Справа № 703/4111/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Овсієнка І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

установив:

27.06.2025 позивач через представника, з використанням системи «Електронний суд» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 04.11.2024 укладений кредитний договір №04.11.2024-100000619, який складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 04.11.2024, заявки від 04.11.2024, а також відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору від 04.11.2024.

За умовами вказаного кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 24000,00 грн терміном на 140 днів.

Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, натомість відповідач свої зобов`язання не виконує, кредитні кошти та проценти не сплачує з моменту отримання коштів. Заборгованість клієнта складає 73200,00 грн, з яких: 24000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 33600,00 грн заборгованість по процентах, 3600,00 грн заборгованість за комісією, 12000,00 грн неустойки.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02.07.2025 відкрито провадження в справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам встановлений строк для подання письмових заяв по суті справи.

29.07.2025 відповідач звернулася із письмовим відзивом, за змістом якого проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що не укладала із позивачем договору позики, такий укладений сторонньою особою шляхом протиправного використання абонентського номеру, належного їй, чим щодо неї вчинене кримінальне правопорушення. 03.11.2024 за її заявкою, пов`язаною із отриманням інформації про протиправні дії з номером телефону, який в той час використовувала, надання оператором мобільного зв`язку «Лайфселл» послуг за вказаним номером їй припинено, а договір з ТОВ «Споживчий центр» зловмисником укладений 04.11.2024. У зв`язку із викладеним вона не отримувала одноразового ідентифікатора, не могла зареєструватися в інформаційно-комунікаційній системі позикодавця та грошових коштів від позивача не отримувала. За таких умов зобов`язання між сторонами відсутнє, а позов до задоволення не підлягає.

29.07.2025 відповідачем заявлено про заперечення проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку із чим суд ухвалою від 04.08.2025 призначив справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні в судовому засіданні.

До відзиву додані клопотання відповідача про витребування від ТОВ «Споживчий центр» складових кредитного договору та відомостей про порядок ідентифікації та верифікації відповідачки, виконаного позикодавцем, інформації про послуги контрагентів останнього при укладенні договору позики 04.11.2024, а від ТОВ «Лайфселл» - відомостей про заміну сім-картки абонентського номеру НОМЕР_1 , блокування надання послуг за вказаним номером 03.11.2024 та продовження його обслуговування після 04.11.2024, що судом 03.10.2025 залишене без розгляду, оскільки представником відповідача в судовому засіданні подана заява відповідного змісту.

11.08.2025 позивачем із використанням системи «Електронний суд» подано відповідь на відзив, відповідно до якої останнім вказано, що ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 04.11.2024 було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору та з дотриманням вимог ст. 11-12 Закону України «Про електронну комерцію» укладений договір в електронній формі, що прирівнюється до письмової. Складові такого договору підписані 04.11.2024 відповідачкою електронним цифровим підписом із використанням одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер телефону НОМЕР_1 . Ідентифікація та верифікація користувача здійснена дистанційно, з використанням системи Bank ID Національного банку України із подальшим введенням пароля в інтернет-банкінгу. Відповідачка не довела належними та допустимими доказами втрату вказаного засобу зв`язку або його протиправне використання іншою особою. На виконання умов договору позики позивач як позикодавець перерахував на рахунок позичальника грошові кошти. При цьому позивач діяв, керуючись принципом добросовісності та розраховуючи на дотримання сторонами чесної ділової практики.

До відповіді на відзив додане клопотання про витребування від АТ «Сенс-Банк» доказів, що містять банківську таємницю, в задоволенні якого ухвалою суду від 03.10.2025 відмовлено, оскільки таке подане без дотримання строків, передбачених ст. 81, 83 ЦПК України та не містить заяви позивача про їх поновлення.

Інших письмових заяв по суті справи сторонами до суду не подано.

В судове засідання 21.10.2025 сторони не прибули. При цьому представником позивача разом із відповіддю на відзив подано заяву про проведення судового розгляду без його присутності, а представником відповідача подано заяву про проведення судового розгляду за відсутності учасників зі сторони відповідача.

У зв`язку із викладеними обставинами суд вирішив розглянути справу за наявними письмовими матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано текст пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 04.11.2024, заявку від 04.11.2024, а також відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору від 04.11.2024.

За змістом вказаних документів кредитором є ТОВ «Споживчий центр», позичальником ОСОБА_1 , якій надається кредит на наступних умовах: сума кредиту 24000,00 грн; строк, на який надається кредит 140 днів з дати його надання; дата надання кредиту 04.11.2024, дата повернення кредиту 23.03.2025; процентна ставка - фіксована у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, що застосовується протягом всього строку дії договору, не може бути збільшена в односторонньому порядку; комісія за надання кредиту складає 15% від суми кредиту та обліковується одноразово, в сумі 3600,00 грн, а також визначений графік платежів за кредитом. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів - 5355-57* НОМЕР_2 .

Надані документи є паперовими копіями договору, укладеного в електронній формі, містять відмітку про його підписання позичальником електронним цифровим підписом з використанням одноразового ідентифікатора Е968.

На підтвердження викладених в позові обставин представником позивача надано також наступні документи: копії додатку до кредитного договору №04.11.2024-100000619 (кредитної лінії) від 04.11.2024 - інформаційного повідомлення позичальника ОСОБА_1 , підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е968; копії інформації щодо ТОВ «Споживчий центр» як абонента-надавача послуг, виготовленій з системи BankID Національного банку України; копії інформації щодо ідентифікації ОСОБА_1 , виготовленій з системи BankID Національного банку України.

Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення», за дорученням ТОВ «Споживчий центр», на підставі договору №04.11.2024-100000691, 04.11.2024 о 10-49 год перераховано на банківську картку НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 24000,00 грн.

З наданих відповідачкою письмових документів судом встановлено наступне.

В провадженні відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про які внесені до ЄРДР 15.07.2025 під №0000463 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

За повідомленими заявником обставинами 03.11.2024 близько 15 год. 00 хв. до ОСОБА_1 надійшов телефонний дзвінок на її номер телефону НОМЕР_1 від представника ТОВ «Лайфселл», який повідомив, що проводиться авторизація сім-карти від шахрайських дій і потрібно продиктувати код з СМС- повідомлення. 09.06.2025 надійшла позовна заява від ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про те, що на її ім`я 04.11.2024 оформлено кредит в сумі 24000,00 грн.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді Смілянського міськрайонного суду від 07.07.2025 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення (справа №703/4256/25, провадження 1-кс/703/699/25).

Під час проведення досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді Смілянського міськрайонного суду від 11.08.2025 отримано тимчасовий доступ до документів, що містять банківську таємницю та перебувають у володінні АТ «Сенс Банк», зокрема роздруківки про рух коштів за рахунком № НОМЕР_4 за період із 01.11.2024 до часу постановлення ухвали, а також копій документів, що посвідчують особу, надані при відкритті вказаного рахунку.

В результаті слідчої дії отримано інформацію про особу, на ім`я якої відкритий відповідний рахунок, такою є гр. Г. 2007 року народження.

З виписки вбачається зарахування 04.11.2024 о 10-52 год на картковий рахунок, використовуваний останньою, 24000,00 грн в якості позики.

Також в ході досудового розслідування отримано тимчасовий доступ до інформації, що перебуває у розпорядженні оператора телекомунікаційного зв`язку, ТОВ «Лайфселл», зокрема відомостей про вхідні та вихідні з`єднання, їх час та тривалість, з прив`язкою до базових станцій за номером за 03.11.2024.

Встановлено, що засіб мобільного зв`язку 03.11.2024 близько 14-28 год, за незначний проміжок часу, змінив місце прив`язки із базової станції на території м. Сміла на таку станцію в м. Кропивницькому.

За ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до §2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Станом на час розгляду справи досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26.06.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи в сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

За приписами частин 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2018 в справі №127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) зазначено, що «…встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог».

У межах розгляду даної цивільної справи позивач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів відповідача, не довів, що ОСОБА_1 укладено кредитний договір в електронному вигляді та отримано позику. Вчинення правочину позики відбулося не за її розпорядженням і вона не має нести відповідальності за невиконання зобов`язань, стороною яких не є.

Згідно із Законом України «Про платіжні послуги» від 30.06.2021 №1591-IX, неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Так, неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі (стаття 1).

Відповідно до вказаного Закону користувач спеціального платіжного засобу (картки) зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Судом встановлено, що при отриманні позики ОСОБА_1 особисто не використовувала електронний платіжний засіб, не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, повідомила правоохоронні органи про вчинений злочин, а тому не несе відповідальності за такі платіжні операції, здійснені за допомогою платіжної картки та за відповідні правові наслідки у вигляді нарахованих відсотків, пені штрафу, що настали у зв`язку із здійсненням таких операцій.

ТОВ «Споживчий центр», в свою чергу, на засадах змагальності цивільного судочинства не надав належних доказів, які б підтверджували, що відповідач вчинила правочин у виді позики або своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо перерахування грошових коштів.

З урахуванням викладеного, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 стала жертвою шахрайських дій інших осіб, які скористалися її особистими даними, отримали на її ім`я споживчий кредит, проте ці дії не відповідали внутрішній волі відповідачки, вона не отримувала коштів, у ТОВ «Споживчий центр» відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 04.11.2024.

Наведені обставини у сукупності свідчать, що заборгованість за тілом кредиту та процентами як плата за користування цими коштами не повинні стягуватися, з огляду на те, що відповідач кредитними коштами не користувалася, а відтак не повинна нести відповідальність за такі операції.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстави покладення судового збору на відповідача - відсутні. Відомостей про інші витрати, пов`язані із розглядом справи, матеріали не містять.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 247, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України суд,

вирішив:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складене 21.10.2025.

Суддя І.В. Овсієнко