Справа № 696/1167/25
Провадження № 2/696/501/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області в складі

головуючої судді Ніколенко О.Є.,

секретаря Старущенко Н.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулося до суду з вищевказаним позовом.

Обґрунтовуючи вимоги даного позову, позивач вказує на те, що 18.01.2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 332021065, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит, сума якого складає 5500 грн.

28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №28/1118-01, на виконання умов якого право вимоги за кредитним договором №332021065 від 18.01.2024, укладеним між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».

19.12.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу №19/1224-01, на виконання умов якого право вимоги за кредитним договором №332021065 від 18.01.2024, укладеним між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС».

08.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №08/07/25-Е, на виконання умов якого право вимоги за кредитним договором №332021065 від 18.01.2024, укладеним між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 , перейшло до позивача.

Таким чином, станом на момент передачі права вимоги заборгованість відповідача за кредитним договором №332021065 від 18.01.2024 становить 22453,20 грн., з яких: 5400,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 17053,20 грн. заборгованість за відсотками. У зв`язку з цим позивач просить суд задовольнити даний позов та стягнути з ОСОБА_1 наявну заборгованість у розмірі 22453,20 грн., а також понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 03.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

03.10.2025 від представника відповідача надійшов відзив, у якому проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивач не набув права вимоги до позивача, оскільки ним не доведено факту відступлення права грошової вимоги до відповідача від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», відповідно від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАСН», та відповідно від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ФК «ЕЙС». В обґрунтування вказує, що кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем був укладений лише 18.01.2024, тобто на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 права вимоги, що настане в майбутньому, існувати не могло. Зазначає, що витрати на правничу допомогу також необгрунторвані та до задоволення не підлягають.

06.10.2025 від представника відповідача надійшла відповідь на відзив, у якому він просить позов задовольнити, вказує, що 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу, строк дії якого встановлений до 28.11.2019 та неодноразово продовжений додатковими угодами до 31.12.2024. Відповідно до умов даного договору передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. Враховуючи, що до позовної заяви долучені власне вказаний договір факторингу та витяг з реєстру прав вимоги №276 від 19.03.2024, позивач вважає доведеними передачу права вимоги за первісним договором факторингу та, відповідно, і наступними. Отже, у позивача наявне право вимоги до відповідача за кредитним договором №332021065 від 18.01.2024.

Позивач просить суд прийняти позовну заяву до розгляду та розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, у відзиві просили розглядати справу без їх участі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.01.2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 332021065, шляхом підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором кредитного договору №332021065 від 18.01.2024 з додатками, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит, сума якої складає 5400 грн.

28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ТОВ «Таліон Плюс» договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язався відступити на користь ТОВ «Таліон Плюс» вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 2.1 укладеного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.

Згідно п. п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Відтак, договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу.

Відповідно до пункту 8.2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року строк дії договору закінчується 28.11.2019 року.

Додатковими угодами від 28.11.2019 року, 31.12.2020 року, 31.12.2021 року, 31.12.2022 року, 31.12.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено строк дії договору до 31.12.2024 року включно.

З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п.1.5 договору факторингу, реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку №1 до договору.

Тобто, реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності сторін.

Пунктом 2.1 розділу 2 (предмет договору) договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Тобто предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

На виконання умов договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 право вимоги за кредитним договором №332021065 від 18.01.2024, укладеним між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», що підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги №276 від 19.03.2024.

Таким чином, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором №332021065 від 18.01.2024.

В подальшому, 19.12.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу №19/1224-01, на виконання умов якого право вимоги за кредитним договором №332021065 від 18.01.2024, укладеним між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», що підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги №1 від 19.12.2024.

В подальшому, 08.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №08/07/25-Е, на виконання умов якого право вимоги за кредитним договором №332021065 від 18.01.2024, укладеним між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС», що підтверджується витягом з Реєстру боржників від 08.07.2025 до договору факторингу №08/07/25-Е.

Отже, посилання сторони відповідача на недоведеність переходу права вимоги за первинним договором факторингу, та відповідно, відсутність наявного права вимоги у позивача, спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 01.09.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором № 332021065 від 18.01.2024 становить 22453,20 грн., з яких: 5400,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 17053,20 грн. заборгованість за відсотками.

З витребуваної виписки по картці № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , вбачається, що на картковий рахунок відповідача дійсно були зараховані грошові кошти у розмірі 5400 грн. в день укладення кредитного договору № 332021065 від 18.01.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчать реквізити та підпис сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При укладенні кредитного договору сторони досягли згоди щодо предмету та строку дії договору, порядку його укладення.

Отже, при підписанні договору відповідач був повністю ознайомлений із умовами кредитного договору № 332021065 від 18.01.2024.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач вказує, що первісний кредитор надав відповідачу кредит у розмірі 5400 грн., однак останній не виконував належним чином зобов`язань щодо повернення коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 22453,20 грн., на підтвердження чого надав розрахунок заборгованості за договором.

Сума заборгованості відповідачем ніяк не оспорюється.

Доказів виконання наявних грошових зобов`язань ні перед позивачем у справі ні перед попередніми кредиторами відповідачем суду не надано.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що відповідачка взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені кредитним договором належним чином не виконала. Отже, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту підлягають повному задоволенню.

Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат та витрат на правничу допомогу, то суд приходить до наступного

Частинами 1та 3 статті 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.

Враховуючи обсяг правничої допомоги позивачу при розгляді цієї справи та у відсутності потреби у додатковому збиранні доказів, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, які мають бути відшкодовані позивачу за рахунок відповідача, слід визначити в сумі 5000,00 грн., що відповідає засадам співмірності зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг, а також критеріям розумності та справедливості.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача 2422,40 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 279, 263-265, ЦПК України, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610, 611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 332021065 від 18.01.2024 у розмірі 22453 (двадцять дві тисячі чотириста п`ятдесят три) гривні 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 20.10.2025.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», , місцезнаходження: 02090, м. Київ, вул. Алматинська, буд. 8, оф. 310а.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.Є. Ніколенко