Справа № 703/2348/24
19 вересня 2025 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Биченка І.Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін заяву представника позивача за первісним позовом і відповідача за зустрічним позовом адвоката Ковтуна Андрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення по справі № 703/2348/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільною сумісною власністю та поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю,
ОСОБА_1 звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільною сумісною власністю та поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності.
ОСОБА_2 пред`явив зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю.
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 серпня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільною сумісною власністю та поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, задоволив повністю. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 633856 грн. 50 коп. як компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки «ВМW», моделі Х6, 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , модифікації М, 6338 грн. 57 коп. судового збору та 3000 грн. 00 коп. витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи, а всього 643195 (шістсот сорок три тисячі сто дев`яносто п`ять) грн. 07 (сім) коп. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю відмовив повністю.

29 серпня 2025 року до суду надійшла заява за первісним позовом і відповідача за зустрічним позовом адвоката Ковтуна А.В. про ухвалення додаткового рішення щодо компенсації понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 грн.

15 вересня 2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом адвоката Семенюк О.Г. про зменшення судових витрат. Клопотання обгрутноване тим, що зазначена представником ОСОБА_1 вартість адвокатських послуг за даною справою значно завищена. Так, даний спір стосується типової категорії справ із напрацьованою судовою практикою та усталеними підходами, а тому складання позову за типовим зразком не могло потребувати п`яти годин безперервної роботи, як зазначено в акті наданих послуг. В цьому ж акті окремо зазначені консультації правового характеру та вивчення і надання правової оцінки письмовим документам. Проте, будь-яка правова консультація за своєю природою включає аналіз документів, які надає клієнт, а тому це є єдиними процесом, який не може рахуватись як дві різні послуги за окрему плату. В акті зазначено про участь адвоката в 13 судових засіданнях, однак не зазначено конкретної дати кожного із них, що дає підстави сумніватись у фактичній участі адвоката у 13 засіданнях. Акт містить цілу низку дрібних пунктів, за кожен із яких заявлено окрему вимогу, що призводить до штучного збільшення загальної суми витрат. До матеріалів справи не додано також платіжних документів, які б підтверджували фактичну оплату заявленої суми адвокату. З урахуванням наведеного адвокат Семенюк О.Г. просила зменшити заявлені ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу до розумного розміру.

Ухвалою від 01 вересня 2025 року суд призначив справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи в межах поданої заяви, доходить наступного висновку.

Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 15 ЦПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 60 ЦПК України).

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Частиною 1 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо в т.ч. судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належить, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Під час розгляду справи по суті, до закінчення судових дебатів, представник позивача за первісним позовом адвокат Ковтун А.В. заявив про наявність судових витрат, що відповідні докази понесення таких витрат буде надано суду після ухвалення рішення протягом визначеного законом строку.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

Як убачається з матеріалів справи, позивача по справі за первісним позовом представляв адвокат Тарасенко А.Ю. на підставі ордеру серії СА №1085525, який виданий на підставі договору про надання правової допомоги №26 від 07 липня 2023 року.

На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу представником надано договір про надання правової допомоги від 07 липня 2023 року, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 19.06.2025, акт наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 26.08.2025, детальний опис наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 26.08.2025.

З наданих документів вбачається, що сторони погодили витрати на правничу допомогу у розмірі 30000 грн., які є фактичними витратами за наступні послуги: надання консультацій правового характеру з використанням юридичної літератури, нормативно-правових документів та реєстру судових рішень; вивчення та надання правової оцінки письмовим документам, поданих адвокатському об`єднанню клієнтом; підготовка та подання позовної заяви та письмових доказів до неї; підготовка та подання відповіді на відзив відповідача; підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача; підготовка та подання відзиву на зустрічну позовну заяву первісного відповідача; підготовка та подання клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи; підготовка та подання клопотання про доручення до матеріалів справи (позовної заяви в новій редакції та платіжної інструкції); підготовка та подання уточненої позовної заяви у новій редакції; підготовка та подання заяви про виклик та допит свідків; участь адвоката в судових засіданнях.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання.

У питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної палати Верховного Суду у справі №922/445/19, де серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19 та № 910/16803/19.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) також акцентувала увагу на те, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

Отже, суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалося від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 487/4983/20.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.» (пункти 168, 169 постанови).

Як убачається з матеріалів справи, сума витрат на правничу допомогу, які ОСОБА_1 понесла у зв`язку із розглядом даної справи у суді, становить 30000 гривень.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом адвокат Семенюк О.Г. подала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Адвокат Семенюк О.Г, заперечуючи проти заявленого до відшкодування розміру витрат на правничу допомогу, вказувала на те, що заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 гривень є завищеною та неспівмірною з реальним обсягом такої допомоги, в тому числі і в суді, часом витраченим на надання таких послуг, не відповідає критерію реальності таких витрат та їх розумності.

Суд погоджується із таким твердженням та вважає зазначений представником позивача за первісним позовом розмір цих витрат надто завищеним.

Надаючи оцінку співмірності витрат на правничу допомогу зі складністю справи, суд ураховує кількість підготовлених процесуальних документів представником позивача за первісним позовом, а також кількість витраченого часу на інші дії.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, проаналізувавши обсяг наданих послуг адвокатом, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, кількість підготовлених процесуальних документів, виходячи із засад розумності та справедливості, суд доходить висновку, що витрати на правничу допомогу, понесені ОСОБА_1 у суді, підлягають відшкодуванню в розмірі 15000 гривень.

Керуючись ст.89, 137, 141, 270, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом адвоката Ковтуна Андрія Володимировича, подану в інтересах позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15000 грн. 00 коп. понесених нею витрат на правничу допомогу.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2025 року.

Головуючий: І. Я. Биченко