про відшкодування судових витрат, - подання не лише такого клопотання, але й відповідних доказів судових витрат.

Аналіз вказаних норм вказує на те, що для наявності підстав щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу заявник повинен дотриматись вимог визначених ст.ст.133, 134, 137, 141 ЦПК України, а саме: подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи та до закінчення судових дебатів у справі сторона повинна зробити відповідну заяву про подачу відповідних доказів для стягнення судових витрат.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивача по справі ТОВ «Кельменці Агро» в суді апеляційної інстанції представляв адвокат Будній М.М. на підставі Ордеру Серія №1187775 від 15 вересня 2025 року, який виданий на підставі Договору про надання правової допомоги у Чернівецькому апеляційному суді №б/н від 26 червня 2025 року (а.с.172).

В поданому відзиві на апеляційну скаргу, позивач ТОВ «Кельменці Агро» в інтересах якого діє адвокат Будній М.М. вказав попередній (орієнтовний) розрахунок розміру витрат на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції в розмірі 3000 гривень. А також, в поданому відзиві зробив відповідну письмову заяву про те, що докази понесених судових витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції будуть ним надані протягом п`яти днів після винесення рішення по справі (а.с.170 на звороті).

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року апеляційну скаргу Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 01 серпня 2025 року та додаткове рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2025 року - залишено без змін.

Повний текст постанови складено судом 09 жовтня 2025 року.

Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Протягом п`яти днів з дня складення повного судового рішення, 14 жовтня 2025 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Кельменці Агро» - адвокат Будній М.М. звернувся до апеляційного суду із заявою про стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.

На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, адвокатом Буднім М.М. надано: договір про надання правничої допомоги від 26 червня 2025 року, акт про надання послуг від 09 жовтня 2025 року, рахунок №10/09 від 09 жовтня 2025 року.

Згідно наданих документів вбачається, що розмір витрат на правову допомогу наданих в апеляційному суді становить 3000 грн.

Сторона відповідача скористалася своїм процесуальним правом та 20 жовтня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Друганов В.А. звернувся до суду із заявою, в якій просив відмовити у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу, вказавши що до відзиву позивачем не були додані докази, які підтверджують витрати позивача на правову допомогу, а тому такі докази не можуть бути подані протягом 5-ти днів після винесення постанови.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша та третя статті 81 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Колегія суддів оглянувши матеріали справи, вважає, що заявлена сума відшкодування судових витрат, понесених позивачем в суді апеляційної інстанції на правничу допомогу, є неспівмірною зі складністю даної справи.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що представник позивача адвокат Будній М.М. під час перегляду рішення в апеляційній інстанції підготував відзив на апеляційну скаргу. Справа розглядалась в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Отож, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих послуг адвокатом, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 000 грн. в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, суд вважає, що заява стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції, підлягає частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кельменці Агро» слід стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Аргументи адвоката Друганова В.А. в поданій заяві про відмову в стягненні витрат на правову допомогу зводяться фактично до власного тлумачення відповідачем норм процесуального права.

Керуючись статтями 137, 141, 270, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кельменці Агро» - адвоката Будній Михайла Михайловича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кельменці Агро» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кельменці Агро» понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу надані в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.К. Височанська

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк