ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 644/901/24
Номер провадження 22-ц/818/1663/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2024 року в складі судді Шевченка С.В. по справі № 644/901/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 в особі Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_3 , Харківська міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_3 .

Заява мотивована тим, що вона разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично мешкали в будинку за адресою: АДРЕСА_1 до часу смерті спадкодавця.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира була придбана під час перебування ОСОБА_4 у шлюбі з ОСОБА_5 , який 12 лютого 2022 року подарував ОСОБА_1 свою частку квартири.

У квітні 2020 року вона звернулася до Шостої держаної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , з приводу чого відкрито спадкову справу №241/2020.

Проте, постановою державного нотаріуса від 12 грудня 2023 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з не наданням документів, які б підтверджували факт постійного проживання за однією адресою спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також не поданням заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця до нотаріальної контори протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Вказувала, що вона є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , фактично проживала разом з нею з 2014 року по день смерті матері.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявницею не доведено факт постійного проживання із матір`ю на час смерті останньої, у зв`язку з чим підстави для задоволення заяви відсутні.

На вказане судове рішення 04 січня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дерев`янченко Ярослав Юрійович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити заяву.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам по справі а саме показам свідків та Акту про проживання від 31 жовтня 2023 року, за яким сусідами вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживавала за адресою АДРЕСА_1 з 2014 року разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також продовжує мешкати за зазначеною адресою.

Інші учасники справи рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву не скористались.

У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 16 жовтня 2025 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

ОСОБА_1 повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (т. 1, а.с.183184), крім того про день, час та місце судового засідання учасника повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (т. 1, а.с.181);

адвокатом Дерев`янченко Ярославом Юрійовичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 , отримано 15 липня 2025 року в електронному кабінеті (т. 1, а.с.179);

ОСОБА_3 повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (т. 1, а.с.185186), крім того про день, час та місце судового засідання учасника повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (т. 1, а.с.180);

ОСОБА_2 повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (т. 1, а.с.187188), крім того про день, час та місце судового засідання учасника повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (т. 1, а.с.182);

Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради, який діє в інтересах ОСОБА_2 , отримано 15 липня 2025 року в електронному кабінеті (т. 1, а.с.178);

Харківською міською радою отримано 15 липня 2025 року в електронному кабінеті (т. 1, а.с.177).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України в повній мірі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 01 грудня 1979 року по 04 грудня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.37-38).

05 грудня 2006 року на підставі договору-купівлі продажу подружжям набуто у власність квартири АДРЕСА_2 . Право власності на нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с. 11,12).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Після її смерті з заявами про прийняття спадщини 14 квітня 2020 року звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , заведено спадкову справу № 241/2020 (а.с. 39-40).

На час смерті ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 (а.с. 45).

12 лютого 2022 року на підставі договору дарування ОСОБА_5 відчужено ОСОБА_1 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 (а.с. 19-20).

Постановою державного нотаріуса VI Харківської державної нотаріальної контори від 14 квітня 2020 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Також відповідно до вказаної постанови ОСОБА_3 на час смерті спадкодавця був зареєстрованим за адресою АДРЕСА_4 , тобто, не був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем (а.с. 52).

Постановою державного нотаріуса VI Харківської державної нотаріальної контори від 12 грудня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 7).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 березня 2021 року у справі 641/3156/20 позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Гаражно-будівельного кооперативу «ПРОГРЕС», Харківської міської ради, третя особа Державний нотаріус шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Вовкожа Оксана Миколаївна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишено без задоволення ( а.с.62-64).

Відповідно до вказаного судового рішення, 24 квітня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом в якому просили суд визначити їм додатковий строк для подачі заяви до нотаріальних органів про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позову зазначили, що вони є спадкоємцями ОСОБА_4 за законом. 14 квітня 2020 року вони звернулись до державного нотаріуса Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, проте постановами державного нотаріуса Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Вовкожої О.М. від 14 квітня 2020 року їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті матері, в зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. У визначений законом строк вони не звернулись з поважних причин. Так, після смерті матері вони тривалий час хворіли, проходили реабілітаційний та відновлювальний період, у тому числі, після оперативного втручання. ОСОБА_3 після тривалої хвороби було проведено оперативне втручання з подальшим відновлювальним лікуванням. ОСОБА_1 29 січня 2020 було діагностовано пневмонію у нижній долі правої легені. Після перенесених хвороб та, як наслідок, зниженого імунітету, тривалої реабілітації, поважною причиною пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини стала необхідність дотримання обмежувальних приписів у зв`язку з оголошенням на території України карантину.

У статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина 1 статті 293 ЦПК України)

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини 2 статті 293 ЦПК України).

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із частиною 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).

Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина 1 та 2 статті 1220 ЦК України).

У частинах 1 та 2 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Подібні правові висновки щодо застосування частини 3 статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212 св 19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308 св 18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290 св 20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380 св 20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620 св 21), від 19 квітня 2023 року у справі № 2-516/2007 (провадження № 61-11834 св 22).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1216, 1217 ЦК України).

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини 3 статті 1268 ЦК України необхідним є встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Статтею 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Частина 3 статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20).

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що вона є донькою ОСОБА_4 , яка була особою пенсійного віку, страждала на хронічні захворювання, останній час практично не пересувалася та потребувала постійної допомоги, у зв`язку з чим вони мешкали разом з 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 по час смерті спадкодавиці ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підтвердження зазначених обставин позивачем долучено акт від 31 жовтня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 фактично постійно проживала за адресою АДРЕСА_1 , з 2014 року по 01 жовтня 2019 року, договір -замовлення на організацію поховання ОСОБА_4 від 02 жовтня 2019 року, а також показами свідка, яка підтвердила факт постійного місця проживання позивачки разом зі спадкодавцем у спірній квартирі на час смерті за адресою АДРЕСА_1 .

Вказані обставини іншими учасниками справи не спростовано і доказів того, що позивачка фактично мешкала за іншою адресою, окремо від спадкодавця, суду не надано.

Отже, судова колегія вважає, що факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 доведений заявником у встановленому законом порядку.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, можливе у справах позовного провадження, так як у справах окремого провадження, з урахуванням особливостей розгляду цих справ, судові витрати не відшкодовуються.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 263/1265/18 (провадження № 61-9939св19), від 30 червня 2021 року у справі № 299/3692/19 (провадження № 61-7181св20).

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 в особі Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_3 , Харківська міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (

ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина