ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 жовтня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 737/410/25

Головуючий у першій інстанції Рубаненко Н. Ю.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1495/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем Піцан В.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне підприємство «Смолянка-Агро»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 02 липня 2025 року (місце ухвалення сел. Куликівка, дата складення повного судового рішення 11.07.2025) у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Смолянка-Агро» про розірвання договорів оренди землі та стягнення боргу по орендній платі,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Костюченко П.О. звернувся до суду з позовом до ПП «Смолянка-Агро» про розірвання договорів оренди землі та стягнення боргу по орендній платі.

В обґрунтування позову посилався, що ОСОБА_1 є власником земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами: :02:002:0536, яка розташована на території Смолянської сільської ради Куликівського району, площею 1,9120 га (рілля); :03:002:0536, яка розташована на території Смолянської сільської ради Куликівського району площею 0,3899 га (сіножаті); :04:002:0536, яка розташована на території Смолянської сільської ради Куликівського району площею 0,0697 га (пасовище), що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 20.09.2017 та які були успадковані позивачкою від матері ОСОБА_2 .

Вказує, що 15.10.2010 між ОСОБА_2 та ПП «Смолянка-Агро» був укладений договір оренди землі № 331 строком на 10 років, а Додатковою угодою до даного договору від 01.10.2017 було внесено зміни щодо орендодавця, який змінився внаслідок спадкування, щодо строку дії договору та розміру орендної плати.

За доводами позову, 01.10.2017 між ОСОБА_1 та ПП «Смолянка-Агро» були укладені договори оренди землі №1399 та №1400 строком на 10 років.

Як зазначає позивач, за користування земельними ділянками згідно з договорами оренди землі № 331, № 1399, № 1400 відповідач мав сплатити позивачу орендну плату: за 2023 рік у розмірі 5368,46 грн; за 2024 рік 5368,46 грн, але свої обов`язки по виплаті орендної плати не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, тому загальний борг відповідача по орендній платі складає 10736,92 грн, враховуючи, що відповідач допустив систематичне (більше двох разів) невнесення орендної плати за договорами оренди землі №331, №1399, №1400, що свідчить про порушення відповідачем істотних умов договорів оренди землі та є підставою для їх розірвання.

У позові представник ОСОБА_1 адвокат Костюченко П.О. просив:

розірвати договір оренди землі № 331 від 01.10.2010 та додаткову угоду № 105 від 01.10.2017 до цього договору, укладені між ОСОБА_1 та ПП «Смолянка-Агро» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0536 площею 1,9120 га, яка розташована на території Смолянської сільської ради Куликівського району та припинити право оренди землі і скасувати державну реєстрацію права оренди (номер запису про інше речове право 33381439 від 21.09.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права);

розірвати договір оренди землі № 1399 від 01.10.2017, укладений між ОСОБА_1 та ПП «Смолянка-Агро» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0536 площею 0,3899 га, яка розташована на території Смолянської сільської ради Куликівського району та припинити право оренди землі і скасувати державну реєстрацію права оренди (номер запису про інше речове право 24811591 від 08.02.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права);

стягнути з ПП «Смолянка-Агро» на користь ОСОБА_1 10736,92 грн заборгованості за договорами оренди землі № 331, 1399 та № 1400.

Рішенням Куликівського районного суду від 02.07.2025 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПП «Смолянка-Агро» на користь ОСОБА_1 10736,92 грн заборгованості за договорами оренди землі № 331, №1399, № 1400.

В задоволенні інших позовних вимог відмовено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що вимоги про стягнення заборгованості по орендній платі за 2023-2024 роки є обгрунтованими, оскільки за період з січня 2022 року по грудень 2024 року позивачу було нараховано у дохід орендну плату за 2023 та 2024 роки, але не виплачено, що не спростовано відповідачем та не надано доказів виплати ОСОБА_1 орендної плати.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що до невчасної виплати орендної плати призвели, у тому числі, дії орендодавця, тому відповідальність орендаря у виді розірвання договорів оренди землі не ґрунтуватиметься на засадах добросовісності та справедливості.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Костюченко П.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Куликівського районного суду від 02.07.2025 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про розірвання договорів оренди та ухвалити нове рішення, яким:

розірвати договір оренди землі № 331 від 01.10.2010 та додаткову угоду № 105 від 01.10.2017 до цього договору, укладені між ОСОБА_1 та ПП «Смолянка-Агро» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0536 площею 1,9120 га, яка розташована на території Смолянської сільської ради Куликівського району та припинити право оренди землі і скасувати державну реєстрацію права оренди (номер запису про інше речове право 33381439 від 21.09.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права);

розірвати договір оренди землі № 1399 від 01.10.2017, укладений між ОСОБА_1 та ПП «Смолянка-Агро» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0536 площею 0,3899 га, яка розташована на території Смолянської сільської ради Куликівського району та припинити право оренди землі і скасувати державну реєстрацію права оренди (номер запису про інше речове право 24811591 від 08.02.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права).

За доводами апеляційної скарги рішення суду першої інстанції в частині відмови у розірванні договорів оренди землі є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається, що суд першої інстанції внаслідок неправильного дослідження і оцінки доказів дійшов помилкового висновку про необхідність письмового звернення позивача для зміни форми розрахунків за договорами оренди землі з натуральної на грошову, оскільки згідно чинних умов договорів оренди землі № 331 та № 1399, укладених між позивачем та відповідачем, ПП «Смолянка-Агро» було зобов`язане вносити орендну плату ОСОБА_1 у грошовій формі і позивач не надавала своєї згоди на виплату орендної плати за 2022-2024 роки в натуральній або відробітковій формі, відповідно і не могла змінювати свою позицію щодо форми розрахунків.

Також зазначає, що судом першої інстанції не наведено жодного обґрунтування щодо недобросовісності позивача в частині дій або порушення умов договору, вчинених орендодавцем ОСОБА_1 , що призвели до несвоєчасного внесення орендної плати ПП «Смолянка-Агро» за 2023¬-2024 роки.

За доводами скарги, відповідач не надав жодного доказу вчинення ним дій, спрямованих на виплату орендної плати за 2023-2024 року, а умови договорів оренди не передбачали будь-яких додаткових дій позивача для отримання грошей в якості орендної плати, окрім прийняття такого виконання. Крім того, посилається, що суд оголошував перерву у судовому розгляді справи для надання можливості відповідачу виплатити орендну плату, але ПП «Смолянка-Агро» не внесло орендну плату як під час перерви в судовому розгляді, так і на час звернення з апеляційною скаргою.

Як зазначає заявник, позивач не виконав свої зобов`язання по сплаті орендної плати за 2023 та 2024 роки за договорами оренди землі №№ 331, 1399 та 1400, що є систематичною несплатою орендної плати, та є самостійною підставою для їх розірвання.

Також заявник стверджує, що відповідач нараховував, але не виплачував позивачу суму орендної плати у розмірі 10736,92 грн, яка є для позивача значною, оскільки вона має проблеми зі здоров`ям (має групу інвалідності) та постійно потребує коштів на лікування, тому вважає, що несплата сум орендної плати значно позбавляє позивача того, на що вона розраховувала при укладенні договорів землі, а розірвання договорів оренди землі спрямоване виключно на захист прав позивача, враховуючи, що ПП «Смолянка-Агро» не виконало взяті на себе зобов`язання із внесення орендної плати.

Як вважає заявник, при ухваленні рішення суд першої інстанції неправильно, без урахування правових висновків Верховного Суду, застосував правові норми, викладені у пункті д) ч. 1 ст. 141 ЗК України та ч. 2 ст. 651 ЦК України.

В обґрунтування підстав для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, заявник посилається на те, що умови договорів оренди землі № 331, 1399, 1400 не передбачають обов`язку орендодавця з`явитися для отримання орендної плати до каси ПП «Смолянка-Агро», у вказаних договорах не встановлено місце виконання орендарем зобов`язання щодо внесення орендної плати, проте у вказаних договорах зазначена адреса орендодавця, яке позивачка не змінювала на час внесення орендної плати за 2023 та 2024 роки. Тому вважає, що суд першої інстанції мав керуватися приписами ч. 1 ст. 532 ЦК України, а ПП «Смолянка-Агро» повинно було розуміти, що орендна плата, у випадку не зазначення місця її виплати у договорі, мала виплачуватися позивачу за місцем її проживання, визначеним у договорах.

Крім того, зазначає, що довідка ПП «Смолянка-Агро» № 24 від 21.05.2025 про наявність посівів на земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:0536 немає жодного правового значення задоволення позову про розірвання договорів оренди цих земельних ділянок, оскільки ПП «Смолянка-Агро», як сторона договору оренди землі №331, знала про наявність у договорі умов (пункт 35), що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Договором та чинним законодавством України не передбачено обов`язку Орендодавця попереджувати Орендаря про наміри звернення до суду з позовом про розірвання договору оренди землі.

Також вважає необґрунтованим посилання відповідача на відсутність у позові дати припинення права оренди земельної ділянки та відшкодування збитків відповідачу, оскільки позивач жодних збитків відповідачу не наносив, враховуючи, що умов договору оренди землі не порушувала.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи.

У поданому відзиві керівник ПП «Смолянка-Агро» Тищенко А.А. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Куликівського районного суду від 02.07.2025 залишити без змін. В обґрунтування посилається, що позивачка не надала доказів звернення до ПП «Смолянка-Агро» з вимогою про оплату орендної плати у 2023 та 2024 роках, а ПП «Смолянка-Агро» відмовило їй в такій виплаті. Вказує, що договорами оренди земельних ділянок не передбачено такого порядку як надсилання коштів за оренду землі за місцем проживання орендодавця або шляхом внесення належних орендодавцю грошей у депозит нотаріуса для подальшого отримання готівки. Також зазначає, що що умовами спірних договорів не визначено, хто буде нести витрати у разі направлення коштів орендодавцю за місцем його проживання і якщо б ОСОБА_1 звернулась до ПП «Смолянка-Агро» з вимогою про оплату за оренду землі у 2023 та 2024 роках, то відповідач одразу б провів такі виплати, а тому вважає, що саме бездіяльність ОСОБА_1 призвела до затримки їй виплати орендної плати за 2023-2024 роки.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтвами про право на спадщину за законом ОСОБА_1 є власником земельних ділянок, а саме: з кадастровим номером :02:002:0536, площею 1,912 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; з кадастровим номером :04:002:0536, площею 0,0697 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; з кадастровим номером :03:002:0536, площею 0,3899 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказані земельні ділянки позивач отримала після смерті матері ОСОБА_2 (а.с. 10-15).

За матеріалами справи, 15.10.2010 між ОСОБА_2 та ПП «Смолянка-Агро» був укладений Договір оренди землі № 331, згідно з яким було передано в оренду земельну ділянку площею 1,91 га на 10 років.

Відповідно до умов п. 9 Договору оренди землі орендна плата вноситься в грошовій формі (3% 597,10 грн), натуроплатою, послугами. Орендна плата вноситься протягом року, але не пізніше 31 грудня поточного року (п. 11) (а.с. 16-17).

Додатковою угодою № 105 до даного договору від 01.10.2017 було внесено зміни в Договір оренди землі від 15.10.2010, а саме щодо орендодавця, яким стала ОСОБА_1 внаслідок оформлення спадкових прав, також строк дії договору було продовжено на 10 років, до 01.11.2030 включно та збільшено орендну плату з 3% грошової оцінки землі до 10 %. Річна орендна плата вноситься орендарем не пізніше 31 грудня кожного року в розмірі 10 % від грошової оцінки земельної ділянки в грошовій формі. Відповідні відомості щодо права оренди було внесено в Державний реєстр речових прав 21.09.2019 (а. с. 18-19).

01.10.2017 між ОСОБА_1 та ПП «Смолянка-Агро» був укладений Договір оренди землі №1399, згідно з яким передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0536, площею 0,3899 га на 10 років. Розмір орендної плати становить 8% від нормативної грошової оцінки землі і на дату укладання договору складає 211,46 грн. Відповідно до умов Договору орендна плата справляється орендарем щорічно у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за земельну ділянку можуть здійснюватись у натуральній формі. Орендна плата вноситься щорічно до 31 грудня року, за який виплачується орендна плата. Відповідно до п. 10.4 Договору оренди землі дія договору припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено, придбання орендарем земельної ділянки у власність, викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом, ліквідації юридичної особи орендаря, та в інших випадках, передбачених законом (а.с. 20-22).

Також 01.10.2017 між ОСОБА_1 та ПП «Смолянка-Агро» був укладений Договір оренди землі № 1400, згідно з яким передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0536, площею 0,0697 га на 10 років. Розмір орендної плати становить 8% від нормативної грошової оцінки землі і на дату укладання договору складає 4377 грн. Інші умови договору ідентичні попередньому.

Право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав (а.с. 15, 19, 23).

Згідно з Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерело/суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 20.03.2025 за період з січня 2022 року по грудень 2024 ПП «Смолянка-Агро» в січні 2022 року за надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення виплачено ОСОБА_1 5368,92 грн; в грудні 2022 року нараховано 6668,89 грн; в червні 2023 року виплачено 5368,50 грн; в грудні 2023 року нараховано 6668,89 грн; в грудні 2024 року нараховано 668,89 грн (код доходу 195 - надання земельної ділянки с/г призначення в оренду). Таким чином, розмір нарахованої, але не виплаченої орендної плати за 2023 та 2024 рік за мінусом всіх податків та зборів становить 10736,92 (а.с. 27-30).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що ПП «Смолянка-Агро» не було сплачено оренду плату за 2023, 2024 роки, що є систематичним невиконанням обов`язків, передбачених договорів, що є підставою для розірвання договорів оренди згідно положень 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі».

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про стягнення заборгованості по орендній платі за 2023-2024 роки є обгрунтованими, оскільки за період з січня 2022 року по грудень 2024 року позивачу було нараховано у дохід орендну плату за 2023 та 2024 роки, але не виплачено, що не спростовано відповідачем та не надано доказів виплати ОСОБА_1 орендної плати.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що до невчасної виплати орендної плати призвели, у тому числі, дії орендодавця, тому відповідальність орендаря у виді розірвання договорів оренди землі не ґрунтуватиметься на засадах добросовісності та справедливості.

За змістом апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог про стягнення орендної плати учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про розірвання договорів оренди землі та скасування державної реєстрації права оренди.

Проте, погодитись з висновкми суду першої інстанції в оскаржуваній частині не може апеляційний суд через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, враховуючи наступне.

За змістом положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (стаття 10 ЦПК України).

При вирішенні цивільного спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог установлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають зі встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець вказує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, а ніж закон. Більш того, виходячи з положень ЦПК України, така функціональність суду має імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема в його мотивувальній і резолютивній частинах.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі-ЗК України), Цивільним кодексом України (далі-ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За змістом ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Частинами першою та другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК Українита іншими законами України.

Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статями 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Згідно зістаттею 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Тлумачення пункту д) частини 1 статті 141 ЗК України, частини 2 статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати в цілому, так і її виплати в розмірі меншому, ніж визначеному договором.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) виснував, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 04 грудня 2023 року у справі № 385/1679/21.

Положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність постанови Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі № 579/1133/22, від 27 вересня 2023 року у справі № 626/104/21).

За змістом наведених норм, істотним слід визнавати таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Отже, стороною, якою заявлено вимоги про розірвання договору, повинно бути доведено наявність істотного порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, тобто існування цих двох умов у їх сукупності.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 (матері позивачки), спірні земельні ділянки успадкувала ОСОБА_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с. 10, 12, 14).

Реєстрація права власності на вказані земельні ділянки за ОСОБА_1 , згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відбулась 20.09.2017 (а.с. 11, 13, 15).

Додатковою угодою № 105 від 01.10.2017 були внесені зміни в Договір оренди землі від 15.10.2010, укладеного між ОСОБА_3 та ПП «Смоялнка-Агро», а саме щодо орендодавця, яким стала ОСОБА_1 внаслідок оформлення спадкових прав, також строк дії договору було продовжено на 10 років, до 01.112030 року включно та збільшено орендну плату з 3% грошової оцінки землі до 10 %. Річна орендна плата вноситься орендарем не пізніше 31 грудня кожного року в розмірі 10 % від грошової оцінки земельної ділянки в грошовій формі. Відповідні відомості щодо права оренди було внесено в Державний реєстр речових прав 21.09.2019 (а. с. 18-19).

Також, за метеріалами справи, 01.10.2017 між ОСОБА_1 та ПП «Смолянка-Агро» були укладені Договори оренди землі №1399, згідно з якими передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0536, площею 0,3899 га на 10 років. (а.с. 20-22) та земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0536, площею 0,0697 га на 10 років (а.с. 15, 19, 23).

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що ОСОБА_1 отримувала орендну плату до 2022 року включно і претензій щодо сплати орендної плати до 2022 року включно позивачка не мала.

Відповідно до умов укладених Договорів орендна плата справляється орендарем щорічно у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за земельну ділянку можуть здійснюватись у натуральній формі. Орендна плата вноситься щорічно до 31 грудня року, за який виплачується орендна плата. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів у безготівковій формі.

Відповідно до п. 10.4 Договорів оренди землі дія договору припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено, придбання орендарем земельної ділянки у власність, викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом, ліквідації юридичної особи орендаря, та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерело/суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 20.03.2025 за період з січня 2022 року по грудень 2024 ПП «Смолянка-Агро» в січні 2022 року за надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення виплачено ОСОБА_1 5368,92 грн; в грудні 2022 року нараховано 6668,89 грн; в червні 2023 року виплачено 5368,50 грн; в грудні 2023 року нараховано 6668,89 грн; в грудні 2024 року нараховано 668,89 грн. Отже, розмір нарахованої, але не виплаченої орендної плати за 2023 та 2024 рік за мінусом всіх податків та зборів становить 10 736,92 грн (а.с. 27-30).

Відповідачем ПП «Смолянка-Агро» не надано ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду належних і допустимих доказів сплати орендно плати за 2023-2024 роки або неможливості такої сплати, а також доказів доказів того, що приймались заходи щодо постійного внесення орендної плати за договором оренди, у звязку з чим апеляційний суд приходить висновку про наявність факту систематичного невиконання відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати за 2023-2024 роки, що є істотним порушенням умов договору через не виконання відповідачем обов`язку щодо виплати орендної плати в строк, передбачений договором, а отже і підставою для розірвання договору оренди.

Посилання ПП «Смолянка-Агро» на недобросовісну поведінку позивачки та ненадання останньою реквізитів для оплати орендної плати за земельну ділянку у зв`язку із чим з його боку має місце несвоєчасна виплата орендної плати є необґрунтованим, оскільки відповідачем відповідних доказів належної виплати відповідачем орендної плати або неможливості виплати орендної плати суду не надано. ПП «Смоялнка-Агро» мало можливість вчинити необхідні дії відповідно до звичаїв ділового обороту у спірних правовідносинах, у тому числі надіслати орендну плату за місцем проживання орендодавця грошовим переказом.

Твердження ПП «Смолянка-Агро» про про недобросовісну поведінку позивачки не спростовують обставин справи, зокрема, факту систематичної несплати відповідачем орендної плати, що судом першої інстанції не було встановлено та залишено поза увагою.

Верховний Суд у своїй постанові від 10.09.2021 року у справі № 650/628/19 (провадження № 61-21777св19) вказав, що згідно зі статтями 13, 15, 21Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Отже, оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки.

Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договорута вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оцінюючи встановлені обставини справи із нормами закону, який їх регулює, а також судову практику Верховного Суду, висновки щодо застосування відповідних норм права якого, викладені в постановах. згідно ч. 4ст. 263 ЦПК України, враховуються судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, колегія суддів апеляційного суду приходить висновку про наявність підстав для розірвання договорів оренди земельних ділянок з підстав систематичного невиконання відповідачем істотної умови цього договору щодо своєчасного внесення орендної плати.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів (принцип диспозитивності). Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановивши, що позивач виявив бажання розірвати укладені з відповідачем спірні договори оренди, та врахувавши, що вимога позивача про розірвання спірних договорів оренди землі відповідає чинному законодавству та умовам укладених сторонами договорів оренди землі, оскільки законодавець допускає можливість розірвання договору оренди землі за ініціативою однієї сторони договору в разі, якщо це передбачено умовами такого договору, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договорів оренди землі та скасування державної реєстрації права оренди.

Оскільки згідно із Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав, тому з метою реального захисту та відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивачки, у суду наявні правові підстави для скасування державної реєстрації права оренди земельних ділянок.

Позовні вимоги про скасування державної реєстрації права оренди щодо ПП «Смолянка-Агпро» на спірні земельні ділянки є похідними від позовної вимоги про розірвання договорів оренди цих земельних ділянок, а тому також підлягають задоволенню.

Подібного висновку дійшов Верховний Суду у постановах від 20 жовтня 2021 року, від 14 лютого 2023 року у справі № 357/3131/21.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції в частині і задовольняє позов в оскаржуваній частині про розірвання договорів оренди землі та скасування державної реєстрації права оренди, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат, а саме стягнути з ПП «Смолянка-Агро» на користь держави 2422,40 грн у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 2906,88 грн за розгляд справи судом апеляційної інстанції, враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 02 липня 2025 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Смолянка-Агро» про розірвання договорів оренди землі, скасування державної реєстрації прав оренди - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Смолянка-Агро» про розірвання договорів оренди землі, скасування державної реєстрації прав оренди - задовольнити.

Розірвати договір оренди землі № 331 від 01 жовтня 2010 року та додаткову угоду 105 від 01 жовтня 2017 року до цього договору, укладені між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Смолянка-Агро» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0536, площею 1,9120 га, яка розташована на території Смолянської сільської ради Куликівського району Чернігівської області та скасувати державну реєстрацію права оренди № 33381439 від 21.09.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Розірвати договір оренди землі № 1399 від 01 жовтня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Смолянка-Агро» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0536, площею 0,3899 га, яка розташована на території Смолянської сільської ради Куликівського району Чернігівської області та скасувати державну реєстрацію права оренди № 24811591 від 08.02.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Стягнути з Приватного підприємства «Смолянка-Агро» на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 2422,40 грн та за апеляційний розгляд справи у розмірі 2906,88 грн, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.10.2025.

Головуючий Судді: