Справа № 577/6186/25
Провадження № 2-з/577/31/25
У Х В А Л А

забезпечення позову

"21" жовтня 2025 р.

суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Гетьман В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ :

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , мешканцю АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , мешканці АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 в межах суми стягнення 6000 доларів США, що еквівалентно 250000 грн. Вимоги обгрунтовує тим, що 25.10.2024 р. уклала з ОСОБА_2 договір позики на суму 6000 доларів США, до 25.11.2024 р. У вказаний строк відповідач не повернув позику. До Конотопського міськрайонного суду підготовлено позовну заяву про стягнення солідарно з ОСОБА_2 за ОСОБА_3 заборгованості. Оскільки відповідачі ухиляються від повернення боргу, існують підстави вважати, що вони можуть здійснити дії направлені на відчуження грошових коштів та свого майна з метою ухилення від сплати боргу, у зв`язку з чим існує необхіднсть у затосуванні заходів забезпечення позову.

Дослідивши надану заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ч. 3 ст.153 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із наведеного випливає, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі накладення арешту на об`єкт нерухомого майна без наміру власника його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

Зі змісту заяви вбачається, що предметом позову є стягнення заборгованості у розмірі 6000 доларів США, що, станом на момент подання позову, є еквівалентом 250000 грн.

Загалом, оскільки предметом позову має стати стягнення значної суми коштів, накладення арешту на належне боржнику майно, як вид забезпечення позову, може бути застосований шляхом накладення такого арешту в межах ціни позову.

Оскільки невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення у справі (якщо вимога про стягнення 250000 грн боргу не буде забезпечена ліквідним майном або коштами), необхідно забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 , мешканцю АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , мешканці АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на праві приватної власності (рухоме та/або нерухоме, та/або кошти), на суму ціни позову 6000 доларів США, що еквівалентно 250000 грн.

Згідно ч. 1, 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст. ст. 149-157 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву задовольнити.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації, мешканці АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 в межах суми стягнення 6000 доларів США, що еквівалентно 250000 грн.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно відповідно до вимог ст. 157 ЦПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

СуддяВ. В. Гетьман