Номер провадження: 22-ц/813/7888/25
Справа № 2-2349/11
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

14.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Громіка Р.Д., розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 серпня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності,

встановив:

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 серпня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності відмовлено.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, 10 жовтня 2025 року до Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку надійшла апеляційна скарга безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи, приходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

Так, по-перше, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Як вбачається з тексту апеляційної скарги, скаржник в своїй апеляційній скарзі не зазначив усіх інших учасників справи, а саме не зазначено відповідача ОСОБА_3 .

По-друге, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються: документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір, що підлягає сплаті фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 8 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент звернення із позовною заявою) встановлено, що:

1) за подання до суду позовної заяви майнового характеру підлягає сплаті наступна ставка - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати;

2) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру підлягає сплаті наступна ставка 0,1 розміру мінімальної заробітної плати.

Так, при подачі позовної заяви у 2011 році заявлено:

- 1 немайнова позовна вимога щодо визнання за ОСОБА_1 право на прийняття в експлуатацію житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці АДРЕСА_1 ;

- 2 майнові позовні вимоги щодо визнання за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 , на території Таїровської селищної ради, Овідіопольського району Одеської області та визнання квартири АДРЕСА_2 особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Однак для визначення розміру судового збору за подачу апеляційної скарги, на рішення суду першої інстанції, в частині вимог майнового характеру, у суду апеляційної інстанції відсутня ціна позову, а тому скаржнику необхідно сплатити судовий збір, виходячи із ціни позову та у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір», а також подати до апеляційного суду належні та допустимі докази, які підтверджують ціну позову.

По-третє, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст оскаржуваного судового рішення складено 13 серпня 2025 року, а апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку 10 жовтня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В прохальній частині апеляційної скарги скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 серпня 2025 року, посилаючись на те, що повний текст судового рішення було складено 13 серпня 2025 року, ОСОБА_1 особисто не отримувала оскаржуване рішення, а адвокат Лебедін Ю.Ю., який представляв інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції, не з`явився у судове засідання та не виконав свого обов`язку щодо інформування клієнта про результати розгляду справи, тому ОСОБА_1 ознайомилась з текстом оскаржуваного судового рішення з моменту опубліковання у відкритому доступі у Єдиному державному реєстрі судових рішень 27 серпня 2025 року.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Апеляційна скарга надійшла до суду засобами поштового зв`язку, до апеляційної скарги додано накладну кур`єрської служби доставки ПН№5675, відповідно до якої 26 вересня 2025 року, ТОВ «Двадцять п`ять годин» здійснено відправлення пакету з такими реквізитами: відправник ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , одержувач: Одеський апеляційний суд, адреса: м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 24А, опис вкладеного: апеляційна скарга у справі №2-2349/11.

З накладної кур`єрської служби доставки убачається, що на описі вкладення відсутній відбиток календарного штемпеля, що суперечить положенням п. 58 Правил надання послуг поштового зв`язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071), а також відомостей про факт і дату оплати відповідних послуг.

Серед іншого слід зазначити, що долучений до апеляційної скарги конверт не містить ідентифікатора поштових відправлень, згідно з яким було б можливо перевірити дату отримання та відправлення кореспонденції.

Статтею 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» визначено, що послуги поштового зв`язку - діяльність оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, у тому числі шляхом надання кур`єрських послуг, визначених цим Законом, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, спрямована на задоволення потреб користувачів.

Розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

У відповідності до статті 15 Закону України «Про поштовий зв`язок» оператори надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку. Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 (далі - Правила) передбачено, що надання послуг поштового зв`язку (кур`єрська, доставка поштових відправлень), окрім іншого, повинно підтверджуватись розрахунковим документом (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту.

Відповідно до пункту 8 Правил оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать листи: прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Підтвердженням оплати послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції є, зокрема, розрахунковий документ про оплату послуги поштового зв`язку (пункт 62 Правил).

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 розділу II Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказ Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 року за №220/28350, у разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що надана накладна служби кур`єрської доставки без належного її заповнення (відсутність відбитку календарного штемпелю) не може вважатися належним доказом подання апеляційної скарги, відповідно не є належним доказом на підтвердження дати надіслання апеляційної скарги саме 30 червня 2025 року.

Обираючи стандарт доказування, який має використовуватися, слід віддати перевагу стандарту «поза розумним сумнівом» перед стандартом «баланс ймовірностей». Це означає, що в достовірності факту не повинно залишитися розумних сумнівів. Це не означає, що у його достовірності взагалі немає сумнівів, але означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів є надмірно малоймовірними.

Таким чином, скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження дати відправлення скаржником матеріалів апеляційної скарги саме 26 вересня 2025 року.

Зазначений підхід щоо оцінки належного відправлення матеріалів касаційної скарги відповідає практиці Верховного Суду, яка є сталою, зокрема у постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 420/254/20, в ухвалах від 16 червня 2023 року у справі №910/17544/20 та від 20 вересня 2023 року у справі № 916/1746/22, від 20 грудня 2023 року у справі № 617/1395/20, від 04 березня 2024 року у справі №753/23196/21.

Так, у накладній кур`єрської служби доставки ПН№5675 значиться, що апеляційна скарга прийнята кур`єрською службою доставки ТОВ "Двадцять п`ять годин" 26 вересня 2025 року, а надійшла вказана апеляційна скарга на адресу Одеського апеляційного суду лише 10 жовтня 2025 року тобто, зі спливом значного строку з дати отримання оператором кур`єрського поштового зв`язку ТОВ «Двадцять п`ять годин» зазначеного відправлення, тому виникла необхідність у додатковому дослідженні обставин того, коли саме була здана на пошту чи передана іншими відповідними засобами зв`язку апеляційна скарга та коли вказані відправлення доставлені до одержувача.

З`ясування вказаних обставин необхідно для вирішення питання щодо можливості застосування положень статті 354 ЦПК України.

При цьому суд ураховує приписи частини першої статті 44 ЦПК України, у відповідності до яких учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи вищенаведене, скаржнику необхідно надати докази (якими можуть бути довідка поштового відділення зв`язку (кур`єрської служби доставки), розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція з описом вкладення тощо)) на підтвердження дати направлення представником заявника до суду поштового/кур`єрського відправлення, в якому містилась апеляційна скарга на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2024 року, та дати вручення такого відправлення одержувачем.

Згідно з частиною 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без руху, скаржнику пропонується усунути наведені недоліки, в строк, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення скаржнику копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме:

- надати виправлену апеляційну скаргу, яка б відповідала вимогам ст. 356 ЦПК України, та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі;

- подати до апеляційного суду належні та допустимі докази, які підтверджують ціну позову;

- надати докази (якими можуть бути довідка поштового відділення зв`язку (кур`єрської служби доставки), розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція з описом вкладення тощо)) на підтвердження дати направлення представником заявника до суду поштового/кур`єрського відправлення, в якому містилась апеляційна скарга на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 серпня 2025 року, та дати вручення такого відправлення одержувачем.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 серпня 2025 року залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення зазначених недоліків, але не більше 10-ти днів з дня вручення скаржнику копії ухвали суду.

У наслідок невиконання цієї ухвали суду у зазначений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік