ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9659/25Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я.
Провадження № 22-ц/817/1066/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

розглянувши у письмовому провадженні, без виклику сторін, цивільну справу № 607/9659/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Сампара Надія Миронівна, на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2025 року, постановленого суддею Герчаківською О.Я., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

у травні 2025 року ОСОБА_2 звернулась у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05 серпня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 01 липня 2025 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 1211,20 грн судового збору.

При подачі відзиву на позовну заяву адвокат Сампара Н.М. повідомила суду, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення нею будуть подані докази про розмір витрат, які поніс відповідач у зв`язку з розглядом справи.

До закінчення строку, визначеного процесуальним законом, представник відповідача подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги, у розмірі 600 (шістсот) грн 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Сампара Н.М. просить оскаржуване додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги щодо стягнення правничої допомоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог посилається на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи та висновки суду, викладені у додатковому рішенні не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, тому суд не має права втручатися в ці правовідносини. Не врахування судом умов договору про надання правничої допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору у розумінні ст.627 ЦК України.

Суд не має права зменшити суму правничих витрат з власної ініціативи. Це суперечить нормам ЦПК, ГПК та КАС. Адже розмір гонорару визначається лише домовленістю адвоката з клієнтом, тому суд не може втручатися в ці правовідносини. Зменшення витрат можливе лише за клопотанням іншої сторони, яка довела їх неспівмірність.

Вказує, що у запереченні на клопотання про ухвалення додаткового рішення представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Войнарський А.Й. просив відмовити у задоволенні вимоги в повному обсязі, питання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не ставив.

Окрім того, суд враховуючи складність справи, обсяг виконаних робіт та кількість проведених судових засідань за участі представника відповідача, не взяв до уваги акт виконаних робіт згідно договору про надання правової допомоги, відповідно якого адвокат надав клієнту правову допомогу в такому обсязі: ознайомлення з матеріалами справи - 1000 грн, написання відзиву на позовну заяву - 4000 грн та участь в судових засіданнях 05.08. та 20.06.25 року - 5000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу від позивачки ОСОБА_5 не надійшов.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи про стягнення аліментів.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи частково заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції врахував складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, взяв до уваги заперечення позивачки про те, що позов задоволений саме в тій редакції, яка викладена в позовній заяві та був змінений лише період початку стягнення аліментів.

З таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, при подачі відзиву на позовну заяву адвокат Сампара Н.М. повідомила суду, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення нею будуть подані докази про розмір витрат, які поніс відповідач у зв`язку з розглядом справи.

До закінчення строку, визначеного процесуальним законом, представник відповідача подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

На підтвердження понесених витрат стороною відповідача додано:

- копію Ордера серії ВО № 1104059 від 01 травня 2025 року;

- копію Договору № 29/04 про надання правової допомоги від 29 квітня 2025 року;

- копію акту виконаних робіт (опис робіт адвоката в межах справи № 607/9659/25) від 06 серпня 2025 року на суму 10000,00 грн.

12 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшло заперечення представника позивачки ОСОБА_2 - адвоката Войнарського А.Й. про відмову у задоволенні клопотання у повному обсязі, оскільки позовні вимоги з якими звернулася ОСОБА_2 задоволено саме в тій редакції, яка викладена в позовній заяві, судом лише був змінений період початку стягнення аліментів у зв`язку з тим, що під час розгляду даної цивільної справи відповідач добровільно здійснював утримання неповнолітніх дітей.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно з ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Так, за правилами ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

При цьому, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 статті 137 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачу ОСОБА_1 на підставі договору № 29/04 про надання правової допомоги від 29 квітня 2025 року надавалась правнича професійна допомога адвокатом Сампарою Н.М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 573 від 29 січня 2010 року, видане Тернопільською КДКА на підставі рішення № 22 від 29 січня 2010 року), що вбачається із Ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВО № 1104059 від 01 травня 2025 року.

Згідно з акту виконаних робіт (опис робіт адвоката в межах справи №607/9659/25) від 06 серпня 2025 року, сторони узгодили перелік послуг та вартість роботи, яка виконана у розмірі 10000 грн.

Від представника позивача адвоката Войнарського А.Й. надійшло заперечення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, в якому останній зауважує, що позов задоволений в тій редакції, яка викладена в позовній заяві та був змінений лише період початку стягнення аліментів у зв`язку із добровільним утриманням неповнолітніх дітей під час розгляду справи, тому з цих підстав просив відмовити у повному обсязі в задоволенні вимоги. Крім цього, вказав, що понесені ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відповідно затраченому адвокатом часу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Слід зауважити, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів фактично задоволений в повному обсязі, лише був змінений період початку стягнення аліментів у зв`язку із добровільним утриманням неповнолітніх дітей відповідачем під час розгляду справи.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що чинне процесуальне законодавство передбачило основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

В питанні критеріїв також слід послатися і на висновки Великої Палати Верхового Суду у справі № 755/9215/15ц, викладені у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши заперечення сторони позивача та обсяг наданих адвокатом послуг, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що заявлений до стягнення розмір судових витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн не є співмірним зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, у зв`язку з чим зменшив його до 600 грн.

Посилання заявника на те, що суд не мав права зменшити суму правничих витрат з власної ініціативи, оскільки заявником не заявлялось клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2025 року - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Сампара Надія Миронівна залишити без задоволення.

Додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

Б.О. Гірський