ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року м. Чернівці

Справа № 2-989/12

Провадження №22-ц/822/840/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Литвинюк І. М.,

суддів: Височанської Н. К., Перепелюк І. Б.,

секретар Собчук І. Ю.,

учасники справи:

заявник Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія»,

боржники Спільне українсько-німецьке підприємство ТзОВ «Буковест», ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 серпня 2025 року, головуючий у І-й інстанції Скорейко В. В.,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Українська інноваційна компанія» у червні 2025 року звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Заява обґрунтована тим, що Кіцманським районним судом Чернівецької області 11.02.2013 прийнято рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та Спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Буковест» на користь ПАТ «Український інноваційний банк» (нова назва ПАТ «Українська інноваційна компанія») заборгованості за кредитним договором № 1531 від 15.06.2007 у сумі 5 894 452,39 грн.

На виконання цього судового рішення Кіцманським районним судом Чернівецької області 25.04.2013 видано виконавчі листи про примусове виконання рішення.

22.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59612163 за заявою ПАТ «Українська інноваційна компанія» про примусове виконання виконавчого листа № 2-989/12, виданого 25.04.2013, та винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, якою приватним виконавцем змінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «Українська інноваційна компанія».

02.08.2019 приватним виконавцем Кондрюком К. О. винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках в низці банківських установ та належать СУНП ТОВ «Буковест».

12.02.2020 ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області у справі №2-989/12 визнано неправомірним та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59612163 від 22.07.2019, постанову про заміну сторони виконавчого провадження ВП №59612163 від 22.07.2019 та постанову про арешт коштів боржника ВП №59612163 від 02.08.2019, що винесені приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К. О.

26.05.2020 постановою Чернівецького апеляційного суду у справі № 2- 989/12 апеляційну скаргу ПАТ «Українська інноваційна компанія» залишено без задоволення.

30.09.2021 ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області у справі № 2-989/12 у задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К. О. про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

22.12.2021 постановою Чернівецького апеляційного суду апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К. О. залишено без задоволення.

Строк, встановлений для пред`явлення виконавчого листа Кіцманського районного суду Чернівецької області № 2-989/12 від 25.04.2013 до виконання сплив 30.11.2020.

Винесення приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К. О. постанови від 22.07.2019 про відкриття виконавчого провадження ВП № 59612163 за заявою ПАТ «Українська інноваційна компанія» про примусове виконання виконавчого листа № 2-989/12 від 25.04.2013 Кіцманського районного суду Чернівецької області не призвело до переривання строку для пред`явлення на виконання такого виконавчого листа, оскільки така постанова про відкриття виконавчого провадження була визнана судом неправомірною та скасована.

Отже, пропуск стягувачем ПАТ «Українська інноваційна компанія» строку для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання відбувся в результаті скасування судом першої інстанції постанови приватного виконавця постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59612163 від 22.07.2019, внаслідок чого строк для пред`явлення виконавчого листа не перервався та сплинув.

Підставами для висновків суду про неправомірність згаданих постанов приватного виконавця були правові позиції, викладені у постанові Великої палати Верховного суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16, тобто на судову практику, яка склалась на той час стосовно визначення правового статусу ПАТ «Українська інноваційна компанія».

Вказував на те, що Верховний Суд у постанові від 16 жовтня 2024 року зазначив наступне: «зміни до статуту товариства не є реорганізацією в розумінні банківського законодавства і не впливають на обсяг прав та обов`язків цієї юридичної особи, які виникли раніше у зв`язку із здійсненням нею банківської діяльності в межах своєї спеціальної правосуб`єктності як банківської установи, оскільки внаслідок цього не створився новий учасник правовідносин, а отже ПАТ "Укрінбанк" та ПАТ "Українська інноваційна компанія" є однією й тією ж юридичною особою, з одним й тим самим ідентифікаційним кодом 05839888 і єдиним обсягом прав та обов`язків; зміна найменування банку без попереднього погодження НБУ чи зміна організаційно-правової форми без здійснення процедури реорганізації банку в установленому банківським законодавством порядку не допускаються, тому відповідні зміни до статуту самі по собі не могли бути підставою для втрати зазначеним товариством статусу банку».

Отже, в зазначеному судовому рішенні Верховний суд прийшов до висновку, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» - це нова назва ПАТ «Український інноваційний банк», компанія має ідентифікаційний код 05839888, а отже, такий самий обсяг прав та обов`язків, як і ПАТ «Український інноваційний банк».

Тому, на думку заявника, пропуск ПАТ «Українська інноваційна компанія» строків для пред`явлення виконавчого листа, виданого на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області у справі № 2- 989/12, ухваленого 11.02.201, до примусового виконання стався з поважних причин, оскільки стягувач активно вчиняв всі дії для цього і в той же час скасування судом першої інстанції постанов приватного виконавця, які виносились ним в процесі виконавчого провадження № 59612163, в тому числі щодо його відкриття, виходячи із судової практики, яка склалась на той час стосовно правового статусу ПАТ «Українська інноваційна компанія» унеможливило його примусове виконання у 2020 році, коли виконавчий документ був пред`явлений вчасно та стало причиною пропуску строку для пред`явлення його до примусового виконання станом на цей час.

Просив видати дублікат виконавчого листа, що виданий Кіцманським районним судом Чернівецької області у справі № 2-989/12 від 25.04.2013 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та СУНП ТОВ «Буковест» на користь ПАТ «Укрінбанк» заборгованості за кредитним договором № 1531 від 15.06.2007 у розмірі 5 894 452,39 грн і поновити строки пред`явлення його для примусового виконання.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 серпня 2025 року у задоволенні заяви ПАТ «Українська інноваційна компанія» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявник ПАТ «Українська інноваційна компанія» взагалі не доводить причини втрати оригіналу виконавчого листа, а лише апелює до зміни судової практики в частині визнання Верховним Судом в період з 16.10.2024 по 23.04.2025 у семи справах щодо того, що ПАТ «Укрінбанк» та ПАТ «Українська інноваційна компанія» є однією і тією ж юридичною особою.

Проте зазначені заявником обставини не утворюють підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у цій справі, оскільки з 22.12.2021 будь-яких спроб ініціювати виконання рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11.02.2013 сторони не вчиняли взагалі.

Також у цій справі відсутні підстави для видачі дубліката втраченого оригіналу виконавчого листа, оскільки строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-989/12 сплив і суд не знайшов підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, стягувач ПАТ «Українська інноваційна компанія» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Посилається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що пропуск ПАТ «Українська інноваційна компанія» строків для пред`явлення виконавчого листа, виданого на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області у справі №2-989/12 ухваленого 11.02.2013 до примусового виконання, стався з поважних причин, оскільки стягувач активно вчиняв всі дії для цього і в той же час скасування судом першої інстанції постанов приватного виконавця, які виносились ним в процесі виконавчого провадження №59612163, в тому числі щодо його відкриття, виходячи із судової практики, яка склалась на той час стосовно правового статусу ПАТ «Українська інноваційна компанія», унеможливило його примусове виконання у 2020 році, коли виконавчий документ був пред`явлений вчасно та стало причиною пропуску строку для пред`явленого його до примусового виконання станом на цей час.

Отже, існували об`єктивні причини, які заважали стягувачу пред`явити виконавчий лист у строки, визначені для пред`явлення його до виконання.

Зазначає, що в матеріалах справи міститься заява приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К. О. до Кіцманського районного суду Чернівецької області стосовно видачі дубліката виконавчого листа у справі №2-989/12 від 25.04.2013, в якому виконавець як підставу для видачі дублікату виконавчого листа зазначав відсутність його в архіві виконавця за наслідками проведеної перевірки. Отже, у стягувача ПАТ «Українська інноваційна компанія» виконавчий лист відсутній а тому він є втраченим.

До даного часу рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області у справі №2-989/12, ухвалене 11.02.2013, не виконано, заборгованість боржниками не сплачена, наразі виконавче провадження не здійснюється і виконавчий документ втрачений, що позбавляє ПАТ «Українська інноваційна компанія» можливості стягнути заборгованість з боржника СУНП ТОВ «Буковест».

У відзиві представник СУНП ТОВ «Буковест» Гордієнко Т. В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Вказує на те, що ПАТ «Укрінком» ще в 2021 році було відомо про втрату приватним виконавцем вказаного виконавчого листа, однак із даною заявою товариство звернулось лише в 2025 році, тобто фактично майже через чотири роки потому.

Зміна правової позиції суду в інших справах не є підставою для поновлення ПАТ «Укрінком» строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки поновлення такого строку можливе лише за наявності поважних причин, встановлених законом.

Зміна судової практики, що відбулася після ухвалення судами остаточного рішення, не повинна порушувати принцип правової визначеності та стабільності правового регулювання.

Зміна судової практики не є фактично встановленою обставиною конкретної справи чи підміною правової підстави для звернення із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, можлива зміна судової практики в даному випадку, сама по собі, не повинна вважатись поважною причиною для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За вимогами частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області 11.02.2013 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та СУНП ТОВ «Буковест» на користь ПАТ «Український інноваційний банк» (нова назва ПАТ «Українська інноваційна компанія») заборгованості за кредитним договором № 1531 від 15.06.2007 у розмірі 5 894 452,39 грн.

На виконання цього судового рішення Кіцманським районним судом Чернівецької області 25.04.2013 було видано виконавчий лист про примусове виконання рішення, який отримано старшим юрисконсультом ЧФ ПАТ «Укрінбанк» Костащуком А. С. 15.05.2013.

22.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59612163 за заявою ПАТ «Українська інноваційна компанія» про примусове виконання виконавчого листа № 2-989/12, виданого 25.04.2013 Кіцманським районним судом Чернівецької області про стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 5 894 452,39 грн із СУНП ТОВ «Буковест» на виконання рішення суду від 11.02.2013 у справі № 2-989/12 та винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, якою приватним виконавцем змінено сторону виконавчого провадження із ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «Українська інноваційна компанія».

02.08.2019 приватним виконавцем Кондрюком К. О. винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках в низці банківських установ та належать СУНП ТОВ «Буковест».

14.08.2019 приватним виконавцем Кондрюком К. О. винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме: склад цегляний, загальною площею 2616,9 кв. м за адресою: м. Чернівці, вул. Коломийська, 13 та комплекс, загальною площею 2159,6 кв. м, м. Чернівці, вул. Коломийська, 13-А.

12.02.2020 ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області у справі №2-989/12 визнано неправомірним та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59612163 від 22.07.2019, постанову про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 59612163 від 22.07.2019 та постанову про арешт коштів боржника ВП № 59612163 від 02.08.2019, що винесені приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К. О.

26.05.2020 постановою Чернівецького апеляційного суду у справі № 2-989/12 апеляційну скаргу ПАТ «Українська інноваційна компанія» залишено без задоволення, а ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12.02.2020 без змін.

30.09.2021 ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області в задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К. О. про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив 30.11.2020.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 22.12.2021 ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30.09.2021 залишено без змін. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками районного суду про відмову у видачі дубліката виконавчого листа, оскільки виконавчий лист пред`явлено до виконання не стягувачем, а іншою особою, яка у встановленому законом порядку не набула статусу стягувача, тобто виконавчий документ пред`явлено до виконання неналежною особою, оскільки саме стягувач наділений повноваженнями щодо ініціювання процедури примусового виконання рішення суду на підставі виданого виконавчого листа.

Копія постанови Чернівецького апеляційного суду від 22.12.2021 була надіслана сторонам 23.12.2021.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Частиною першою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно частини 1 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 сформульовано правовий висновок щодо можливості відмови у видачі дубліката виконавчого листа з огляду на відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання: приписи підпункту 19.4 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» ГПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIІІ «Перехідні положення ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», частини першої статті 433 ЦПК України, частини першої статті 329 ГПК України. Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання заяву стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа може бути задоволено у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листає є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази, а суд має перевірити, чи не було виконано судове рішення, чи не втратило рішення законної сили, чи отримував стягувач оригінали виконавчих листів, та, якщо так, то коли, ким, на якій правовій підставі і за яких обставин, чи пред`являв стягувач виконавчий лист до виконання, а також обставини втрати виконавчого документа (коли виявлено втрату оригіналу виконавчого листа і якими доказами це підтверджується).

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У справі, що переглядається, встановлено, що 22.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59612163 за заявою ПАТ «Українська інноваційна компанія» про примусове виконання виконавчого листа № 2-989/12, виданого 25.04.2013 Кіцманським районним судом Чернівецької області про стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 5 894 452,39 грн із СУНП ТОВ «Буковест» на виконання рішення суду від 11.02.2013 у справі № 2-989/12 та винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, якою приватним виконавцем змінено сторону виконавчого провадження із ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «Українська інноваційна компанія».

12.02.2020 ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області у справі №2-989/12, яка залишено без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 26.05.2020, визнано неправомірним та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59612163 від 22.07.2019, постанову про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 59612163 від 22.07.2019 та постанову про арешт коштів боржника ВП № 59612163 від 02.08.2019, що винесені приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К. О.

В подальшому приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К. О. звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, однак ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30.09.2021, яка залишено без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 22.12.2021, в задоволенні заяви відмовлено, оскільки встановлений для пред`явлення виконавчого листа Кіцманського районного суду Чернівецької області №2-989/12 від 25.04.2013 до виконання строк сплив 30.11. 2020.

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною четвертою статті 82 ЦПК України, варто розуміти так, що учасники цивільного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, за змістом частини четвертої статті 82 ЦПК України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, у якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Для спростування преюдиційних обставин учасник цивільного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 89 ЦПК України.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2018 року у справі № 825/705/17, від 6 березня 2019 року у справі № 813/4924/13-а, від 12 жовтня 2020 року у справі № 814/435/18 та від 20 квітня 2021 року у справі № 817/1269/17.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови:

ці обставини встановлені судовим рішенням лише у господарській, цивільній або адміністративній справі (в визначених законом випадках, у рішеннях суду винесених у кримінальному судочинстві та у справах про притягнення до адміністративної відповідальності);

ці обставини досліджені (оцінені) судом саме як обставина (юридично значимий факт) преюдиційного характеру та не є правовою оцінкою, наданою судом певній обставині (юридично значимого факту);

ці обставини містяться у мотивувальній (як виняток, у резолютивній) частині рішення та відповідають вимогам пункту першого частини четвертої статті 265 ЦПК України, згідно з яким у мотивувальній частині рішення, серед іншого, зазначаються обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; як виняток, певні преюдиційні обставини можуть міститися і у резолютивній частині рішення;

судове рішення набрало законної сили;

у справі беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Аналогічні підходи застосовані Верховним Судом у постановах від 12 жовтня 2020 року у справі № 814/435/18, від 27 листопада 2020 року у справі № 440/525/19, від 20 квітня 2021 року у справі №817/1269/17, від 31 травня 2021 року у справі № 826/1581/18, від 30 вересня 2021 року у справі №826/7424/17 та від 08 квітня 2024 року у справі № 580/6509/23.

На цій підставі, суд приходить до висновку про те, що обставини, встановлені судовими рішеннями у справі № 2-989/12, які набрали законної сили, мають преюдиційне значення для розгляду цієї справи, оскільки сторони є тотожними, а обставини щодо встановлення строку для пред`явлення виконавчого листа Кіцманського районного суду Чернівецької області №2-989/12 від 25.04.2013 до виконання строку, уже були встановлені зазначеними судовими рішеннями та не підлягають повторному доказуванню.

Стягувач із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його виконання банк звернувся у червні 2025 року, тобто з пропуском строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Окрім прав, перерахованих в Законі України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечив рівність сторін виконавчого провадження.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (стаття 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Проте, заявник тривалий час не реалізовував усі свої права як стягувача, що свідчить про його небажання захищати власні інтереси у виконавчому провадженні.

В цьому контексті колегія суддів також враховує те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання має на меті забезпечення принципу правової визначеності, оскільки захищає боржника від прострочених вимог стягувача.

Крім того, окрім прав, перерахованих в Законі України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження.

З огляду на викладене, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для видачі дубліката втраченого оригіналу виконавчого листа, оскільки строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-989/12 сплив і суд не знайшов підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Жодних поважних причин, а саме - об`єктивних, непереборних обставин, які б перешкоджали ПАТ «Українська інноваційна компанія» вчинити дії з пред`явлення виконавчого листа до виконання в межах строку, заявником не наведено. Будь-яких реальних перешкод для цього у стягувача не було.

Сам по собі факт втрати виконавчого документа разом з постановою про його повернення не свідчить про поважність причин пропуску строку для їх повторного пред`явлення до виконання.

Колегія суддів не встановила порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що може істотно впливати на права учасників справи та зумовлювати порушення гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції. Відмова суду у задоволенні заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умов пропуску стягувачем строку для подання такого документа до виконання та відсутності підстав для поновлення цього строку не зумовлює порушення зазначених гарантій, зокрема права на виконання остаточного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині ухвали суду, та фактично зводяться до незгоди стягувача з висновками суду. При цьому, докази та обставини, на які посилається ПАТ «Українська інноваційна компанія» в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції, і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 374, 375, 377, 381- 384, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» залишити без задоволення.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 15 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач І. М. Литвинюк

Судді: Н. К. Височанська

І. Б. Перепелюк