ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/5177/25 Провадження 2/636/2782/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області в складі:

головуючого судді Золотоверхої О.О.,

за участю секретаря судового засідання Марченко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, про скасування державної реєстрації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

20.06.2025 позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0.1916 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:001:1046.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Позивачу стало відомо, що земельна ділянка, на якій розташований вказаний будинок, позначений в технічному паспорті літ. «А», увійшла під час приватизації ОСОБА_2 до складу її земельної ділянки. Так, з незрозумілих та невідомих обставин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить позивачу на праві власності, а земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування цього житлового будинку, належала ОСОБА_2 , яка є власницею житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач звернувся до ТУ Держгеокадастру у Харківській області та Введенської селищної ради про надання належним чином завіреної копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд АДРЕСА_1 , але відповіді не отримав, тому вимушений був звернутися до суду.

14.03.2024 Чугуївським міським судом Харківської області було винесено рішення по справі №636/65/21 (провадження 2/636/571/24) за позовом ОСОБА_1 до Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області та ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування. Даним рішенням визнано недійсним та скасовано рішення XLV сесії VII скликання Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області «Про затвердження технічної документації із землеустрою ОСОБА_2 щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 . Також скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1916 га, кадастровий номер :00:001:1046, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 06.09.2024 Департаментом реєстрації Харківської міської ради за даним рішенням суду було припинено речове право ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку.

На даний час земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:1046 у власності чи користуванні фізичних та юридичних осіб не перебуває.

09.05.2024 позивач звернувся до ФОП ОСОБА_3 для розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки. На даний час виготовити технічну документацію не є можливим, через неможливість присвоїти кадастровий номер земельній ділянці позивача у зв`язку з наступним: У оскаржуваній/скасованій технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка під моїм будинком по АДРЕСА_2 включена до земельної ділянки ОСОБА_2 . Цій земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер :00:001:1046. Це і стало підставою для скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку ОСОБА_2 рішенням Чугуївського міського суду Харківської області по справі №636/65/21.

Для того, щоб позивач міг скористатися своїм правом на передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , необхідно скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :00:001:1046.

20.02.2025 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з заявою про скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :00:001:1046. 25.02.2025 ГУ Держгеокадастру у Харківській області було розглянуто звернення стосовно скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:1046, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . З відповіді №П58/0/9.1-62/0/21-25 від 25.02.2025, скасування державної реєстрації земельної ділянки не вбачається можливим на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області по справі №636/65/21.

Наявність запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:1046 порушує права ОСОБА_1 , оскільки унеможливлює державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки позивача із присвоєнням їй відповідного кадастрового номера, а тому слід скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :00:001:1046.

01.07.2025 через систему «Електронний суд» від ГУ Держгеокадастру в Харківській області надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позову, просив у його задоволенні відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив наступне.

Щодо недоведеності наявності порушення законних прав та інтересів позивача Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області. Згідно тексту позовної заяви, не вбачається можливе порушення права позивача, спричинене діями або бездіяльністю Головного управління. Позивачем не оскаржуються дії або бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Харківській області як відповідача по цій справі, а також не зазначено, яку норму та якого закону було порушено Головним управлінням, щоб визначити його статус в якості відповідача по даній справі та не зазначено, яким чином діями чи бездіяльністю Головного управління порушуються права Позивача. Головне управління прав та законних інтересів позивача по даній справі не порушувало, тому вважає позовну заяву ОСОБА_1 необґрунтованою, та в частині вимог до Головного управління такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача скасувати державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі повідомлено наступне. Згідно із Законом України «Про Державний земельний кадастр» - Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Відповідно до частин 3 та 5 статті 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр», яка визначає загальні засади ведення Державного земельного кадастру, порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом. Система органів Державного земельного кадастру регламентована статтею 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр», за правилами частин 1-3 якої ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. За приписами статті 7 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належать, окрім іншого: ведення та адміністрування Державного земельного кадастру; здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні. Відповідно до статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Частинами 3,4 цієї статті передбачено, що сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до частини 10 вказаної статті державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Частиною 13 статті 79-1 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). За змістом статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Законодавством розмежовано державну реєстрацію земельної ділянки, тобто внесення до Державного земельного кадастру відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (стаття 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр») та державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки, яка відповідно до частини 10 статті 79-1 Земельного кодексу України здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до абзацу 4 пункту 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав. їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Ухвалення судом рішення про визнання не чинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання не чинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Відповідно до пункту 60, 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 № 1051, запис у Поземельній книзі скасовується державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку. Відповідно до підпункту 2 пункту 114 Порядку, який визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру. Натомість, як випливає із позовної заяви, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області діяло в межах повноважень та у спосіб, передбачені законодавством, оскільки підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі передбачені статтею 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» були відсутні. Це свідчить про відсутність порушень прав позивача з боку ГУя Держгеокадастру у Харківській області, у зв`язку із чим, вважаємо, що позов подано передчасно, оскільки передбачені законодавством підстави для скасування реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі станом на дату звернення із позовом відсутні.

10.07.2025 позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що з відзивом він не погоджується. Позивачем не оскаржується дія чи бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Права позивача порушені саме неможливістю приватизувати земельну ділянку під житловим будинком, що належить позивачу, через те, що земельна ділянка вже входить до складу сусідської земельної ділянки та їй присвоєно кадастровий номер. Для того, щоб позивач міг скористатися своїм правом на передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , необхідно скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :00:001:1046. ГУ Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань, крім іншого, здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством. Тож державна реєстрація земельної ділянки шляхом внесення до Державного земельного кадастру передбачених законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера є результатом реалізації органами Держгеокадастру належних їм контрольних функцій у сфері управлінської діяльності. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки(за наявності таких прав, обтяжень). Проте при винесенні судового рішення по справі №636/65/21 (провадження 2/636/571/24) питання скасування державної реєстрації земельної ділянки розглянуто не було, було винесено рішення саме про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,1916 га, кадастровий номер :00:001:1046, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Згідно з частиною 6 статті 16 Закону України Про Державний земельний кадастр кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі (пункт 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051): ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.

Таким чином, позивачем обрано вірний спосіб захисту свого порушеного права, тому позовні вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Чинними нормами законодавчих актів України не передбачено механізму самостійного звернення позивача до органів Держгеокадастру із заявою про скасування протиправного запису, який порушує його права. Наявність запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:1046 порушує права ОСОБА_1 , оскільки унеможливлює державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки позивача із присвоєнням їй відповідного кадастрового номера, а тому слід скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :00:001:1046.

Позивач надав заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Від Новопокровської селищної ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника, просили прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Представник ГУ Держагекадастру у Харківській області надала заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника, у задоволенні позову відмовити.

Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта позивача (а.с.7).

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.07.2020 (а.с.17) та підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.07.2020 №215109804 (а.с.18). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав №333263435 від 23.05.2023 (а.с.19) вбачається, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частини вказаного будинку на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області №636/2723/20 від 11.05.2021.

Згідно рішення ХХХV сесії VІІІ скликання Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області б/н від 23.04.2024 «Про перейменування вулиць та провулків в населених пунктах Новопокровської селищної територіальної громади Чугуївського району Харківської області» у с. Тернова, Чугуївського району, Харківської області вулиця «Суворова» перейменована на «Затишна».

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 14.03.2024 по справі №636/65/21 (н/п 2/636/571/24) (копія а.с.9-12), з врахуванням ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 15.08.2024 про виправлення описки по справі №636/65/21 (н/п 2/636/571/24) (копія а.с.13) позов ОСОБА_1 до Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області та ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевої самоврядування задоволено; визнано недійсним та скасовано рішення б/н від 23.12.2019 XLV сесії VII скликання Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області «Про затвердження технічної документації із землеустрою ОСОБА_2 щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу безкоштовно у приватну власність земельку ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 »; скасовано державну реєстрацію праві власності на земельну ділянку площею 0,1916 га, кадастровий номер :00:001:1046, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908.00 грн. Вказане рішення набрало законної сили 25.04.2024 (ухвала суду від 15.08.2024 набрала законної сили 02.09.2024).

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищевказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.07.2020 та підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.07.2020; рішенням позачергової ХLV сесії VII скликання Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 23.12.2019 затверджено ОСОБА_2 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ; у наданій затвердженій технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка під будинком ОСОБА_1 включена до земельної ділянки ОСОБА_2 .

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав №398254113 від 08.10.2024 (а.с.14) щодо земельної ділянки кадастровий №:00:001:1046 площею 0.1916 га (р.№ об`єкта нерухомого майна 254) речове право №35262672 від 27.01.2020 ОСОБА_4 припинено 06.09.2024 на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області №636/65/21 від 14.03.2024.

09.05.2024 ОСОБА_1 укладено договір №09.05.01 про розроблення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з ФО-П ОСОБА_3 щодо виготовлення технічної документації та обмінного файлу формату XML та реєстрації земельної ділянки ДЗК через електронний портал (копія а.с.15).

З листа ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 25.02.2025 №58/0/9.1-62/0/21-25, адресованого ОСОБА_1 (копія а.с.16-17) вбачається наступне. Головним управлінням в межах компетенції розглянуто звернення стосовно скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:1046, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України та частини десятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Чинним законодавством, зокрема Законом України «Про Державний земельний кадастр» та Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 (далі - Порядок) не передбачено критеріїв та процесуального механізму реалізації приписів закону щодо встановлення вини заявника при вирішенні питання скасування державної реєстрації земельної ділянки, на яку протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації не зареєстровано речове право. Також, відповідно до підпункту 2 пункту 114 Порядку, який визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням такт рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельно ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Враховуючи вищевикладене та рішення суду, доданого до звернення, скасування державної реєстрації земельної ділянки не вбачається можливим.

Надано до суду і копію технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами щодо домоволодіння позивача (а.с.20-25), виготовленого ТОВ «БУДГРУПП» 30.08.2022.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції (далі - Перший протокол), ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частини першої статті 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положеннями статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані у цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

За змістом частини першої статті 2 ЦПК України метою цивільного судочинства є саме ефективний захист прав та інтересів позивача.

Отже, спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути ефективним, тобто призводити у конкретному спорі до того результату, на який спрямована мета позивача, - до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків (див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19 (пункт 5.6), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.64), від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (пункт 55), від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 (пункт 86) та інших).

Згідно зі ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч.2 ст.353 цього Кодексу (В умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості (реквізиція).

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Земля є унікальним обмеженим природним і базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства. Її розподіл є особливо чутливим до зазначених принципів (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (пункти 75-76), від 20 липня 2020 року у справі № 923/196/20 (пункт 39), від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (пункт 132)).

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 577/2977/15-ц Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спору потрібно виходити із законності набуття кожною зі сторін права власності на спірну земельну ділянку із застосуванням до спірних правовідносин саме тієї редакції закону, яка була чинною на момент їх набуття.

Статтею 12 ЗК України в редакції, що діяла станом на 16січня 2007 року, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян.

Відповідно до положень ч. 3, 4 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Частина 1 ст. 126 ЗК України в редакції, що діяла станом на 16січня 2007 року, визначала, що право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 181 ЦК України передбачено, що земельні ділянки належать до нерухомих речей.

У статті 182 ЦК України, в редакції, яка діяла станом на 16 січня 2007 року, було закріплено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно зі ст. 125 ЗК України, у редакції, яка діяла станом на 16 січня 2007 року, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації.

Відповідно до п. 9 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» № 3613-VІ від 07липня 2011 року, який набрав чинності з 01січня 2013 року, до 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними (п. 10 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3613-VІ).

Відповідно до п. 1.2 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему №174 від 02 липня 2003 року, який діяв з 25липня 2003 року до 20 серпня 2012 року, державний реєстр земель це складова частина державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою АС ДЗК.

Пунктом 12 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему №174 від 02липня 2003 року, передбачено, що на кожну земельну ділянку ведеться поземельна книга.

Кадастровий план земельної ділянки це складова частина Поземельної книги, графічний документ, що відображає межі земельної ділянки з описом суміжних землевласників і землекористувачів, лінійні проміри між точками по межі земельної ділянки, місце розташування земельної ділянки, та складається з використанням даних державного земельного кадастру.

Пунктом 4 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» №3613-VІ від 07 липня 2011 року, який набрав чинності з 01 січня 2013 року, передбачено, що у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

Відповідно до ч.10, 13 ст. 79-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується, зокрема, в разі, якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», не було зареєстровано протягом року з вини заявника.

Згідно із частинами другою та третьою статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно із статтею 79-1 ЗК України земельна ділянка формується як об`єкт цивільних прав. За змістом частин першої - п`ятої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно із статтею 1 Закону України від 07 липня 2011 року № 3613-VІ «Про державний земельний кадастр» (далі - Закон про земельний кадастр) державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до статті 15 Закону про земельний кадастр до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема, кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі. Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із статтею 16 Закону про земельний кадастр земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок.

Отже, порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами, визначений статтями 116, 118, 122 ЗК України, передбачає вчинення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування відповідних дій та прийняття рішень, а саме: формування земельної ділянки, присвоєння їй кадастрового номера,надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, тощо.

Вказані дії та рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування можуть порушувати права інших власників земельних ділянок, а тому визнання незаконними цих рішень і дій, відповідно, може бути способом захисту цивільного права або інтересу, з огляду на таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, у тому числі визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (частини перша - третя статті 152 ЗК України).

Згідно із статтею 154 ЗК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за шкоду, заподіяну їх неправомірним втручанням у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою.

Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За положеннями частин десятої, тринадцятої статті 79-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Згідно із частинами шостою - восьмою статті 16 Закону про земельний кадастр кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

У пункті 11.10 постанови від 20 червня 2023 року у справі № 633/408/18 (провадження № 14-86цс22) Велика Палата ВерховногоСуду виснувала, що вимоги про визнання незаконним (недійсним) і скасування рішення органу влади про надання земельної ділянки у власність і про скасування державної реєстрації такого права за певних умов можна розглядати як вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, якщо саме ці рішення та реєстрація створюють відповідні перешкоди.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 грудня 2023 року у справах № 925/1006/22 та № 906/296/23.

Упостанові Верховного Суду від 23 листопада 2023 року у справі № 370/457/20 (провадження № 61-611св23), від 10 січня 2024 року у справі № 296/888/22 (провадження № 61-9055св23), від 21 грудня 2023 року у справі № 521/8304/16 (провадження № 61-7532св23), від 22 листопада 2023 року у справі № 464/1327/21 (провадження № 61-4586св23) та інших, постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року в справі № 361/2965/15 (провадження № 11-190апп18), від 09 листопада 2021 у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21) зазначено: якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, й ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року у справі № 420/16521/21, від 06 грудня 2023 року у справі № 500/291/20, від 26 жовтня 2023 року у справі № 240/3941/19 та інших.

Єдина, стала й уніфікована практика Верховного Суду щодо спірного питання свідчить, що визнання незаконними (протиправними) рішень органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, якими порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, є належним і ефективним способом захисту цивільних прав та інтересів.

Аналогічно з наведених підстав належним і ефективним способом захисту цивільних прав та інтересів є скасування державної реєстрації земельної ділянки, якщо таку реєстрацію проведено із порушенням прав іншого власника земельної ділянки.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

При вирішенні справи суд має з`ясувати, у зв`язку із чим між сторонами виник спір та якими обставинами кожна із сторін конфлікту доводить обґрунтованість своєї позиції.

Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України»).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, про скасування державної реєстрації земельної ділянки - задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1916 га, кадастровий номер :00:001:1046, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя О.О. Золотоверха