Справа № 456/5520/24 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В. М.
Провадження № 22-ц/811/2170/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цьони С.Ю.

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , представника ІНФОРМАЦІЯ_1 (В/Ч НОМЕР_1 ) - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 квітня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

в жовтні 2024 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обгрунтування заяви покликається на те, що у 2021 вона та ОСОБА_6 проживали у цивільному шлюбі, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного. У зв`язку з військовими діями на території Луганської області були вимушені виїхати до Львівської області, як внутрішньо переміщені особи. У жовтні 2021 ОСОБА_6 підписав контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України. Влітку 2023 року він запропонував їй одружитись, проте зареєструвати шлюб вони не змогли через проходження ОСОБА_6 військової служби в Державній прикордонній службі України. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась донька, ОСОБА_7 , запис про батька в свідоцтві про народження було вчинено відповідно до положень ст. 135 СК України, зі слів матері, оскільки на час народження вони з ОСОБА_6 не перебували у зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_6 визнавав ОСОБА_7 своєю донькою, зокрема, неодноразово через відеозв`язок співав колискові, розповідав казки, проявляв батьківську турботу, надсилав кошти на потреби її та дитини. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №12-17-780/24 від 10.09.2024 року, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 загинув на бойових позиціях в Харківській області, Куп`янському районі, населеному пункті Піщане. Вказує, що встановлення факту батьківства загиблого ОСОБА_6 щодо ОСОБА_7 їй необхідне для реалізації права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.

З наведених підстав просить:

встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

виключити з актового запису про народження №9 від 06.03.2024 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Виконавчим комітетом Мошинської міської ради) всі відомості про батька: «прізвище», «ім`я», «дату народження», а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

внести зміни до актового запису про народження №9 від 06.03.2024 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Виконавчим комітетом Мошинської міської ради) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зазначивши відомості про батька: «прізвище», «ім`я», «дату народження» - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 квітня 2025 року заяву задоволено.

Встановлено факт батьківства, а саме, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Виключено з актового запису про народження №9 від 06.03.2024 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Виконавчим комітетом Мошинської міської ради) всі відомості про батька: «прізвище», «ім`я», «дату народження», а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Внесено зміни до актового запису про народження №9 від 06.03.2024 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Виконавчим комітетом Мошинської міської ради) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зазначивши відомості про батька: «прізвище», «ім`я», «дату народження» - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт вказує, що ОСОБА_1 є матір`ю загиблого ОСОБА_6 та мала бути залучена до участі у даній справі, оскільки є єдиною та найближчою родичкою загиблого ОСОБА_6 та заперечує факт, що її син є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вважає, що суд першої інстанції задовольнив клопотання про призначення молекулярно - генетичної експертизи за заявою особи, яка на момент подання заяви у даній справі не перебувала у жодних родинних чи інших відносинах із ОСОБА_6 , а зразки ДНК такого були передані без відома його матері. Також при вирішенні питання призначення експертизи та при зобов`язанні КЗОЗ Харківського ОБ СМЕ направлення архівних зразків для проведення експертизи, судом не з`ясовано чи було дотримано порядок відібрання таких зразків та порядок зберігання їх згідно норм чинного законодавства, зокрема Порядку проведення патологоанатомічного розтину, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 06.09.2021 року № 1877. Наголошує, що ОСОБА_6 після смерті був підданий кремації та перед тим опізнаний. Суд першої інстанції, зазначивши про спільне проживання, вийшов за межі вимог, оскільки фактично визнав факт спільного проживання однією сім`ю без реєстрації шлюбу. Звертає увагу на те, що дана справа не підлягає розгляду в окремому провадженні, оскільки заява подана ОСОБА_3 з метою отримання та виплата одноразової грошової допомоги після смерті військовослужбовця, яку станом на даний час отримує мати ОСОБА_6 , а відтак між сторонами існує спір. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, думку представника ІНФОРМАЦІЯ_1 (В/Ч НОМЕР_1 ) - ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з фактично встановлених судом обставин, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 спільно проживали з 2021 року, і що за час спільного проживання у них народилася донька, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується висновком експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВСУ від 17.03.2025 №СЕ-19/114-25/250-БД, відповідно до якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 може бути біологічним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ймовірність даної події становить 99,99999999%..

Судом також встановлено наявні підстави для виключення з актового запису про народження № 9 від 06.03.2024 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане виконавчим комітетом Моршинської міської ради) всіх відомостей про батька: «прізвище», «ім`я», «дату народження», а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . внесення зміни до актового запису про народження № 9 від 06.03.2024 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане виконавчим комітетом Мошинської міської ради) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зазначивши відомості про батька: «прізвище», «ім`я», «дату народження» - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наведений у частині 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

-факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

-встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

-заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 та від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17 червня 2024 року у справі № 753/21178/21 та від 11 вересня 2024 року № 335/4669/23.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини та за рішенням суду. Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині 3 статті 128 цього Кодексу.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Та обставина, що питання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України. ( постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року у справі №206/1906/23/.

Заяви про встановлення факту батьківства загиблого військовослужбовця підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки метою звернення заявників до суду із такою заявою є захист сімейних та спадкових прав, а також соціальний захист членів його сім`ї (постанови Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі №552/4291/22, від 05 червня 2024 року у справі №557/1535/23, від 24 липня 2024 року у справі №753/858/23).

Зміст заяви ОСОБА_3 свідчить про те, що вона в порядку окремого провадження просить встановити факт батьківства, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який загинув під час виконання військового обов`язку, пов`язаного з проходженням служби у Збройних Силах України, є батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Обгрунтовуючи заяву, ОСОБА_3 зазначає, що встановлення даного факту їй необхідно для отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 06.03.2024 виконавчим комітетом Моршинської міської ради, ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Стрий Львівської області (батьки - ОСОБА_8 та ОСОБА_3 ).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №12-17-780/24 від 10.09.2024 року, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 загинув на бойових позиціях в Харківській області, Куп`янському районі, населеному пункті Піщане.

Відповідно до висновку експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВСУ від 17.03.2025 №СЕ-19/114-25/250-БД, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 може бути біологічним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ймовірність даної події становить 99,99999999%.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно 05.10.2024 року, підтверджується, що матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_1 .

Саме матір загиблого ОСОБА_6 - ОСОБА_1 оскаржила рішення суду, заперечує батьківство її сина щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стверджує, що саме вона отримує одноразову грошову допомогу.

Отже, мати загиблого ОСОБА_6 - ОСОБА_1 вважає лише себе суб`єктом, який відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має право на отримання одноразової грошової виплати та вчинила певні дії щодо отримання зазначеної грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, її сина ОСОБА_6 .

Як стверджує апелянт в апеляційній скарзі, заявниці ОСОБА_3 було відомо про те, що у ОСОБА_6 є с матір, в неї були її контактні дані, однак заявник не повідомила її про розгляд справи, ні вона, ні суд першої інстанції не залучили її до розгляду справи, як заінтересовану особу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що ОСОБА_1 , як матір загиблого військовослужбовця, отримує одноразову грошову допомогу після смерті сина, звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_3 також зазначає, що встановлення цього факту їй потрібно для отримання одноразової грошової допомоги їх спільною з ОСОБА_6 донькою, ОСОБА_7 .

Враховуючи те, що матір загиблого ОСОБА_6 отримує одноразову грошову допомогу, те, що на отримання цієї допомоги після встановлення факту батьківства ОСОБА_6 щодо ОСОБА_7 , в її інтересах на отримання цієї допомоги претендуватиме її матір, ОСОБА_3 , а також те, що матір загиблого ОСОБА_6 - ОСОБА_1 заперечує батьківство сина, ОСОБА_6 , щодо дитини, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , заперечує щодо встановлення факту батьківства, а відтак і заперечує право на отримання ОСОБА_3 на дитину одноразової грошової допомоги, що свідчить про те, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 існує спір про право на отримання одноразової грошової допомоги, а встановлення юридичного факту, про який просить заявник, породжуватиме правовий наслідок й впливатиме на права ОСОБА_1 , що не було враховано судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення суду, а відтак колегія суддів приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, не підлягає встановленню в порядку окремого провадження та може бути встановлено виключно в порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта в цій частині, разом з тим вважає безпідставними доводи апелянта про незаконність оскаржуваного судового рішення та його скасування з підстав незалучення матері загиблого ОСОБА_6 - ОСОБА_1 , як заінтересованої особи, оскільки незалучення відповідної заінтересованої особи не може слугувати підставою для відмови в задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення (постанови Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі №686/11198/22, від 12 березня 2025 року у справі №235/1547/24).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 17 ЦПК України).

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (стаття 18 ЦПК України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦК України).

Тлумачення частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків (див.: постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 січня 2024 року у справі № 750/13149/21 (провадження № 61-6054сво23)).

У разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 січня 2024 року у справі № 750/13149/21 (провадження № 61-6054сво23)).

Як встановлено судом апеляційної інстанції оскаржуване рішення суду стосується прав та інтересів ОСОБА_1 , а відтак вона вправі була оскаржити це рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Частина 4 статті 315 ЦПК України передбачає, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Оскільки під час розгляду справи виник спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, що не було враховано судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що заяву ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства слід залишити без розгляду, роз`яснивши ОСОБА_3 право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315, ст. ст. 367, 368, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 квітня 2025 року - скасувати, заяву ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_3 право на подання позову на загальних підставах.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 17.10.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк