Провадження № 6/686/420/25
УХВАЛА

01 жовтня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі

в складі головуючого судді Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

В вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого вказав, що 31 липня 2019 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області у справі № 686/20324/19 за заявою ОСОБА_2 виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30 липня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак, оскільки правові підстави для видачі вказаного вище наказу були відсутні, оскільки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільно проживали разом із ОСОБА_1 з моменту народження дітей і до 11 червня 2025 року, що свідчить про відсутність боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 , що виключає правові підстави для видачі судового наказу. З матеріалів справи, зокрема, доказів, які додаються до цієї заяви, вбачається те, що діти постійно проживали з сторонами, які перебувають у зареєстрованому шлюбі, перебувають на їх спільному утриманні, що не спростовується стороною стягувача. Проживання дітей разом із батьком, повне утримання ним своїх дітей в силу закону, а саме статей 180, 181 СК України, виключає наявність у боржника обов`язку сплачувати на користь стягувача аліменти на утримання цих ж дітей. Таким чином, той з батьків, хто проживає разом із дітьми та добровільно бере участь в утриманні дітей, не може бути зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки такі діти вже перебувають на його утриманні та проживають із ним. Враховуючи вищевикладене, стягнення з ОСОБА_1 аліментів на підставі судового наказу в примусовому порядку на утримання дітей, які і так ним утримуються, не відповідає принципам законності та справедливості.

Представник заявника подав заяву про розгляд справи за відсутності заявника та його представника, про час та місце судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку.

Стягувач ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить в задоволенні заяви відмовити.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.10.2009, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 є батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження серія НОМЕР_2 та серія НОМЕР_3 відповідно.

Судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2019 року у справі № 686/20324/19 за заявою ОСОБА_2 стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30 липня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

ОСОБА_1 звертаючись до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконання вказував, що на час видачі судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, діти постійно проживали зі сторонами, які перебувають у зареєстрованому шлюбі, перебували на їх спільному утриманні, що виключає правові підстави для видачі судового наказу.

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 2 ЦПК України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад цивільного судочинства.

За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

В силу статі 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України).

Згідно зі статтею 173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Із положень частини четвертої статті 15 Сімейного кодексу України (далі СК України) слідує, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першою 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судовий наказ як особлива форма судового рішення видається судом на підставі документів, які підтверджують безспірність матеріально-правових вимог особи, що звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу. Таке судове рішення може бути прийняте за вимогою про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Судовий наказ є виконавчим документом.

Чинне законодавство закріплює принцип обов`язковості судового рішення, що набрало законної сили. Обов`язковість судового рішення поширюється як на осіб, які брали участь у справі, так і будь-яких інших осіб та організацій.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на звернення до суду було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції) від 19 березня 1997 року, заява №18357/91, пункт 40).

За змістом статті 432 ЦПК України суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню лише у випадку, якщо його було видано помилково або якщо у боржника повністю або частково відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа (зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили; коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання), та матеріально-правові, до яких відносяться визначені матеріальним законом обставини, що вказують на припинення зобов`язання (зокрема: зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

Однією з підстав припинення зобов`язання є його належне виконання.

Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За судовим рішенням, у тому числі за судовим наказом, кошти на утримання дітей (аліменти) можуть бути стягнуті з батька або матері дітей у частці від їх доходу або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом із яким проживає дитина.

Сторони мають двох малолітніх дітей, яких ОСОБА_1 зобов`язаний утримувати до досягнення ними повноліття. З огляду на те, що матеріально-правові та процесуально правові підстави для невиконання оспорюваного судового наказу відсутні.

Щодо доводів заявника про спільне проживання та утримання дітей, слід зазначити, що спільне проживання батьків і дітей не звільняє одного з батьків від обов`язку сплачувати аліменти, якщо такий обов`язок встановлено судовим наказом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ст. 181 СК України передбачає, що аліменти можуть стягуватися незалежно від того, чи проживають батьки разом. Доводи ОСОБА_1 про спільне утримання дітей не є достатньою підставою для припинення дії судового наказу, оскільки не підтверджує зміни обставин, які б виключали необхідність сплати аліментів, наприклад, офіційної угоди між сторонами, затвердженої судом, чи інших юридичних підстав, передбачених ст. 273 СК України.

Враховуючи вищевикладене, заява ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 18, 173, 258-260, 353, 432 ЦПК України, суд -

постановив:

В заяві ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення повного тексту ухвали суду: 01.10.2025.

Суддя: