ПОСТАНОВА

Іменем України

07 жовтня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/8754/21

провадження № 22-ц/4809/751/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач 1 - ОСОБА_2 ,

відповідач 2 - ОСОБА_3 ,

треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталія Володимирівна, приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергій Іванович, ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2025 року у складі головуючого судді Павелко І. Л.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, відзиву на позов і рішення суду першої інстанції.

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач 1), ОСОБА_3 (далі - відповідач 2), треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталія Володимирівна, приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергій Іванович, ОСОБА_6 , в якому просила (з урахуванням уточнених позовних вимог):

1) визнати недійсною довіреність від 05.08.2019 за номером у реєстрі нотаріальних дій 530, що видана від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_2 та посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергієм Івановичем;

2) визнати недійсною довіреність від 10.10.2019 за номером у реєстрі нотаріальних дій 733, що видана від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_2 та посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергієм Івановичем;

3) визнати недійсною довіреність від 20.10.2019 (після уточнення цієї позовної вимоги - 20.09.2019) за номером у реєстрі нотаріальних дій 708, що видана від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_2 та посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергієм Івановичем;

4) визнати недійсним договір дарування житлового будинку з господарсько -побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,100 гектарів, кадастровий номер :04:012:0008, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), який посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталією Володимирівною 15 серпня 2019 року та зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій під номером 954;

5) визнати недійсним договір дарування від 15 серпня 2019 року земельної ділянки місце розташування якої: АДРЕСА_1 , кадастровий номер якої :04:012:0009, площею 0,0442 га, що посвідчені приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталією Володимирівною та зареєстрований в Реєстрі вчинення нотаріальних дій за номером 956;

6) визнати недійсним договір дарування нежитлового приміщення, що знаходиться в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталією Володимирівною 05 листопада 2019 року зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій під номером 1279;

7) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі прав власності індексний номер: 49520166 від 05.11.2019 10:35:32, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Буліч Наталією Володимирівною, з одночасним визнанням права власності за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на нежитлове приміщення, загальною площею (кв.м): 46,8, опис: торговельна зала 39,8 кв.м, коридор 3,6 кв.м, сан. вузол 3,4 кв.м, що знаходиться в будинку за адресою: АДРЕСА_2 ;

8) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі прав власності індексний номер: 48249809 від 15.08.2019 11:31:49, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Буліч Наталією Володимирівною, з одночасним визнанням права власності за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на земельну ділянку кадастровий номер :04:012:0009 площа(га) 0.0442, цільове призначення: для індивідуального садівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

9) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі прав власності індексний номер: 48249352 від 15.08.2019 11:11:03, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградська область Буліч Наталією Володимирівною, з одночасним визнанням права власності за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на земельну ділянку кадастровий номер :04:012:0008 (га): 0.1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

10) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі прав власності індексний номер: 48249352 від 15.08.2019 11:21:03, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Кропивницького міського нотарі округу Кіровоградська область Буліч Наталією Володимирівною, з одночасним визнанням права власності за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площі (кв.м): 545.1, житловою площею (кв.м): 245.3, опис: Ккк1к4к5 - житловий будинок, Л-баня-л/кухня-сауна; М-гараж; II - вимощення; NN1 - огорожа; Г - яма вигрібна; кр кр1 кр2 кр3 кр4 - ганок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці за кадастровим номером: :04:012:0008, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (при ділянка), площа 1441.9 кв.м (116-126а том 1).

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 була власницею житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями під номером АДРЕСА_1 та земельних ділянок. Також була власницею квартири АДРЕСА_3 .

Разом з чоловіком ОСОБА_4 та двома доньками вона проживала в будинку АДРЕСА_1 .

Вона та чоловік займались підприємницькою діяльністю, позивачка була зареєстрована як фізична-особа підприємець, вони надавали в оренду належне їм нерухоме майно, а отримані кошти використовували для утримання сім`ї.

Протягом останніх декількох років у неї склалися неприязні стосунки із її матір`ю - відповідачкою у справі ОСОБА_3 . Так, відповідачку не влаштовував шлюб позивачки із ОСОБА_4 , оскільки та вважала, що він негативно впливає на ОСОБА_1 , заважає розвитку її особистості і перешкоджає їй стати більш успішною та незалежною.

Ситуація дійшла до того, що їй була поставлена вимога вирішити питання з розірванням шлюбу, оскільки в іншому випадку відповідачка разом із батьком позивачки ОСОБА_6 заберуть все належне їй нерухоме майно, і її сім`я залишиться без матеріального забезпечення.

Так, 25 червня 2019 року позивачку та її чоловіка ОСОБА_4 було викрадено із домоволодіння по АДРЕСА_1 невідомими особами в масках, та розвезено, як вона згодом дізналася, до різних громадських організацій, нібито на лікування від наркоманії.

Позивачка стверджує, що ніколи не перебувала на обліку і не зверталась за допомогою до наркологічних чи психіатричних закладів.

Незважаючи на це, її примусово позбавили волі та тримали з 25 червня 2019 року по 08 листопада 2019 року в громадській організації «Наркологічний Центр «Вибір» (далі - Центр). Як згодом дізналась позивачка, згоду на її утримання в даному закладі надала її мати - ОСОБА_3 .

З самого початку перебування в Центрі, на неї здійснювався психологічний тиск, без її згоди та із застосуванням фізичної сили їй робили уколи невідомими препаратами, після яких вона втрачала орієнтацію в просторі, часто втрачала свідомість. Крім невідомих ліків, її морили голодом кілька днів, не давали їсти та пити. Працівники Центру говорили позивачці, що якщо вона хоче вийти з даного закладу живою та неушкодженою, вона має поставити підписи у документах, що їй принесуть, і тоді вона зможе повернутись додому.

Позивачка вказує, що не погоджувалась та зазначала про те, що їй необхідно ознайомитись із вказаними документами. У відповідь на це її починали так «лікувати», що вона боялась, що після цих ліків не зможе відновити свій стан здоров`я і вижити взагалі.

Зазначає, що не мала сил більше терпіти, і в якийсь із днів, коли була дуже виснажена фізично і психічно, підписала якісь документи, потім ще підписувала, навіть не пам`ятає скільки разів.

Як їй стало відомо, це відбулось з початку серпня 2019 року по жовтень 2019 року. Які документи їй давали на підпис позивачка не бачила, бо їй не дали прочитати та ознайомитись з ними. Пам`ятає лише, що це відбулось у присутності особи, яка назвалася нотаріусом. При цьому, документи, що підтверджують статус цієї особи для ознайомлення їй не надавались.

Після підписання останнього документу, її тримали в ГО "НЦ "Вибір" ще близько місяця, а 08 листопада 2019 року видали довідку про проходження курсу психосоціальної реабілітації та відпустили.

Позивачка вказує, що перебувала в Центрі три з половиною місяці, потім її відпустили. Діставшись до м. Кропивницький, вона зустрілася зі своїм чоловіком ОСОБА_4 , а через кілька днів дізналась, що належне їй на праві власності нерухоме майно - будинок, земельні ділянки та квартира вже їй не належать, а власником вказаного майна є відповідачка ОСОБА_3 .

При ознайомленні з документами про реєстрацію спірної нерухомості було встановлено, що житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями та земельні ділянки були відчужені фізичною особою ОСОБА_2 (відповідачем-1) від її імені, як представником на підставі довіреності від 05.08.2019, що посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок С. І. за реєстровим номером 530.

Реалізація нерухомості та земельних ділянок, відбулася за договорами дарування від 15 серпня 2019 року, які посвідчені приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Н. В.

Квартира АДРЕСА_3 , переведена в нежитлове приміщення та відчужена фізичною особою ОСОБА_2 від її імені, як представником, на підставі довіреності від 20.09.2019, що посвідчена приватним нотаріусом Київського районного нотаріального округу Київської області Дідок С. І. за реєстровим номером 708.

Реалізація вже нежитлового приміщення відбулася за договором дарування від 05 листопада 2019 року, який посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Н. В. Майно подароване ОСОБА_3 через її представника - ОСОБА_5 .

Вказала, що після повернення до м. Кропивницького, з метою захисту та відновлення своїх прав, позивачка звернулась із заявою до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України. Також звернулась до нотаріуса із заявою про скасування оскаржуваних довіреностей, та звернулась до адвоката для отримання правничої допомоги.

Обґрунтовуючи недійсність виданих нею довіреностей, позивачка зазначила, що при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних правовідносин, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії. Перебуваючи у громадській організації «Наркологічний Центр «Вибір» позивачка не мала при собі паспорту та ідентифікаційного коду, однак саме ці документи необхідно було надати нотаріусу для посвідчення довіреності від її імені. Крім того, вона не мала телефону, а тому не могла домовлятись із нотаріусом про здійснення нотаріальних дій. Позивачка не мала грошових коштів, щоб оплатити вартість нотаріальних дій.

Оспорювані довіреності суттєво порушують її права, і обставини їх укладення свідчать про зловживання, допущені відповідачами по справі, та нотаріусом при їх укладенні та посвідченні. Позивачка стверджує, що ніяких усних домовленостей з ОСОБА_2 не мала, укладати договори дарування, належного їй нерухомого майна, його не уповноважувала.

Протиправність дій ОСОБА_2 підтверджується тим, що він діяв виключно в інтересах ОСОБА_3 , тому, що він довгий час надавав і надає юридичні послуги батькам позивачки: ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , тобто є їх сімейним адвокатом.

Зазначила, що ОСОБА_2 після отримання довіреностей повинен був врахувати, що існує конфлікт інтересів, і що з позивачкою, як власником нерухомого майна, яке є предметом договорів дарування, не було ніяких зустрічей, телефонних переговорів і не існує жодних домовленостей, а тому, оцінивши зазначені обставини, відповідач 1 повинен був відмовитись від виконання будь-яких дій на підставі сумнівних довіреностей.

Вважає, що оскаржувані правочини у справі були вчинені під впливом насильства, оскільки внаслідок психічного та фізичного тиску, перебуваючи під дією препаратів, що паралізували її волю, позивачка була обмежена вільно виражати свої наміри.

З урахуванням викладеного позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав з метою повернення у власність спірного майна.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_2 заперечив щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що твердження позивачки не відповідають дійсності. Так, дійсно він досить тривалий час знайомий із ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . За цей час кожен із зазначених осіб періодично звертався до ОСОБА_2 за юридичними консультаціями з різних питань.

Влітку 2019 року позивачка разом зі своїм батьком ОСОБА_6 зателефонувала та запропонувала уповноважити ОСОБА_2 на підставі довіреності від її імені укласти договори дарування спірного нерухомого майна, де іншою стороною буде її мати - ОСОБА_7 . ОСОБА_1 та її батько ОСОБА_6 на гучному зв`язку по телефону обговорили всі подробиці щодо умов визначених у довіреностях. З бесіди по телефону було ясно та зрозуміло волю позивачки, яка згодом була відображена у нотаріально посвідчених довіреностях. Після чого, ним було отримано документи, на підставі яких було складено оскаржувані правочини.

20 листопада 2019 року позивачка зателефонувала до ОСОБА_2 та повідомила, що посварилась зі своїми батьками, просила зустрітись. Під час їхньої зустрічі ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про те, що на підставі виданих нею довіреностей було укладено договори дарування належного позивачці нерухомого майна. В силу сімейних обставин, які виникли у позивачки, вона попросила відмінити укладені від її імені правочини та повернути надані йому довіреності. Враховуючи те, що правочини на той час було вже укладено, а згадані довіреності долучено до матеріалів справи у нотаріуса, ОСОБА_2 роз`яснив позивачці, що повернути довіреності фізично не можливо, а розірвати укладені правочини можливо лише за взаємною згодою сторін, або в судовому порядку.

ОСОБА_2 вказав, що всі три довіреності були посвідчені з інтервалом бдлизько 2-х місяців на вчинення представником від імені довірителя дій щодо дарування належної їй нерухомості своїй матері - відповідачу 2, нотаріус у відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат» переконався в добровільності дій позивачки та відповідності її волі, а також розуміння нею цих дій, про що прямо вказано у спірних довіреностях.

При цьому, різні дати посвідчення вказаних довіреностей, а саме, 05 серпня 2019 року, 10 та 20 вересня 2019 року, з таким досить тривалим часовим інтервалом їх надання, свідчать про наявність сформованого рішення та твердої волі позивачки на вчинення вказаної нотаріальної дії, а також, на усвідомлення цих дій, так і їх правових наслідків, а найголовніше - їх добровільності.

За таких обставин, відповідач 1 вважає, що позовні вимоги позивачки є надуманими, хибними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства (а.с.156-162 том 1).

У відзиві на позов представник ОСОБА_3 - адвокат Ботнаренко І. Ю. заперечив щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . В обґрунтування зазначив, що посвідчуючи оспорювані довіреності, видані з інтервалом близько 2-х місяців на вчинення представником від імені довірителя дій щодо дарування належної їй нерухомості своїй матері - відповідачу 2, нотаріус у відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат» переконався в добровільності дій позивачки та відповідності їх її волі, а також про розуміння нею цих дій, про що зазначено у довіреностях.

При цьому, різні дати посвідчення вказаних довіреностей, а саме, 05 серпня 2019 року, 10 та 20 вересня 2019 року, з таким досить тривалим часовим інтервалом їх надання, свідчать про наявність сформованого рішення та твердої волі позивачки на вчинення вказаної нотаріальної дії, а також, на усвідомлення цих дій, так і їх правових наслідків, та найголовніше - їх добровільності.

Окрім того, звернув увагу суду, що позивачка надала ще одну нотаріально посвідчену довіреність для отримання у приватного нотаріуса Кіровоградського нотаріального округу Стоєвої Г. Ф. від її імені дублікату правовстановлюючого документу на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_4 .

Зазначив, що усі спірні довіреності, видані позивачкою довіреній особі на укладення договорів дарування, які оформлені належним чином та в яких вказано ім`я обдаровуваної особи - відповідача 2, а також спірні договори, укладені з додержанням встановленої законом форми, а відтак відсутні підстави для визнання їх недійсними.

Зауважив, що позивачка нівелює інформацію щодо походження у неї права власності на спірні об`єкти нерухомості, оскільки вказане нерухоме майно - дарунок за договором дарування раніше від ОСОБА_7 , а нежитлове приміщення було куплено відповідачкою 2 (матір`ю, як законним представником, опікуном) коли позивачка була неповнолітньою та не мала своїх доходів чи власних коштів на придбання. Зазначене свідчить про відсутність мотивів та мети на неправомірне отримання від доньки цих об`єктів нерухомості матір`ю, яка їх же подарувала та купила до цього доньці (чого могла не робити якби хотіла залишити їх собі, а відтак могла не дарувати їх початково). Тобто, будь-якої неправомірності оскаржуваних правочинів не мало і не могло мати місце.

Вказує, що позивачка не надала суду доказів звернення до відповідних органів нотаріату, які керують діяльністю приватних нотаріусів, Мін`юсту, правоохоронних органів тощо, щодо перевірки нотаріальної діяльності, чи вже можливо встановленого факту порушень у роботі нотаріусів, які посвідчували спірні договори та довіреності.

За вказаних вище обставин вважає, що вимоги позивачки є надуманими, необґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами (а.с.171-181 том 1).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталія Володимирівна, приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергій Іванович, ОСОБА_6 про визнання довіреностей та договорів дарування недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що посилання позивачки на те, що оскаржувані правочини були вчинені нею під впливом насильства, психічного та фізичного тиску, знаходилась під дією препаратів, що паралізували її волю, була обмежена вільно виражати свої наміри спростовуються наступним.

Так, добровільність проходження позивачкою курсу психосоціальної реабілітації в період з 25 червня 2019 року по 08 листопада 2019 року в Центрі (ГО «Наркологічний Центр «Вибір», м. Київ) підтверджується довідкою від 08.11.2019 виданою Центром, а також власноруч написаними та підписаними особисто позивачкою та датованими 25 червня 2019 року, тобто у день поступлення на лікування до Центру, письмові Погодження з правилами Центра від 25 червня 2019 року, особистими даними учасника програми Центра, паспорт учасника програми Центра, добровільної згодою батьків пацієнта на участь у програмі Центра.

Матеріали справи містять нотаріально посвідчені заяви ОСОБА_1 від 02 липня 2019 року та від 21 серпня 2019 року (Приватний нотаріус Дідок С. І.) про надання згоди на тимчасові поїздки за кордон до Турецької республіки її доньок ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з їх бабусею, ОСОБА_3 (а.с.195-199 том 1).

Аналогічні заяви від 04 липня 2019 року та 26 серпня 2019 року складались чоловіком ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , які були посвідчені приватним нотаріусом Любимовою Іриною Юріївною (а.с.200-204 том 1).

Таким чином, суд виснував, що для складення даних заяв необхідно було відвідувати зазначених нотаріусів, спілкуватися з ними і які могли також переконатися у дієздатності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 для того, щоб оформити відповідні заяви при тому неодноразово. Матеріали справи не містять доказів, що дані нотаріуси діяли незаконного та всупереч волі позивачки і її чоловіка.

Судом зазначено, що тривалий часовий інтервал між наданням довіреностей, свідчить про наявність сформованого рішення та твердої волі позивачки на вчинення вказаної нотаріальної дії, а також, на усвідомлення цих дій, так і їх правових наслідків, а також їх добровільності. Адже для складення довіреностей необхідно було відвідувати зазначених нотаріусів, спілкуватися з ними, останні могли переконатися у дієздатності ОСОБА_1 та її волі на оформлення відповідних довіреностей. Матеріали справи не містять доказів, що нотаріуси діяли незаконно і всупереч волі позивачки.

Крім того, суд послався на докази того, що в період перебування в центрі «Вибір» на реабілітації ОСОБА_1 здійснювала платежі перед своїми контрагентами у своїй господарській діяльності, а саме: ФОП ОСОБА_1 було здійснено оплату заборгованості шляхом сплати певних сум 15 вересня 2019 року, 21 вересня 2019 року, 27 вересня 2019 року (а.с.107-110 том 2).

Також суд врахував, що ОСОБА_1 21 жовтня 2019 року (в період перебування на реабілітації ГО «Наркологічний Центр «Вибір») зверталася до медичного иентру «Меділенд» (місцезнаходження: м Київ, вул Маршала Рибалка, 11-Б) до лікаря отоларинголога. З 24 по 25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні даного медичного закладу та їй була проведена певна медична процедура (а.с.116 том 2).

Суд виснував, що сторона позивачки не довела того, що оспорювані довіреності та договори були укладені внаслідок насильницьких дій, примусу та погроз зі сторони відповідача, а у неї не було наміру на укладання угод та довіреностей.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Петренко Ксенія Олександрівна, подала до Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2025 року та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено,що ОСОБА_1 в період з 25 червня 2019 року по 08 листопада 2019 року проходила курс психосоціальної підтримки, що має своєю основою пропаганду здорового способу життя, в немедичному закладі Наркологічний Центр «Вибір». Мета програми: змінити мислення залежної людини, яка вживала психоактивні речовини (а саме, амфетамін та метамфітамін) змінити її модель поведінки, правильно розставити пріоритети, полюбити життя в тверезості.

Так, під час розгляду справи судом першої інстанції було досліджено договір №100, погодження з правилами Центру, копію особистих даних, копію рекомендацій нарколога на проходження курсу реабілітації, добровільне узгодження батьків на участь у програмі «ОО НЦ ВИБІР», місія «ОО НЦ ВИБІР», лікування алкоголізму та наркоманії по 12 кроковій програмі, програма 12 кроків. З висновку про виконання програми «ОО НЦ ВИБІР» вбачається, що програма реабілітації здійснена на 70%. Зазначено, що ОСОБА_1 зарекомендувала себе, як відповідальна особа. Вказаний висновок наданий до суду відповідачкою ОСОБА_3 . Добровільна згода батьків пацієнта на участь у програмі «ГО НЦ ВИБІР» підписана 25 вересня 2019 року відповідачкою ОСОБА_3 . З цієї згоди вбачається, що матір позивачки погоджується на обмеження деяких особистих прав її доньки ОСОБА_1 . Зазначено зокрема, що мати зобов`язується не здійснювати контакт з донькою без згоди співробітників Центру на термін проходження програми на 180 днів. З погодження з правилами центру вбачається, що ОСОБА_1 підписала обмеження, які діють в Центрі, зокрема не виходити за межі Центру без дозволу або у супроводі працівника Центру, протягом двох тижнів не спілкуватись по телефону, а в подальшому тільки з дозволу працівників Центру, повністю підкорюватись внутрішньому розпорядку дня. Матеріали надані Центром щодо лікування ОСОБА_1 мають дописки та виправлення. Встановлені обставини свідчать, що в період, перебування позивачки в Центрі, права на вільне пересування, вільне спілкування та здійснення інших дій ОСОБА_1 були суттєво обмежені за погодженням з її матір`ю, яка є обдарованою та відповідачкою по справі.

Вказує, що в матеріалах справи наявні довідки які свідчать, що позивачка в обласному наркологічному центрі на обліку не значиться, за допомогою не звертались.

Також, в матеріалах справи наявна довідка №18/75 від 11 листопада 2019 року, яка підтверджує, що чоловік позивачки ОСОБА_4 також проходив курс психосоціальної реабілітації з 25 вересня 2019 року 28 жовтня 2019 року у РЦ ГО «Дніпропетровський Центр Здорової Молоді».

Зазначає, що у зв`язку з викраденням позивачки та протиправним її утриманням в Центрі, остання подала заяву про вчинене кримінальне правопорушення відносно неї до поліції, однак досудове розслідування на час розгляду справи судом першої інстанції не завершено.

Акцентує увагу суду, що ОСОБА_1 ні з ким не вела переговорів відносно видачі довіреності на укладення договорів дарування та не могла вести, оскільки не мала можливості залишити Центр, та не мала у користуванні телефону, а також необхідних документів. Жодних переговорів з відповідачем ОСОБА_2 не вела.

Вказала, що документи на підпис їй привезли незнайомі їй люди і підписуючи документи вона не знала зміст тих документів, оскільки на неї постійно здійснювали тиск. Вона зрозуміла, що особа, яка дала їй підписувати документи можливо є нотаріусом.

Зазначила, що під час розгляду справи стороною позивачки було доведено відсутність підстав для проходження нею реабілітаційного лікування в «ГО НЦ ВИБІР», оскільки в матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази на підтвердження, що ОСОБА_1 страждала на нарко- чи алкогольну залежність і потребувала реабілітації.

Звернула увагу, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що спірні довіреності від імені позивачки видавались особі, з якою довіритель не спілкувалась особисто та не узгоджувала умови здійснення дій, зазначених в довіреності. Позивачка особисто не зустрічалась з відповідачем ОСОБА_2 , не передавала йому необхідні документи для здійснення правочинів, в тому числі і спірні довіреності. Відповідач ОСОБА_2 , після укладення спірних договорів дарування від імені позивачки, не повідомив її про виконання її доручення. Зазначене підтверджується поясненнями відповідача ОСОБА_2 та повністю доводить твердження ОСОБА_1 , що про укладені договори дарування, вона дізналась тільки після 08 листопада 2019 року, після звільнення з реабілітаційного Центру. Також, в судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив, що особисто ОСОБА_1 ніяких переговорів з ним відносно доручення йому здійснювати будь які дії на дарування спірного майна не проводила. Крім того, відповідач ОСОБА_2 повідомив, що спілкувався в телефонному режимі з батьком позивачки ОСОБА_6 . Спілкуючись на гучному зв`язку він зрозумів, що поряд з батьком знаходиться і ОСОБА_1 . Такі обставини свідчать про те, що вищевикладені дії, як в частині видачі довіреностей, так і в частині укладення договорів дарування від імені ОСОБА_1 , які були здійсненні її в період реабілітаційному Центрі не можна вважати добровільним волевиявленням на здійснення правочинів.

Позивачка вважає, що нею доведено факт психологічного тиску з боку ОСОБА_3 , а укладення правочинів без справжнього волевиявлення позивачки в період утримання у Центрі, з урахуванням впливу певних обмежень зумовлених перебуванням в реабілітаційній установі.

Крім того, вказала, що спірне майно є єдиним її житлом та житлом її сім`ї. У спірному житловому приміщенні разом з позивачкою проживали її діти: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які на момент укладення спірних угод були неповнолітніми. Укладені договори дарування позбавили позивачку та її неповнолітніх дітей права на житло, що є порушенням конституційних прав позивачки та неповнолітніх дітей.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Ботнаренко І. Ю. заперечив щодо доводів та вимог апеляційної скарги. Вказав, що позивачка нівелює інформацію щодо походження в неї права власності на спірні об`єкти нерухомості. Так, вказане спірне нерухоме майно: житловий будинок зі спорудами та земельною ділянкою, позивачка отримала в дарунок за договором дарування раніше від своєї матері, а нежитлове приміщення (колишня квартира) - була куплена відповідачкою (матір`ю, як законним представником, опікуном) коли позивачка була неповнолітньою та не мала доходів чи власних коштів на її придбання, та оформлена офіційно на ім`я позивачки. Зазначене свідчить, про відсутність мотивів та мети на неправомірне отримання від доньки цих об`єктів нерухомості матір`ю, яка їх же подарувала та купила, до цього доньці. Тобто, будь-якої неправомірності оскаржуваних правочинів не мало і не могло мати місце апріорі та є нелогічними діями. Зазначаючи про недійсність зазначених вище двох спірних правочинів та трьох довіреностей, позивачка не надала суду доказів звернення до відповідних органів нотаріату, які керують діяльністю приватних нотаріусів, Мін`юсту, правоохоронних органів тощо, щодо перевірки нотаріальної діяльності, чи вже можливо встановленого факту порушень у роботі нотаріусів, які посвідчували спірні договори та довіреності. Отже це доводить відповідність дій нотаріусів вимогам чинного законодавства та спростовує надумане обґрунтування позовних вимог.

Безпідставність тверджень позивачки щодо погроз їй фізичною розправою, обмеження волі, спростовуються нотаріально посвідченими заявами від 21 серпня 2019 року про надання згоди на тимчасові поїздки доньок позивачки: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 21.08.2019 по 21.08.2022 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 21.08.2019 по 21.08.2021, разом із відповідачкою 2 до Республіки Туреччини, з метою навчання та вчинення інших дій задля отримання виду на проживання у Республіці Туреччині.

Представник також зазначив, що в матеріалах справи містяться докази про те, що в період перебування в Центрі «Вибір» на реабілітації, позивачка здійснювала платежі перед своїми контрагентами у своїй господарській діяльності, а саме: ФОП ОСОБА_1 було здійснено оплату заборгованості шляхом сплати певних сум 15 вересня 2019 року, 21 вересня 2019 року, 27 вересня 2019 року, на підтвердження чого Товариство надало відповідні платіжні доручення, які долучено до матеріалів справи (а.с.190-201 том 5).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 заперечив щодо доводів та вимог апеляційної скарги позивачки, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування зазначив, що позовні вимоги, як і вимоги апеляційної скарги не доведені належними та допустимими доказами, а твердження про протиправність дій відповідачів є безпідставними. Відповідач наголосив, що в той час коли позивачка проходила реабілітацію в громадській організації «Наркологічний центр Вибір», в телефонному режимі вона разом зі своїми родичами (батьком ОСОБА_6 ) телефонувала до нього і всі питання відносно складання довіреностей та укладення договорів дарування було узгоджено та визначено повноваження. З бесіди по телефону йому було зрозуміло волю позивачки, яка згодом знайшла своє відображення у довіреностях, виданих ОСОБА_1 . Спільне узгодження з ОСОБА_1 та її родичами даного питання не викликало у нього сумнівів у тому, що прийняте рішення було спільним, як з боку ОСОБА_1 , так і її батьків. Тому, наведена в апеляційній скарзі інформація про те, що позивачка не вела ніяких переговорів з ним відносно видачі довіреностей не відповідають дійсності (а.с.210-218 том 5).

Процесуальні дії, вчинені апеляційним судом під час розгляду справи.

Під час підготовки справи до розгляду апеляційним судом з`ясовано, що спірне нерухоме майно - нежитлове приміщення, що розташоване в будинку за адресою: АДРЕСА_2 та є об`єктом позовних вимог, перебуває у податковій заставі: підстава обтяження - акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави від 25 лютого 2025 року, про що зазначено у відповіді №1462978 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 червня 2025 року, суб`єктом обтяження є Державна податкова служба України, уповноваженим органом якої є Головне управління ДПС у Кіровоградській області (а.с.3-4 том 5).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10 червня 2025 року залучено до участі у справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталія Володимирівна, приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергій Іванович, ОСОБА_6 про визнання довіреностей та договорів дарування недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2025 року, Державну податкову службу України, уповноваженим органом якої є Головне управління ДПС у Кіровоградській області, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

05 серпня 2025 року від представника Головного управління ДПС у Кіровоградській області на електронну адресу суду надійшли пояснення, в яких зокрема зазначено, що за ОСОБА_3 податковий борг погашений. У зв`язку з тим, що податковий борг фізичної особи ОСОБА_3 відсутній, ГУ ДПС у Кіровоградській області направлено лист до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради від 24 липня 2025 року, яким подано запит на вилучення запису про обтяження з Державного реєстру речових прав за реєстраційним номером обтяження 58737699. Станом на 04 серпня 2025 року обтяження щодо зазначеного об`єкта нежитлової нерухомості - вилучене.

До вказаних пояснень долучено інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 04 серпня 2025 року, зі змісту якої установлено, що відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нежитлового приміщення, розташованого по АДРЕСА_2 , відсутні (а.с.39 том 5).

Також долучено довідку ГУ ДПС у Кіровоградській області про погашення ОСОБА_3 податкового боргу, а також лист, адресований відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради про зняття податкової застави (а.с.40-41 том 6).

06 жовтня 2025 року через систему електронний суд від представника позивачки адвоката Петренко К. О. до Кропивницького апеляційного суду надійшла заява,в якій представник просила прийняти відмову ОСОБА_1 від позовних вимог в частині визнання недійсною довіреності від 10.10.2019, зареєстрованої за номером у реєстрі вчинення нотаріальних дій 733, що видана від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , та яка посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергієм Івановичем (пункт 2 прохальної частини позову) та закриття провадження у справі в цій частині. В обґрунтування зазначила, що за вказаною довіреністю представником не було вчинено будь - яких дій від імені ОСОБА_1 . В подальшому, довіреність була скасована за заявою позивачки. У зв`язку з цим ОСОБА_1 вважає за необхідне скористатись правом, наданим приписами п. 1 ч. 2 ст. 49, ст. 373, 206 ЦПК України, та відмовитись від позову в цій частині.

Крім того, представник позивачки уточнила 3 пункт прохальної частини позовної заяви, та виклала його у наступній редакції: «визнати недійсною довіреність від 20.09.2019 року зареєстровану за номером у реєстрі нотаріальних дій 708, що видана від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 , яка посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергієм Івановичем» (а.с.107-10 том 5).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року задоволено заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_12 , про відмову від частини позовних вимог, а саме про визнання недійсною довіреності від 10.10.2019, зареєстрованої за номером у реєстрі вчинення нотаріальних дій 733, що видана від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , та яка посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергієм Івановичем. Прийнято відмову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Петренко Ксенія Олександрівна, від частини позовних вимог, а саме визнання недійсною довіреності від 10.10.2019, зареєстрованої за номером у реєстрі вчинення нотаріальних дій 733, що видана від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , та яка посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергієм Івановичем. Визнано нечинним рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсною довіреності від 10.10.2019, зареєстрованої за номером у реєстрі вчинення нотаріальних дій 733, що видана від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , та яка посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергієм Івановичем.

Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталія Володимирівна, приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергій Іванович, ОСОБА_6 за позовною вимогою про визнання недійсною довіреності від 10.10.2019, зареєстрованою за номером у реєстрі вчинення нотаріальних дій 733, що видана від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , та яка посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергієм Івановичем.

В судовому засіданні 07 жовтня 2025 року апеляційним судом також взято до уваги уточнення сторони позивача щодо пункту 3 прохальної частини позовних вимог, та враховано, що правильною датою оспорюваної довіреності є 20 вересня 2019 року.

Щодо участі учасників справи в суді апеляційної інстанції.

Треті особи у справі ОСОБА_5 , приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Н. В., ОСОБА_6 та представник Головного управління ДПС у Кіровоградській області в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи (а.с.84,91,92 том 5).

30 липня 2025 року на електронну адресу суду від третьої особи у справі ОСОБА_6 надійшла заява, в якій останні просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Також зазначив, що рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2025 року є законним і справедливим, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення (а.с.35 том 5).

11 вересня 2025 року до Кропивницького апеляційного суду від приватного нотаріуса Бориспільського РНО Київської області Дідок С. І. надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с.76 б).

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника - адвоката Петренко К. О., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідачки ОСОБА_3 - адвоката Одуда А. А., третьої особи у справі ОСОБА_4 , вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

05 серпня 2019 року ОСОБА_1 видала довіреність, якою уповноважила ОСОБА_2 подарувати належний їй:

-житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку, площею 0,1000 га з кадастровим номером :04:012:0009, розташована за адресою: АДРЕСА_5 (кінцівка зупинки міського транспорту), 102;

-земельну ділянку, площею 0,0442 га з кадастровим номером :04:012:0009, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , її матері ОСОБА_3 .

У вказаній довіреності зазначено, що для цього довіритель надає повіреному право представляти інтереси перед будь-якими юридичними особами приватного та публічного права та суб`єктами господарювання, в міській раді, в органах нотаріату, реєстраційній службі, комунальних службах, бюро технічної інвентаризації, органах держгеокадастру, подавати всі необхідні документи та заяви, а також, заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), витяги про відсутність податкової застави; розписуватися за неї, підписати договір дарування, здійснити всі необхідні розрахунки, а також вчинити всі юридично значимі дії, передбачені чинним законодавством України для такого роду повноважень, а також виконувати всі інші дії, пов`язані з цією довіреністю.

Довіреність видана строком на один рік і дійсна до п`ятого серпня дві тисячі двадцятого року.

Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок С. І., та зареєстрована в реєстрі за №530. Зазначено, що довіреність підписана Піроговою Ю. С. в присутності нотаріуса, її особу встановлено, дієздатність перевірено (а.с.132 том 3).

Згідно копії витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей №39824835 від 05 серпня 2019 року, зазначена довіреність зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей (а.с.139 том 3).

20 вересня 2019 року ОСОБА_1 видала довіреність, якою уповноважила ОСОБА_2 , представляти її інтереси в органах державної влади, місцевого самоврядування, в будь-яких підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування та галузевої належності, перед будь якими юридичними та фізичними особами, в центрах надання адміністративних послуг, перед нотаріусами, перед якими покладено: спеціальні повноваження по здійсненню Державної реєстрації, в державних та комунальних підприємствах, в органах судової влади, представляти її інтереси в міських радах, районних державних адміністраціях, в тому числі в Управлінні містобудування, архітектури, Державній архітектурно-будівельній інспекції, бюро технічної інвентаризації, органах державної реєстрації, міській раді, районній адміністрації, банківських установах, житлових відділах - щодо переведення квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 з житлового фонду у нежитловий, та в подальшому подарувати вищезазначений об`єкт нерухомого майна її матері - ОСОБА_3 .

Довіреність видана строком на три роки і дійсна до двадцятого вересня дві тисячі двадцять другого року.

Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок С. І., та зареєстрована в реєстрі за №708. Зазначено, що довіреність підписана ОСОБА_1 в присутності нотаріуса, її особу встановлено, дієздатність перевірено (а.с.140 том 3).

Згідно копії витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей №4018003 від 20 вересня 2019 року, зазначена довіреність зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей (а.с.144 том 3).

До обох довіреностей долучено копію паспорта ОСОБА_1 та копію картки платника податків ОСОБА_1 , а також докази на підтвердження оплати послуг нотаріуса.

15 серпня 2019 року між ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності від 05 серпня 2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок С. І. за реєстром № 530, та ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_5 , був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 954.

За умовами цього договору ОСОБА_1 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла об`єкт дарування - житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер :04:012:0008 (а.с. 23-26 том 1, а.с.150-151 том 3).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №284150760 від 11 листопада 2021 року, 15 серпня 2019 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 ,який розташований на земельній ділянці площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер :04:012:0008 на підставі договору дарування №954, посвідченого 15 серпня 2019 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Н. В. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:48249352 від 15 серпня 2019 11:21:03, приватний нотаріус Буліч Наталя Володимирівна, Кропивницький міський нотаріальний округ, Кіровоградська обл. (а.с.31-37 том 1).

Крім того, 15 серпня 2019 року між ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності від 05 серпня 2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок С. І. за реєстром № 530, та ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_5 , було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 956.

За умовами вказаного договору, ОСОБА_1 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла об`єкт дарування - земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0442 гектарів, кадастровий номер :04:012:0009 (а.с. 27-30 том 1).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №284150760 від 11 листопада 2021 року, 15 серпня 2019 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:012:0009 на підставі договору дарування №956, посвідченого 15 серпня 2019 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Н. В. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:48249809 від 15 серпня 2019 11:31:49, приватний нотаріус Буліч Наталя Володимирівна, Кропивницький міський нотаріальний округ, Кіровоградська обл. (а.с.31-37 том 1).

05 листопада 2019 року між ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності від 20 вересня 2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок С. І. за реєстром № 708, та ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_5 , укладено договір дарування, посвідчений нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Н. В., зареєстрований за № 1279.

За умовами вказаного договору ОСОБА_1 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла об`єкт дарування - нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.19-22, том 1).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №284150760 від 11 листопада 2021 року, 05 листопада 2019 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування №1279, посвідченого 05 листопада 2019 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Н. В. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:49520166 від 05 листопада 2019 року 10;35:32, приватний нотаріус Буліч Наталя Володимирівна, Кропивницький міський нотаріальний округ, Кіровоградська обл. (а.с.31-37 том 1).

25 червня 2019 року ОСОБА_3 підписала добровільну згоду батьків пацієнта на участь в програмі ГО «НЦ «Вибір». У вказаній згоді зазначено, що мати ОСОБА_3 надає згоду на проходження курсу відновлення в реабілітаційній програмі ОО по формуванню здорового способу життя «НЦ «Вибір».

Також ОСОБА_3 підписала розписку про добровільну згоду на позбавлення деяких особистих прав її родича: ОСОБА_1 на період проходження програми психосоціальної реабілітації в «Наркологічному Центрі «Вибір» на 180 днів (а.с.221 том 1).

До матеріалів справи долучено договір №100 попередньої допомоги у виді комплексу послуг з реабілітації осіб із хімічною та не хімічною залежністю (а.с.67 том 2).

Згідно тексту погодження з правилами центру психосоціальної реабілітації громадської організації «Наркологічний Центр «Вибір» ОСОБА_1 за власною згодою прибула в Центр формування здорового способу життя для проходження курсу психосоціальної реабілітації. Дата надходження - 25 червня 2019 року. Вказано, що ознайомлена з програмою психосоціальної реабілітації Громадської організації «Наркологічний Центр «Вибір». Зокрема, не вживати та не зберігати наркотики, алкогольні напої, тютюнові вироби, медикаменти, місці чай та каву, а також не чинити перешкоди при огляді особистих речей;

-протягом двох тижнів з моменту надходження в Центр не телефонувати по телефону, а в подальшому - лише за погодженням з директором Центру;

-не виходити за межі Центру без дозволу чи супроводу працівника Центру і тд. (а.с.68).

У паспорті учасника програми, де зазначені особисті дані ОСОБА_1 визначені обов`язки отримувача послуг та інші умови, а також передбачена відповідальність сторін (а.с.71 том 2).

З висновку про виконання програми «ОО НЦ ВИБІР» установлено, що програма реабілітації здійснена на 70%. Зазначено, що ОСОБА_1 зарекомендувала себе як відповідальна особа.

02 липня 2019 року ОСОБА_1 надала згоду на тимчасовий виїзд за кордон з метою відпочинку та оздоровлення - до Турецької Республіки її неповнолітньої дочки ОСОБА_13 , у супроводі ОСОБА_3 та/або у супроводі ОСОБА_6 , в період з 02 липня 2019 року по 01 липня 2020 року включно. Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Дідок С. І. та зареєстрована в реєстрі за №417 (а.с.199 том 1).

21 серпня 2019 року ОСОБА_1 надала згоду на тимчасові поїздки за кордон до Турецької Республіки (проживання в Республіці Турція, виїзд з неї, переміщення і подорожування з країни в країну) її неповнолітньої дочки ОСОБА_10 , у супроводі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Дідок С. І. та зареєстрована в реєстрі за №577 (а.с.195 том 1).

Крім того, 21 серпня 2019 року ОСОБА_1 надала згоду на тимчасові поїздки за кордон до Турецької Республіки (проживання в Республіці Турція, виїзд з неї, переміщення і подорожування з країни в країну) її неповнолітньої дочки ОСОБА_11 , у супроводі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Дідок С. І. та зареєстрована в реєстрі за №573 (а.с.197 том 1)

Згідно довідки Громадської організації «Наркологічний Центр «Вибір» від 08 листопада 2019 року, підтверджується факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Громадській організації «Наркологічний центр «Вибір» в місті Києві курсу психосоціальної реабілітації з 25.06.2019 по 08.11.2019 (а.с.69 том 1).

Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, 19 листопада 2019 року ОСОБА_1 припинено дію довіреностей виданих нею 05 серпня 2019 року за №530 та 20 вересня 2019 року за №708, за заявою про скасування (а.с.65-66 том 1).

23 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області та повідомила про те, що 25 червня 2019 року приблизно о 04:00 невідомі особи в масках, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , викрали з будинку заявницю та її чоловіка ОСОБА_4 та відвезли до різних наркологічних центрів. Крім того, невстановлені особи без дозволу вивезли двох неповнолітніх дітей ОСОБА_11 , 2003 р.н. та ОСОБА_10 , 2004 р.н.

Вказана заява зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та їй присвоєно номер кримінального провадження:0009518 (а.с.50-52 том 1).

Висновком експерта від 25 вересня 2024 року за № 1323/24-27 встановлено, що рукописний текст (підпис) в документі, що знаходиться в судовій справі 404/8546/19 на сторінці 121 том 1, і має назву «Соглашение с правилами центра психосоциальной реабилитации ОО «Наркологический центр «Выбор», в нижній графі якого міститься строка зі словами «подпись клиента», виконаний ОСОБА_1 . Рукописний текст (підпис) в документі, що знаходиться в судовій справі 404/8546/19 на сторінці 122 том 1, і має назву «Личниє данниє учасника программи» (внизу вказаного документа міститься напис «ПОДПИСЬ ПАЦИЕНТА»), виконаний ОСОБА_1 . Рукописний текст (підпис) в документі, що знаходиться в судовій справі 404/8546/19 на сторінці 123 том 1, і має назву «ПАСПОРТ УЧАСНИКА ПРОГРАММЬІ ОО «НЦ «ВЬІБОР» (в кінці), виконаний ОСОБА_1 . Рукописний текст (підпис) в документі, що знаходиться в судовій справі 404/8546/19 на сторінці 134 том 1, і має назву Акт виконаних робіт, в графі замовник, виконаний ОСОБА_1 (а.с. 65-68, том 4).

06 жовтня 2025 року представник позивачки подала до апеляційного суду Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Згідно інформаційної довідки №441641706 від 01 вересня 2025 року, 01 червня 2016 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :04:012:0008, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 299125596 від 06 червня 2016 року 11:28:13. Речове право ОСОБА_1 на вказане майно припинено 15 серпня 2019 року на підставі рішення №48249352 (а.с.95, 98 том 5).

Згідно інформаційної довідки №441641651 від 01 вересня 2025 року встановлено, що 17 жовтня 2019 року державним реєстратором Фурманською С. О. було зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 . Речове право ОСОБА_1 на вказане майно припинено 05 листопада 2019 року на підставі рішення №49520166 (а.с.97 том 5).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За положеннями статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та вправі вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать Закону.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У частині першій статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 обґрунтовувала свої вимоги тим, що спірні довіреності та договори дарування є недійсними на підставі статей 231, 235 ЦК України, тобто вчинені під впливом фізичного і психічного тиску з боку її батьків: відповідачки ОСОБА_3 , третьої особи ОСОБА_6 та працівників ГО "НЦ "Вибір", де вона перебувала у період вчинення оспорюваних правочинів, зокрема посилалась на те, саме обдаровувана за спірними правочинами ОСОБА_3 була ініціатором влаштування ОСОБА_1 до "НЦ "Вибір" задля проходження курсу реабілітаційної програми формування здорового способу життя та надала розписку про добровільну згоду на обмеження деяких особистих прав її родички ОСОБА_14 в НЦ "Вибір" протягом 180 днів з 25 червня 2019 року, а також стверджувала, що не мала особистих зустрічей та усних домовленостей з відповідачем ОСОБА_2 щодо надання йому повноважень на укладення від її імені спірних договорів дарування належного їй нерухомого майна, про які йдеться в оспорюваних довіреностях, вважає, що останній діяв в інтересах її батьків, яким надає юридичну допомогу як адвокат.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У частині п`ятій статті 203 ЦК України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

Для приватного права апріорі властивою є така засада як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України).

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що «оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)».

Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що:

- особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»;

- наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають);

- враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин) (див. постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 747/306/19 (провадження № 61-1272св20)).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див. постанову Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21)).

У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ.

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав взагалі).

В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

Довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій для представництва перед третіми особами (частина третя статті 244 ЦК України).

За своєю юридичною сутністю видача довіреності є одностороннім правочином, який повинен відповідати загальним вимогам передбаченими статтею 203 ЦК України (постанови Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 127/23711/18 (провадження № 61-4442св19) та від 26 липня 2022 року у справі № 760/21633/15 (провадження № 61-4464св21)).

Як на підставу для звернення до суду з позовом в частині вимог про визнання недійсними довіреностей від 05 серпня 2019 року та 20 вересня 2019 року, ОСОБА_1 посилалась на вчинення правочину проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку відповідачки ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_6 , просила врахувати, що в період вчинення цих правочинів перебувала в НЦ "Вибір" умовах обмеження особистих прав на вільне спілкування, не мала зустрічей та особисто не узгоджувала з ОСОБА_2 умови наданих йому повноважень на укладення від її імені спірних договорів дарування належного їй нерухомого майна : житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, площею 0,1000 га з кадастровим номером :04:012:0009, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, площею 0,0442 га з кадастровим номером :04:012:0009, розташована за адресою: АДРЕСА_5 (кінцівка зупинки міського транспорту), 102; квартири АДРЕСА_3 , (після переведення квартири з житлового фонду у нежитловий фонд) на користь її матері ОСОБА_3 .

З висновками місцевого суду щодо безпідставності і недоведеності позовних вимог апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до статті 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Винна сторона (інша особа), яка застосувала фізичний або психічний тиск до другої сторони, зобов`язана відшкодувати їй збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

З метою визнання правочину недійсним через вчинення його під впливом насильства або погрози, необхідна наявність фізичного або психічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину, тобто насильство розуміється як заподіяння учасникові правочину фізичних або душевних страждань з метою примусити укласти правочин. Воно повинно виражатися в незаконних, не обов`язково злочинних, діях. На відміну від насильства, погроза полягає у здійсненні тільки психічного, а не фізичного впливу, і має місце за наявності як неправомірних, так і правомірних дій. Погроза може бути підставою для визнання правочину недійсним, коли через обставини, які мали місце на момент його вчинення, були підстави вважати, що відмова учасника правочину від його вчинення могла спричинити шкоду його законним інтересам.

З метою визнання правочину недійсним на підставі статті 231 ЦК України позивач має довести такі обставини: 1) факт застосування до нього (до потерпілої сторони правочину) фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи; 2) вчинення правочину проти своєї справжньої волі; 3) наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється.

При вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК України), необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна.

Для визнання правочину недійсним як такого, що вчинений під впливом насильства, не обов`язково, щоб контрагент особисто здійснював насильство. Необхідно лише встановити, що він знав про факт насильства і використав це на свою користь для примушення особи до вчинення правочину.

Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 601/1083/16 (провадження № 61-1182св20), від 30 липня 2020 року у справі № 299/1523/16-ц (провадження № 61-6131св20), від 27 березня 2019 року у справі № 907/113/18, від 30 червня 2021 року у справі № 556/2085/19 (провадження № 61-7687св21).

У постанові Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 484/3809/16 (провадження № 61-36524св18) зроблено висновок, що у разі вчинення правочину під впливом насильства формування волі особи, яка вчиняє правочин, відбувається внаслідок втручання стороннього фактора - фізичного чи психічного тиску з боку контрагента або іншої особи (дефект волі) з метою спонукання до вчинення тих дій, які особа не бажала б вчинити без наявності таких фізичних чи психічних страждань.

Аналіз зазначених норм права та релевантної судової практики дозволяє дійти висновку, що для визнання правочину недійсним із застосуванням правового механізму, передбаченого нормами статті 231 ЦК України, необхідним є наявність у сукупності таких факторів як сам факт застосування до потерпілої сторони правочину фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи, що свідчить про вчинення правочину проти справжньої волі, а також наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється. Сам факт вчинення фізичного чи психологічного тиску для укладення правочину повинен мати місце на момент його вчинення.

Отже, для визнання правочину недійсним через вчинення його під впливом насильства або погрози необхідна наявність фізичного або психічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину, що і має бути доведено позивачем (постанови Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 907/113/18, від 18 грудня 2024 року у справі № 640/494/18, провадження № 61-15537св23).

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , установлено, що остання посилалась на вчинення психологічного тиску з боку відповідачки ОСОБА_3 , який полягав у тому, що 25 вересня 2019 року її та її чоловіка було викрадено із особистого домоволодіння та розвезено до різних громадських організацій нібито на лікування від наркоманії. Незважаючи на це, її примусово позбавили свободи та тримали з 25 червня 2019 року по 08 листопада 2019 року в громадській організації «Наркологічний Центр «Вибір» (далі - Центр). Згоду на її утримання в даному закладі надала її мати - ОСОБА_3 . Позивачка стверджує, що ніколи не перебувала на обліку і не зверталась за допомогою до наркологічних чи психіатричних закладів. Зазначала, що з самого початку перебування в Центрі, на неї здійснювався психологічний тиск, без її згоди та із застосуванням фізичної сили їй робили уколи невідомими препаратами, після яких вона втрачала орієнтацію в просторі, часто втрачала свідомість. Крім невідомих ліків, її морили голодом кілька днів, не давали їсти та пити. Працівники Центру говорили позивачці, що якщо вона хоче вийти з даного закладу живою та неушкодженою, вона має поставити підписи у документах, що їй принесуть, і тоді вона зможе повернутись додому. Позивачка вказувала, що не погоджувалась та зазначала про те, що їй необхідно ознайомитись із вказаними документами. У відповідь на це її починали так «лікувати», що вона боялась, що після цих ліків не зможе відновити свій стан здоров`я і вижити взагалі. Зазначає, що не мала сил більше терпіти, і в якийсь із днів, коли була дуже виснажена фізично і психічно, підписала якісь документи, потім ще підписувала, навіть не пам`ятає скільки разів. Як їй стало відомо, це відбулось з початку серпня 2019 року по жовтень 2019 року. Які документи їй давали на підпис позивачка не бачила, бо їй не дали прочитати та ознайомитись з ними. Пам`ятає лише, що це відбулось у присутності особи, яка назвалася нотаріусом. При цьому, документи, що підтверджують статус цієї особи для ознайомлення їй не надавались. Після підписання останнього документу, її протримали в громадській організації ще десь місяць, а потім, 08 листопада 2019 року видали довідку про проходження курсу психосоціальної реабілітації та відпустили.

Судом встановлено, що позивачка у період часу з 25 червня 2019 року по 08 листопада 2019 року перебувала на психосоціальній реабілітації в «Наркологічному Центрі «Вибір», де щодо неї здійснювалось певне лікування, а також були застосовані певні обмеження, зокрема і у спілкуванні по телефону, або ж було заборонено покидати Центр без дозволу чи супроводу працівників Центру.

Наявними у матеріалах доказами підтверджується, що 25 червня 2019 року ОСОБА_3 підписала добровільну згоду батьків пацієнта на участь в програмі ОО «НЦ «Вибір». У вказаній згоді зазначено, що мати ОСОБА_3 надає згоду на проходження курсу відновлення в реабілітаційній програмі ГО по формуванню здорового способу життя «НЦ «Вибір». Також ОСОБА_3 підписала розписку про добровільну згоду на позбавлення деяких особистих прав її родича: ОСОБА_1 на період проходження програми психосоціальної реабілітації в «Наркологічному Центрі «Вибір» на 180 днів, зокрема протягом двох тижнів з моменту надходження в Центр не телефонувати по телефону, а в подальшому - лише за погодженням з директором Центру; не виходити за межі Центру без дозволу чи супроводу працівника Центру (а.с.221 том 1).

ОСОБА_1 за ініціативою ОСОБА_3 прибула до Центру формування здорового способу життя для проходження курсу психосоціальної реабілітації 25 червня 2019 року і перебувала там на умовах договору №100 попередньої допомоги у виді комплексу послуг з реабілітації осіб із хімічною та не хімічною залежністю (а.с.67 том 2).

У паспорті учасника програми, де зазначені особисті дані ОСОБА_1 визначені обов`язки отримувача послуг та інші умови, а також передбачена відповідальність сторін (а.с.71 том 2).

З висновку про виконання програми «ОО НЦ ВИБІР» установлено, що програма реабілітації здійснена на 70%. Зазначено, що ОСОБА_1 зарекомендувала себе, як відповідальна особа.

Після повернення додому ОСОБА_1 звернулась до правоохоронних органів із заявою за фактом викрадення її, чоловіка та дітей із власного домоволодіння.Вказана заява зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та їй присвоєно номер кримінального провадження:0009518 (а.с.50-52 том 1). Станом на час розгляду цієї справи досудове розслідування не завершено.

Відтак, можна дійти висновків, що формування волі позивачки під час видачі довіреностей на ім`я ОСОБА_2 щодо уповноваження його здійснити дарування належного їй нерухомого майна на користь її матері ОСОБА_3 , відбувалося за втручання стороннього фактора, яким виступає психологічне насильство. Доводи позивачки заслуговують на увагу, оскільки поміщенням у Центр було змінено її звичний ритм життя, вона була без засобів зв`язку та деякий час не володіла інформацією про місцезнаходження її дітей, чоловіка, хвилювалась за своє здоров`я.

При цьому, колегія суддів враховує пояснення відповідача ОСОБА_2 , який підтвердив, що особисто не спілкувався з позивачкою щодо видачі оспорюваних довіреностей, не бачив її, всі переговори велись через її батька ОСОБА_6 телефоном, при цьому він вважав, що під час цієї розмови на гучному зв`язку також перебувала ОСОБА_1 і з нею було узгоджено всі умови правочинів, оскільки тривалий час надавав членам цієї сім`ї юридичну допомогу як адвокат.

ОСОБА_2 пояснив, що оспорювані довіреності він отримав поштою, йому було відомо про перебування ОСОБА_1 у НЦ "Вибір" на період підписання нею спірних довіреностей та укладення оспорюваних договорів дарування.

Представники відповідачки ОСОБА_3 у своїх поясненнях посилались на те, що оспорювані правочини вчинялись в інтересах сім`ї, про що позивачці було зрозуміло.

Разом з тим, у чому полягала така термінова необхідність у видачі позивачкою довіреностей на ім`я ОСОБА_2 та вчинення ним на підставі цих довіреностей оспорюваних правочинів саме у період перебування ОСОБА_1 в умовах реабілітаційного центру, відповідачі не пояснили.

Як зазначила сторона позивача та підтвердив відповідач ОСОБА_2 , про укладення від її імені договорів дарування на користь відповідачки ОСОБА_3 , від імені якої за довіреністю діяла ОСОБА_5 , ОСОБА_1 дізналась лише після того, як приїхала додому з НЦ "Вибір", і одразу почала вживати дії щодо скасування виданих на ім`я ОСОБА_2 довіреностей, звернулась до правоохоронних органів із заявами щодо неправомірних дій щодо обмеження її волі, переходу права власності на належне їй нерухоме майно.

При цьому, твердження відповідачів у справі, що в період видачі вказаних довіреностей позивачка посвідчувала заяви на виїзд її дітей за кордон, здійснювала певні платежі, не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються вказаних позовних вимог.

За викладених обставин, з урахуванням наданих позивачкою доказів, колегія суддів вважає, що її позовні вимоги в частині визнання недійсними довіреностей від 05 серпня 2019 року за №530 та від 20 вересня 2019 року за №708 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки під час видачі вказаних довіреностей позивачка обґрунтовано вважала, що на неї чиниться психологічний тиск з боку її батьків: матері ОСОБА_3 , яка узгодила її перебування в реабілітаційному центрі, та батька ОСОБА_6 , який в розмові з нею в умовах Центру наполягав на підписанні цих довіреностей і не спростував обставин його втручання у правовідносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо уповноваження останнього вчинити дії на представництво її інтересів при укладенні договорів дарування нерухомого майна на користь ОСОБА_3 .

Аналізуючи встановлені судом обставини в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що оспорювані правочини, зокрема довіреності від 05 серпня 2019 року за №530 та від 20 вересня 2019 року за №708,було вчинено ОСОБА_1 проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї психологічного тиску з боку відповідачки ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_6 ,а тому є підстави для визнання оспорюваних довіреностей недійсними.

За вказаних обставин і укладені представником дарувальника, який діяв підставі цих довіреностей, спірні договори дарування від 15 серпня 2019 року та від 05 листопада 2019 року також підлягають визнанню недійсними, враховуючи, що на момент вчинення правочину формування волі особи, яка вчиняє правочин, відбувалося внаслідок втручання стороннього фактора - психічного тиску з боку контрагента та іншої особи (дефект волі) з метою спонукання до вчинення тих дій, які особа не бажала б вчинити без наявності таких психічних страждань.

Щодо позовних вимог позивачки про скасування рішень про державну реєстрацію прав на їх обтяжень в реєстрі прав власності з одночасним визнанням за нею права власності на житловий будинок із земельною ділянкою, земельну ділянку та нежитлове приміщення, колегія суддів зазначає таке.

Повернення майна у фактичне володіння особи, на користь якої суд ухвалив рішення, здійснюється в межах виконавчого провадження у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Водночас відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається за принципом реєстраційного підтвердження володіння.

Абзацами другим та третім частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

За такого правового регулювання виконання приписів частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за наявності судового рішення про визнання недійсним документа, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав (у даній справі договорів дарування нерухомого майна, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав відповідачки 2 на житловий будинок із земельною ділянкою, земельну ділянку та нежитлове приміщення), приведе до вчинення у Державному реєстрі прав дій, що забезпечать відновлення реєстраційного підтвердження володіння відповідним майном позивачкою ОСОБА_1 .

Про те, що визнання недійсним у судовому порядку оспорюваного договору, за яким відчужувалося нерухоме майно, є правовою підставою для внесення відповідних змін до Державного реєстру прав вже зазначалось в ухвалених постановах Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 712/4755/21 наведено висновок такого змісту:

«Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Зважаючи на приписи статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнання недійсним у судовому порядку оспорюваних договорів дарування і скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі прав власності є достатнім способом захисту порушених прав ОСОБА_1 та правовою підставою для внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Подібний висновок викладено і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2024 року у справі № 910/2592/19, у якій, зокрема, зазначено, що:« 268. Згідно із частиною третьою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком: державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються; державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав.

За таких обставин до відновлення порушених прав позивачки призведе задоволення її позовних вимог шляхом: визнання недійсним договору дарування житлового будинку з господарсько -побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,100 гектарів, кадастровий номер :04:012:0008, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), який посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталією Володимирівною 15 серпня 2019 року та зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій під номером 954 та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі прав власності індексний номер: 48249352 від 15 серпня 2019 року 11:21:03, прийнятого державним реєстратором - приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградська область Буліч Наталією Володимирівною; визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 15 серпня 2019 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер якої :04:012:0009, площею 0,0442 га, що посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталією Володимирівною та зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій під номером 956 і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі прав власності індексний номер: 48249809 від 15 серпня 2019 року 11:31:49, прийнятого державним реєстратором - приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Буліч Наталією Володимирівною; визнання недійсним договору дарування нежитлового приміщення, що знаходиться в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталією Володимирівною 05 листопада 2019 року та зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій під номером 1279 і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі прав власності індексний номер: 49520166 від 05 листопада 2019 року 10:35:32, прийнятого державним реєстратором - приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Буліч Наталією Володимирівною.

Разом з тим, позовні вимоги щодо одночасного визнання за ОСОБА_1 права власності на спірні об`єкти нерухомості не потребується, оскільки беручи до уваги ст. 26 ЗУ ««Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі судового рішення у цій справі, зокрема із визнанням недійними договорів та скасуванням рішень про державну реєстрацію, відповідні права позивачки повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації.

За таких обставин у цій частині позову слід відмовити.

Отже, з урахуванням зазначеного, на підставі досліджених судом доказів, колегія суддів дійшла висновків про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи, не дослідив належним чином надані позивачкою докази, а також не звернув уваги на положення ст. 231 ЦК України, як на підставу позовних вимог позивачки, яка хоч і розуміла, що робить, але діяла під примусом - через страх, моральний тиск, її волевиявлення не було вільним, мав місце зовнішній вплив з боку інших осіб, вчинені від її імені правочини оспорюються стороною, яка обгрунтовано стверджує, що діяла під примусом, і може вимагати повернення отриманого обдарованою на підставі недійсних правочинів майна, тому дійшов помилкових висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

На підставі п. 2-4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2025 року скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог позивачки, а саме в частині визнання недійсною довіреності від 05 серпня 2019 року, за номером у реєстрі нотаріальних дій 530, що видана від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_2 та посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергієм Івановичем; визнання недійсною довіреності від 20 вересня 2019 року, за номером в реєстрі нотаріальних дій 708, що видана від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_2 та посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергієм Івановичем; визнання недійсним договору дарування житлового будинку з господарсько -побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,100 гектарів, кадастровий номер :04:012:0008, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), який посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталією Володимирівною 15 серпня 2019 року та зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій під номером 954 і скасуванню рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі прав власності індексний номер: 48249352 від 15 серпня 2019 року 11:21:03, прийнятого державним реєстратором - приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградська область Буліч Наталією Володимирівною; визнанню недійсним договору дарування земельної ділянки від 15 серпня 2019 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер якої :04:012:0009, площею 0,0442 га, що посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталією Володимирівною та зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій під номером 956 і скасуванню рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі прав власності індексний номер: 48249809 від 15 серпня 2019 року 11:31:49, прийнятого державним реєстратором - приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Буліч Наталією Володимирівною; визнанню недійсним договору дарування нежитлового приміщення, що знаходиться в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталією Володимирівною 05 листопада 2019 року та зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій під номером 1279 і скасуванню рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі прав власності індексний номер: 49520166 від 05 листопада 2019 року 10:35:32, прийнятого державним реєстратором - приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Буліч Наталією Володимирівною.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги позивачки до відповідача ОСОБА_2 задоволено в частині визнання недійсними довіреностей, із нього на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1 816 грн, а також 2 724 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Оскільки позовні вимоги позивачки до відповідачки ОСОБА_3 задоволено в частині визнання недійними договорів дарування, а також скасування рішень про державну реєстрацію, із неї на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 5 448 грн та подачу апеляційної скарги у розмірі 8 172 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Петренко Ксенія Олександрівна, задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталія Володимирівна, приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергій Іванович, ОСОБА_6 про визнання довіреностей та договорів дарування недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію.

Визнати недійсною довіреність від 05 серпня 2019 року, за номером у реєстрі нотаріальних дій 530, що видана від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_2 та посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергієм Івановичем.

Визнати недійсною довіреність від 20 вересня 2019 року, за номером в реєстрі нотаріальних дій 708, що видана від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_2 та посвідчена приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергієм Івановичем.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку з господарсько -побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,100 гектарів, кадастровий номер :04:012:0008, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), який посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталією Володимирівною 15 серпня 2019 року та зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій під номером 954 і скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі прав власності індексний номер: 48249352 від 15 серпня 2019 року 11:21:03, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградська область Буліч Наталією Володимирівною.

Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 15 серпня 2019 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер якої :04:012:0009, площею 0,0442 га, що посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталією Володимирівною та зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій під номером 956 і скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі прав власності індексний номер: 48249809 від 15 серпня 2019 року 11:31:49, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Буліч Наталією Володимирівною.

Визнати недійсним договір дарування нежитлового приміщення, що знаходиться в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Буліч Наталією Володимирівною 05 листопада 2019 року та зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій під номером 1279 і скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі прав власності індексний номер: 49520166 від 05 листопада 2019 року 10:35:32, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Буліч Наталією Володимирівною.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 816 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 5 448 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 724 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 8 172 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 17.10.2025.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник