РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Володимирський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Лутая А.М.,

за участю секретаря судового засідання Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів і звільнення від сплати заборгованості по аліментах,

В С Т А Н О В И В

06.02.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 10.12.1995 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.01.2020.

Від спільного подружнього життя у них народилося троє дітей, двоє з яких неповнолітні: ОСОБА_3 , 2010 р.н., та ОСОБА_4 , 2009 р.н.

Зазначає, що вона з дітьми зареєстрована за місцем реєстрації відповідача. Після розірвання шлюбу вона переїхала разом з дітьми в АДРЕСА_1 , до матері позивачки.

Після розірвання шлюбу вона змушена сама утримувати і виховувати дітей, так як відповідач ніде не працює, зловживає спиртними напоями, ухиляється від свого обов`язку щодо дітей, не надає жодної допомоги на утримання дітей, не цікавиться їх повсякденним життям та інтересами і потребами.

Діти навчалися у ліцеї села Галинівка Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області, та з кінця лютого 2022 року, з початком війни, позивачка з дітьми проживала за кордоном протягом півтора року.

Перед початком навчального 2023 року діти повернулись в с.Галинівка, проживали з матір`ю позивачки, а влітку 2024 року, протягом двох місяців, проживали разом з позивачкою за кордоном.

Вказує, що всі витрати по утриманню дітей вона несе сама. Відповідач не цікавиться життям дітей, не бере участі у їх вихованні і діти не проживали з батьком за місцем реєстрації.

З метою уникнути мобілізації відповідач скористався відсутністю позивачки і подав до до Володимирського міського суду заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів зі ОСОБА_1 на утримання дітей.

Судовим наказом від 20.11.2024 року з неї на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , 2010 р.н., ОСОБА_4 , 2009 р.н., в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 13.11.2024.

Згідно довідки Володимирського відділу ДВС у Володимирському районі Волинської області від 24.01.2025 заборгованість зі сплати аліментів, станом на 31.12.2024, становить 6340,94 грн.

Таким чином, батько, з яким жодного дня не проживали неповнолітні діти, який не цікавиться інтересами дітей, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, який ніде не працює і жодної копійки не надав на утримання дітей після розірвання шлюбу, в судовому порядку отримав аліменти, суд фактично зобов`язав її утримувати відповідача, а не дітей.

Позивач зауважила, що після розірвання шлюбу вона не зверталась з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, оскільки знала що він не працює та не має жодних доходів. На даний час вона вважає, що відповідач ОСОБА_2 на рівні з нею повинен брати участь у вихованні дітей і їх матеріальному забезпеченні. Вимоги відповідача щодо стягнення з неї аліментів на утримання дітей, які прозивають з нею, були безпідставними, надуманими, не обґрунтованими і порушують її права та інтереси, а також інтереси і права дітей, ставлять її з дітьми в скрутне матеріальне становище.

Враховуючи викладені обставини позивач просить припинити стягнення з неї аліментів на утримання дітей за судовим наказом Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20.11.2021 та звільнити її від сплати нарахованої заборгованості по аліментах.

Ухвалою суду від 20.02.2025 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження.

Ухвалою суду від 29.04.2025 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про проведення розгляду справи за їх відсутності, просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило.

Ухвалою суду від 29.09.2025 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін по наявним матеріалам справи.

За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи те, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України).

Відповідно до вимог часини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.12.1995 року, який рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.01.2020 розірвано (справа 154/3388/19, провадження 2/154/89/20).

У сторін в період подружнього проживання народилось троє дітей, двоє з яких неповнолітні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

З дослідженого судом судового наказу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20.11.2024 встановлено, що з позивачки на користь відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 листопада 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Володимирським відділом державної виконавчої служби Володимирського району Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано довідку від 24.01.2025 №23, відповідно до якої заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 31.12.2024 становить 6340,94 грн.

Відповідно до довідки №209 від 23.01.2025, виданої виконавчим комітетом Оваднівської сільської ради, сторони та діти ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зареєстровані по АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання складеного 23.01.2025 виконавчим комітетом Оваднівської сільської ради позивач ОСОБА_1 разом із дітьми та своєю матір`ю ОСОБА_7 фактично проживають по АДРЕСА_2 . Діти проживають в будинку бабусі з 2023 року по даний час. Опікою та матеріальним забезпеченням дітей займаються мама та бабуся. Батько дітей вів аморальний спосіб життя, вживав спиртні напої, ніде не працював. Участі у моральному та матеріальному забезпеченні не приймає.

Згідно нотаріально посвідчених заяв неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 30.01.2025 останні виявили бажання проживати до досягнення ними повноліття з матір`ю ОСОБА_1 , за місцем їх теперішнього проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у будинку, який належить бабусі ОСОБА_7 .

З наданої суду Інформації про участь батьків у навчальному процесі дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , учнів 9 класу ЗЗСО «Ліцей села Галинівка» Володимирського району Волинської області, навчанням та вихованням дітей цікавиться мама. Діти проживають з бабусею, для дітей створені всі умови для проживання та навчання. Всі витрати мама бере на себе і контролює витрати дітей, одягає і забезпечує всім необхідним для навчання. Тато практично не цікавиться дітьми. Ні одного разу не відвідував ліцей і на дзвінки від класного керівника не відповідав. Навчанням ОСОБА_8 і ОСОБА_9 не цікавився і не бере участь у вихованні.

Згідно довідок від 21.01.2025 №№ 01-32/02, 01-32/03, виданих Ліцеєм села Галинівка Оваднівської сільської ради Столярук Захар та ОСОБА_3 з 24.02.2022 дійсно навчалися дистанційно в закладі загальної середньої освіти «Ліцей села Галинівка Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області». До очного навчання приступили з 01.09.2023.

Крім того, судом встановлено, що судовим наказом Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30.01.2025 з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 29.01.2025.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні ч.2 ст.157 СК України).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №686/18140/21).

Отже, з урахуванням встановлених судом обставин, наведених норм законодавства про те, що утримувати неповнолітніх дітей зобов`язані саме батьки, та оскільки відповідач є батьком неповнолітніх дітей, який проживає окремо, витрати пов`язані з утриманням дітей несе позивач, а тому відсутній її обов`язок щодо сплати аліментів на користь відповідача на утримання дітей відповідно до судового наказу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20.11.2024, що є підставою для припинення стягнення аліментів із позивача.

Також суд вважає доцільним звернути увагу, що відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» є однією з підстав для закінчення виконавчого провадження.

Отже, рішення суду про припинення стягнення аліментів може бути підставою визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, відповідно до ст.432 ЦПК України.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про звільнення її від сплати заборгованості по аліментам суд вважає необхідним зазначити таке.

Згідно із ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

В обґрунтування вказаної позовної вимоги позивач посилається на ті обставини, що діти жодного дня не проживали з відповідачем, який не цікавився інтересами дітей, ніде не працював та не приймав участі в утриманні дітей, а тому вимоги відповідача щодо стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітніх дітей були безпідставними, надуманими та необґрунтованими.

Вказані обставини, що підтверджуються наданими позивачем доказами, та жодним чином не спростовані відповідачем, на переконання суду мають істотне значення, та в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України, є підставою для звільнення позивача від заборгованості по сплаті аліментів та задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним покласти на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 141, 263-265, 273,280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів і звільнення від сплати заборгованості по аліментах задовольнити.

Припинити стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття, які стягуються на підставі судового наказу, виданого 20 листопада 2024 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області у справі № 154/4338/24.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах з 13 листопада 2024 року, які стягуються на підставі судового наказу, виданого 20.11.2024 року Володимир-Волинського міського суду Волинської області у справі 154/4338/24 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 08.10.2025.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Володимирський відділ державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: 44700, Волинська область, м. Володимир, вул. Ковельська, 35, .

Суддя: А.М. Лутай