Справа № 216/7210/24
Провадження № 2/216/866/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2025 року місто Кривий Ріг
Дніпропетровської області
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді: Онопченка Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання: Авшаряна С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Криворізької територіальної громади в особі виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті ради про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у 2008 році вона придбала у ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення колективного садівництва загальною площею 0,0506 га за 2000 грн. Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 будь-якої розписки їй не надавала. Після отримання грошей остання написала заяву про виключення її з членів садівничого товариства «Україна», а позивачка написала заяву про прийняття її у члени цього садівничого товариства. У ОСОБА_3 був державний акт про право власності на землю, на підставі якого вона була власником земельної ділянки площею 0,0506 га, яка розташована на території садівничого товариства «Україна». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. На сьогоднішній день вона користуватися вищевказаною земельною ділянкою вже більше 15 років, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується земельною ділянкою, постійно обробляє дану земельну ділянку та сплачує всі членські та цільові внески. В зв`язку із чим просить визнати за нею право власності на дану земельну ділянку в порядку набувальної давності.
Ухвалою суду від 16 січня 2025 року замінено первісного відповідача Криворізьку територіальну громаду в особі виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради на належного відповідача ОСОБА_2 .
Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ДП № 027499 ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів № 264 від 12.04.2000 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0506 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Криворізької міської ради у садівничому товаристві «України» у Центрально-Міському районі. Землю передано для ведення колективного садівництва (а.с. 6).
ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 2000 грн за продаж земельної ділянки № НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Україна».
Згідно довідки голови правління СТ «Україна» Шатайло О.С. від 20.06.2024 року, ОСОБА_1 являється членом садівничого товариства «Україна» по земельній ділянці № НОМЕР_1 , загальною площею 0,0506 га. Заборгованості по сплаті членських та цільових внесків, спожиту електроенергію та питну воду не має (а.с. 11).
Отже, в обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що з червня 2008 року вона користується земельною ділянкою, яка фактично їй була продана її власником ОСОБА_3 без укладення договору купівлі-продажу, також вона сплачує членські та інші цільові внески за її користування, тим самим доглядаючи за земельною ділянкою.
Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з її власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги до його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять років з часу спливу позовної давності.
Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.
При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.
Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року №24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав».
При вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне:
- право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року;
- задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння;
- за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено;
- відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності;
- у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та не звернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред`явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності.
При вирішенні спорів, пов`язаних із виникненням і припиненням права власності, слід мати на увазі, що норми статті 344 ЦК України про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується актовим записом про смерть № 1275 від 02.10.2008 року (а.с. 22).
За життя ОСОБА_3 склала заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори 13.01.2006 року. Відповідно до заповіту ОСОБА_3 заповідала все своє майно, яке їй належало на момент смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 48).
ОСОБА_4 відмовилася від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 на користь її брата ОСОБА_2 (а.с. 43).
Відповідно до заяви ОСОБА_2 на день смерті ОСОБА_3 лишилося спадкове майно, яке складається з права на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та грошових вкладів з усіма належними відсотками, компенсаційними та індексацій ними нарахуваннями у банківських установах. Спадщину прийняв фактично, тому що проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем на момент її смерті (а.с. 44).
З 2008 р. позивач ОСОБА_1 добросовісно, відкрито та безперервно користувалася земельною ділянкою № НОМЕР_1 , розташованою в садівничому товаристві «Україна». Щодо вказаної земельної ділянки ніхто з осіб не пред`являв до позивачки жодних претензій.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що способами захисту прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органів державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, зазначила, що вона добросовісно, відкрито, безперервно, без відповідної правової підстави володіє спірним нерухомим майном більше п`ятнадцяти років, а тому у даному випадку судом вбачаються підстави для застосування правового механізму для набуття у власність такого майна, передбаченого ст. 344 ЦК України - за набувальною давністю.
Суд вважає, що позовні вимоги не суперечать чинному законодавству, не порушують права інших осіб, тому позов слід задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 81, 259, 264-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку для ведення колективного садівництва, площею 0,0506 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення суду, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.В. Онопченко