1Справа № 335/8379/24 2/335/188/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі: головуючої судді Романько О.О., за участі: секретаря судового засідання Корсунової Г.В., представника позивача адвоката Воронова О.О., представника відповідача Махлайчук В.М., дитини ОСОБА_1 , патронатного вихователя ОСОБА_2 , представника служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради по Комунарському району начальника відділу Ренгевич О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до виконавчого комітету Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про скасування усиновлення,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

22.07.2024 ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася з позовною заявою до виконавчого комітету Запорізької міської ради, служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про скасування усиновлення.

Позовні вимоги, з врахуванням уточнень від 31.07.2025, обґрунтовані тим, що відповідно до рішення №241/11 від 27.09.2007 позивач була призначена опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від дитини відмовилась. З 01.10.2007 ОСОБА_4 проживала разом з позивачем, дитині були створені належні умови для життя та розвитку.

Вважаючи доцільним усиновлення дитини, ОСОБА_3 всиновила ОСОБА_4 , що підтверджено рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2007 №20-170/2007. Зазначеним рішенням зобов`язано Ленінський відділ реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження дитини №705 від 27.07.2007 і записати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю дитини. Батьком дитини відповідно до ч.1 ст.135 СК України записано ОСОБА_6 . У зв`язку з усиновленням прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_4 було змінено на ОСОБА_1 , дату народження також було змінено на ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У медичних документах дитини згідно з висновком Токмацької центральної лікарні від 29.08.2007 не було зазначено важких патологій. Однак у 2009 році при обстеженні у невропатолога були виявлені розлади психіки і рекомендовано обстеження у психіатра.

Подальші обстеження у спеціаліста виявили серйозні психічні відхилення (F 83, F 92/8, F 90) та дитину поставлено на диспансерний облік з 2015 року. Дитина періодично проходила стаціонарне лікування за фактами агресивної поведінки та депресії (вперше 11-12.2016).

Згідно з медичним висновком від 04.06.2017 дитині було змінено діагноз на F 20/8.

Подальший розвиток психічної хвороби дитини перешкоджав її повноцінному розвитку та контакту з усиновлювачем, однокласниками. У характеристиках, наданих педагогами, ЗЗШ №№ 92 та 91 зазначені часті перепади настрою та зміни поведінки дитини. Часті конфлікти з однолітками, факти недружелюбності, поганий рівень контролю своїх емоцій та володіння собою. У зв`язку з недостатнім рівнем сформованості пізнавальних процесів, порушень соціальних та комунікативних форм поведінки дитину перевели на домашній патронаж з 01.09.2017.

Нажаль, останнім часом, психоемоційний стан ОСОБА_1 став дедалі нестабільним, почастішали випадки контактів з неблагополучними дітьми та їх сім`ями, а також випадки бродяжництва. Ніякі роз`яснення усиновлювача не діяли і викликали лише агресивну реакцію та погрози з боку дитини.

Зокрема, 15.07.2024 під час з`ясування обставин відсутності дитини остання нанесла усиновлювачу численні гематоми, садни м`яких тканин голови, верхніх та нижніх кінцівок, різану рану правої руки, на яку накладено шви, що підтверджено довідкою травмпункту 9 міської лікарні від 15.07.2024. Викликана швидка допомога доставила дитину в Запорізьку обласну клінічну лікарню, де дитина знаходиться на лікуванні з 15.07.2024 до теперішнього часу.

Все вищенаведене спричинило усиновлювачу сильний емоційний стрес, фізичний та моральний біль, наслідками яких стали підвищена нервовість, тремор голови та рук, повна втрата сну на тривалий час, постійні головні болі та болі у всьому тілі, де були нанесені удари.

Подальше спільне співіснування з усиновленою позивач вважає неможливим, оскільки це загрожує життю та здоров`ю усиновлювача, призведе до погіршення психічного здоров`я як усиновленої, так і усиновлювача.

Щодо підстав позову зазначили наступне. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення.

Як зазначалось вище, у медичних документах дитини на час усиновлення згідно з висновком Токмацької центральної лікарні від 29.08.2007 не було зазначено важких патологій.

Водночас, згідно з висновком комісійної судово-психіатричної експертизи № 145 від 10.04.2025 у даній справі, виконаної експертами Запорізької філії СЕ ДУ «ІСП МОЗ и України» ОСОБА_1 , 2007 року народження, на теперішній час виявляє ознаки психічного розладу у формі дитячої шизофренії. Діагноз «мінімальна мозкова дисфункція» (раніше встановлений усиновленій лікарями за результатами обстежень) не відноситься до категорії психічного захворювання та не є підґрунтям для розвитку в подальшому дитячої шизофренії.

Таким чином, висновком комісійної судово-психіатричної експертизи № 145 від 10.04.2025, проведеної на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2024, встановлено, що усиновлена страждає психічною хворобою у формі дитячої шизофренії, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення. Зазначені обставини є підставою для скасування усиновлення за рішенням суду.

З огляду на зазначене позивач просить скасувати усиновлення ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Внести зміни до актового запису №705 від 22.10.2007, зробленого Ленінським відділом ДРАЦС Запорізького міського управління юстиції, а саме: в графі «мати» вилучити дані про ОСОБА_3 , а залишити « ОСОБА_5 »; в графі «батько» вилучити запис про ОСОБА_6 , а залишити « ОСОБА_7 »; прізвище, ім`я, по батькові дитини, дату і місце народження залишити без змін: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження: Україна, Запорізька область, Ленінський район, м. Запоріжжя». Вирішити питання щодо подальшого проживання дитини в державному закладі відповідного профілю.

Представник відповідача виконавчого комітету Запорізької міської ради не надав до суду відзиву, але свою позицію виклали у висновку про недоцільність скасування усиновлення неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 60-63).

В судовому засіданні представник позивач адвокат Воронов О.О. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що позивач повністю підтримує свої позовні вимоги, наразі вона не може брати участь у судовому засіданні особисто. Вважає, що наявність у дитини психічного захворювання, про яке позивач не знала та не могла знати, є підставою для скасування усиновлення.

Представник відповідачка ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти скасування усиновлення та пояснила, що позивач не в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки та не надає підтримки своїй дитині. Скасування усиновлення зашкодить інтересам дитини, оскільки остання втратить відповідний статус та права усиновленої.

В судовому засіданні судом також було заслухано неповнолітню ОСОБА_1 , патронатного вихователя ОСОБА_2 та представника служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради по Комунарському району Ренгевич О.В.

Заяви (клопотання) учасників справи

Позивач ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача виконавчого комітету Запорізької міської ради надали висновок про недоцільність скасування усиновлення неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Представник третьої особи надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя (станом на 01.05.2025 перейменовано на Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя) від 29.07.2024 позовну заяву залишено без руху.

15.08.2024 позивачем надана заяву з долученими документами на виконання вимог ухвали судді про залишення позову без руху.

Відповідно до ухвали судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 19.08.2024 було відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

10.09.2024 позивачем надано клопотання про призначення судової психіатричної експертизи.

17.09.2024 представником служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надані письмові пояснення.

07.11.2024 позивачем надана заява про зменшення позовних вимог та позовна заява в оновленій редакції.

Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 07.11.2024 виключено зі складу відповідачів службу (управління) у справах дітей Запорізької міської ради.

08.11.2024 позивачем надано клопотання про призначення судової психіатричної експертизи.

Відповідно до ухвали Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 29.11.2024 було призначено судово-психіатричну експертизу відносно дитини ОСОБА_1 , 2007 року народження, провадження у справі зупинено.

29.05.2025 ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя провадження у справі було відновлено та призначено підготовче засідання.

31.07.2025 представником позивача-адвокатом Вороновим О.О. подано заяву про уточнення підстав позову шляхом надання позовної заяви в оновленій редакції.

05.08.2025 відповідно до ухвали суду підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Хотицьким РВ УМВС України в Запорізькій області 15.01.2002 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в місті Караганда, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 (а.с. 4-6).

23 липня 2007 року медичними працівниками Пологового будинку № 4 Ленінського району міста Запоріжжя та представником кримінальної міліції у справах неповнолітніх складено акт про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я або яку відмовилися забирати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину. Дата та обставини виявлення дитини: 16.07.2007 в Пологовому будинку № 4 надійшла ОСОБА_5 , яка при собі мала свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 видане відділом РАЦС Токмацького міськвиконкому Запорізької області від 11.03.1992. Анкетні дані дитини: дитина-дівчинка, народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 о 13.30. Мама ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_2 . Обставини відмови: після пологів жінка відразу відмовилася від сумісного перебування з дитиною Дитина знаходиться на окремому перебуванні в дитячому відділенні, її станом здоров`я матір не цікавилася. 23.07.2007 ОСОБА_5 написала відмову від своєї дитини. Прикмети дитини: ОСОБА_4 дівчинка, вага 3950, зріст 53 см. Стан дитини при її виявленні: доношений новонароджений, період адаптації (а.с.66).

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 27 липня 2007 року ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Запоріжжі, про що в Книзі реєстрації народжень 27 липня 2007 року зроблено відповідний актовий запис № 705. Батьками дитини зазначені: батьком ОСОБА_7 , матір`ю ОСОБА_5 (а.с.64).

Відповідно до листа начальника Ленінського відділу реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції Кузьменко В.С. від 27.07.2007 № 2547/0924 Пологовий будинок № 4 м. Запоріжжя повідомлено про те, що Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , складено актовий запис № 705 від 27.07.2007, батьками дитини зазначені: батьком ОСОБА_7 , матір`ю ОСОБА_5 . Реєстрація народження проведена старшою медичною сестрою відділу новонароджених Пологового будинку № 4 Ленінського району міста Запоріжжя. Відомості про батьків дитини внесені на підставі абз. 11 ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.65).

Згідно з висновком про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 29.08.2007 гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває в дитячому відділенні КУ «Токмацької ЦРЛ» Запорізької області, обстежена лікарями установи, остаточний висновок мінімальна мозкова дисфункція, шифр Р.20.0 (а.с. 11, 67).

17.09.2007 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі згоди її законних представників батьків: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , складено письмову нотаріально посвідчену заяву про відмову від виховання і утримання її дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народилася в Пологовому будинку № 4 в місті Запоріжжі. Не заперечує щодо її усиновлення (а.с.68-69).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Токмацької міської ради «Про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_4 » № 241/11 від 27.09.2007 призначено гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка не перебуває у родинних стосунках з дитиною, опікуном над малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9, 70).

01.10.2007 адміністрацією КУ «Токмацька ЦРЛ» складено акт про вибуття дитини в сім`ю опікунів, відповідно до якого дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передали ОСОБА_3 , 1961 року народження, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконавчого комітету Токмацької міської ради від 27.09.2007 № 241/11. Дитина передана соматично здорова. Разом з дитиною передані документи: відмова від дитини матері; картка профілактичних щеплень; виписка з історії хвороби; свідоцтво про народження дитини; рішення виконавчого комітету. Зазначений акт містить підписи всіх учасників, зокрема опікуна дитини ОСОБА_3 (а.с.71).

Відповідно до рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 22.10.2007 у справі за № 2о-170/2007 задоволено заяву громадянки України ОСОБА_3 про усиновлення нею громадянки України ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Запоріжжі, народження зареєстроване Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 27 липня 2007 року, актовий запис № 705. Зобов`язано Ленінський відділ реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження дитини № 705 від 27 липня 2007 року і записати громадянку України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - матір`ю дитини. Батьком дитини, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, записати ОСОБА_6 . У зв`язку з усиновленням присвоїти дитині ОСОБА_4 прізвище ОСОБА_11 , ім`я ОСОБА_12 , по батькові ОСОБА_13 , змінити дату її народження на ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зобов`язати Ленінський відділ реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження дитини № 705 від 27 липня 2007 року. Місце народження залишити без змін (а.с. 10, 72).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого повторно Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна від 02.11.2007 гр. ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Запоріжжі, про що в Книзі реєстрації народжень 22.10.2007 зроблено відповідний актовий запис за № 705. Батьками дитини є: батько ОСОБА_6 , матір`ю ОСОБА_3 , громадянка України (а.с.7).

Відповідно до довідки ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , має ідентифікаційний номер НОМЕР_6 (а.с.8).

Згідно виписки з історії хвороби № 5594 ОСОБА_14 , 2007 року народження, перебувала на стаціонарному лікуванні в КУ «Запорізька міська дитяча лікарня № 5» з діагнозом: порушення ритму серця, помірна тахікардія на фоні вегето-судинної дистонії, пролапс мітрального клапану 1 ст., аномальна хорда лівого шлуночка, дефіцитна анемія. Зазначено про консультації спеціалістів: окуліста, ендокринолога, педіатра та психіатра (F92.8 від 29.05.2017 - «Інші змішані розлади поведінки та емоцій»). При цьому документів щодо огляду дитини 29.05.2017 лікарем-психіатром до справи не долучено (а.с.15).

Диспансерний огляд ОСОБА_1 , 2007 року народження, від 2017 року, скарги на депресію, періодичну агресію, плаксивість. Діагноз F98.2 - Розлад харчування в дитячому віці. Дитина під наглядом з діагнозом F92.8, рекомендовано індивідуальне навчання на 2017-2018 навчальний рік (а.с.16).

Згідно картки стану здоров`я і розвитку дитини, складеної фахівцем Інклюзивно-ресурсного центру по Хортицькому району станом на 03.03.2018 відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , навчалася в 4-В класі ЗЗОШ № 91, мета вивчення та скарги на недостатній рівень сформованості пізнавальних процесів, порушення соціальних і комунікативних форм поведінки. Оглянута лікарями: психіатром діагноз F83, F90.0, F92.8; офтальмолог здорова; отоларинголог діагноз гіпертрофія аденоїдів І ст.; невролог діагноз F90.0 (а.с.14).

Згідно списку кодів Десятого перегляду (версія 2007 року) Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я (відомий як ICD-10 або МКХ-10). Ці коди розробляються Всесвітньою організацією охорони здоров`я і знаходяться в публічній власності. 20 травня 2019 ВООЗ видала МКХ 11-го перегляду, що набере чинності після узгодження з усіма країнами ВООЗ, інформація взята за посиланням https://uk.wikipedia.org/wiki.

Так, діагноз F83 - змішані специфічні розлади психічного розвитку. Ця категорія охоплює стани, коли у дитини є одночасно поєднання специфічних розладів розвитку мовлення, здібностей до навчання та/або моторики, але жоден з них не переважає достатньо, щоб встановити окремий діагноз. F90.0 - означає «Порушення активності та уваги», що є синонімом синдрому дефіциту уваги та гіперактивності (СДВГ). Це розлад, який характеризується труднощами з концентрацією, утриманням уваги, надмірною руховою активністю (гіперактивністю) та імпульсивністю, що виникають у дитячому віці. F92.8 - означає «Інші змішані розлади поведінки та емоцій» за класифікацією МКХ-10. Цей стан характеризується одночасним наявністю ознак розладу поведінки у дитини (наприклад, агресивність, зухвалість) та вираженими емоційними симптомами, такими як тривога, фобії, депресивні настрої або нав`язливі стани, що не є типовими для розладів поведінки.

Згідно зі щорічним епікризом на диспансерного хворого за 2018 рік відносно ОСОБА_1 , 2007 року народження, станом на 29.05.2018, яка спостерігається з приводу F20.8, F90.0, основний діагноз - F90.0 (а.с.13).

Відповідно до характеристики учениці 1-Б класу ОСОБА_14 , складеної директором ЗЗОШ № 92 станом на 29.05.2015, учениця виявляє інтерес до читання, відвідує бібліотеку. Сприйняття глибоке, мислення, розумові операції: науково-образне; пам`ять змішана; увага нестійка; уява творча. Вміє відбирати навчальне приладдя, не завжди дотримується єдиних вимог до оформлення письмових робіт, розуміє вчителя і навчальні завдання. Не завжди зосереджена. Не завжди уважно слухає вчителя, вміє звертатися до вчителя, вміє взаємодіяти в парі, групі. За допомогою вчителя вміє знаходити фактичну помилку на основі зіставлення результатів своєї роботи із зразком. Частково може оцінити результати своєї роботи. Швидкість читання 46 сл/хв. Рукописний шрифт каліграфічний, іноді допускає помилки при списуванні. Техніка письма 16 зн/хв. Застосовує прийоми обчислення в межах 100, частково вміє розв`язувати задачі. Рівні успішності з основних предметів: математика середній; російська мова достатній; читання високий; українська мова достатній; природознавство достатній; праця достатній; основи здоров`я достатній; фізична культура та музика достатній; образотворче мистецтво достатній; іноземна мова достатній. Найкраще засвоїла теми з живої і неживої природи. Найважче вдаються дії з іменованими числами. Особливості поведінки: у відносинах з однолітками не завжди дружелюбна, часто конфліктує, частково вміє прислухатися до зауважень вчителя, не завжди дотримується прийнятих правил поведінки і спілкування, не завжди володіє собою в ситуаціях, що вимагають зосередження, мовчання або обмеження рухів, не завжди вміє контролювати свої емоції. Батьки достатньо приділяють уваги навчанню (а.с.19).

Відповідно до характеристики учениці 6-В класу Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 91 Запорізької міської ради Запорізької області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складеної класним керівником Заліпською О.І. від 20.05.2020, дитина навчається в ЗЗОШ № 91 з 2-го класу, в класі ІПК. Програмний матеріал засвоює на середньому рівні, але деякі предмети на низькому. Навчальна діяльність носить короткочасний характер, виконує організаційні вимоги іноді з порушеннями, працює не завжди продуктивно, цікавість до навчальної діяльності залежить від настрою, працездатність до кінця занять не зберігає. Потребує допомоги вчителя. Вірші вчить напам`ять, але останнім часом з`явилися труднощі при запам`ятовуванні. Правила засвоює частково. Самостійно може розв`язати приклади з математики лише за допомогою рахівниці або лінійки. Характерні часті перепади настрою та зміна поведінки. Знаходиться на домашньому патронажі з 01.09.2017 по 05.2020. Проживає разом з матір`ю. З боку матері проявляється дбайливе піклування і любов до дитини: забезпечує усім необхідним для навчання та життєдіяльності. Дівчинка завжди охайно одягнена, доглянута. Своєчасно відвідують лікарів, школу і чітко виконують всі необхідні вказівки. Мати постійно спілкується з класним керівником, психологом школи і цікавиться навчальними досягненнями доньки. Навчанню та вихованню приділяє велику увагу. Позитивно реагує на поради вчителів і має повний вплив на дитину (а.с.18).

Згідно з медичним висновком № 259/5 про дитину-інваліда віком до 18 років (направляється в районне (міське) управління праці та соціального захисту населення за місцем проживання батьків, опікуна) від 04.06.2020 дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , має захворювання дитяча шизофренія (F20.8). Дата переогляду 01.06.2022, висновок дійсний до 01.07.2022 (а.с.17).

Згідно з консультаційним висновком спеціаліста, складеним дитячим лікарем-психіатром ОСОБА_15 від 17.05.2021 відносно пацієнта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , висновок F20.8, F83. Разом з тим висновок не містить назви закладу охорони здоров`я, який направив пацієнта на консультацію, не наведено результатів досліджень, не визначено рекомендації (а.с.12).

Згідно довідки «9-ї Міської клінічної лікарні» від 15.07.2024 ОСОБА_3 , 1961 року народження, звернулася до лікарні з діагнозом закрита черепно-мозкова травма під питанням. Множинні гематоми, садна м`яких тканин голови, верхніх та нижніх кінцівок. Різана рана ІІІ правої кисті. Накладено шви (а.с.20).

29.07.2024 ОСОБА_3 звернулася з заявою до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, в якій вона повідомляла, що її прийомна донька ОСОБА_14 , 2007 року народження, з 15.07.2024 знаходиться на лікуванні в ЗОПЛ у зв`язку з загостренням її психічного захворювання та нанесенням позивачці численних травм голови, верхніх та нижніх кінцівок, різаної рани правої руки, на яку накладено шви. Матеріали щодо цієї події знаходяться у слідчої ювенальної поліції Хортицького району Ярової. Далі зазначила, що це не перший випадок такої поведінки ОСОБА_16 , що спричиняє значної шкоди її здоров`ю, загрожує життю. Нею подано позов до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про скасування усиновлення. В зв`язку з наведеним, вона не має наміру забирати ОСОБА_17 з психіатричної лікарні, тому що проживання разом з психічнохворою людиною є небезпечним для її життя. Просила вирішити питання про розміщення ОСОБА_16 в державне житло для дітей відповідного профілю і згідно її діагнозу, встановленому в Запорізькій психіатричній лікарні (а.с.73).

Відповідно до листа заступника начальника служби (управління) начальнику відділу з питань сімейних форм виховання служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Олени Якимчук від 31.07.2024 № М-6785 гр. ОСОБА_3 були роз`яснені положення ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 151, 238 СК України. Окремо повідомили, що на час дії воєнного стану в Україні всі державні заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, та обласні центри соціально-психологічної реабілітації дітей, які функціонували в Запорізькій області, тимчасово переміщені (евакуйовані) за кордон (а.с.74).

Згідно з листом директора КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради Федора Паталаха від 09.08.2024 № 11536/4 повідомлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , знаходиться на стаціонарному лікуванні з 15.07.2024 по теперішній час з приводу тяжкого психічного розладу. Станом на 09.08.2024 стан ОСОБА_1 задовільний. Поведінка впорядкована (а.с.77).

Відповідно до доповідної головного спеціаліста відділу з питань сімейних форм виховання служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Камєнєвої Ольги комісією у складі: начальника відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Ренгевич О.В., головного спеціаліста відділу з питань сімейних форм виховання служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Камєнєвої О.В., інспектора СЮП ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Попкової Д.Р. в присутності лікаря-психіатра ОСОБА_18 в приміщенні відділення 4 КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради 12.08.2024 о 09.30 год. проведена бесіда з неповнолітньою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щодо домашнього насилля та відмови матері забирати з лікарні. Родина мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . Неповнолітня була у гарному настрої, легко пішла на контакт. З її слів між нею та матір`ю часто виникають суперечки. Мати звинувачує її в смерті бабусі та в тому, що через її поведінку (матері) проблеми зі здоров`ям. Не дозволяє гуляти з подругами, звинувачує у тому, що вона займається проституцією. Сварки іноді призводять до бійок. Щодо останньої бійки пояснила, що мати розбила чашку, впала на неї та порізалася. Розповіла, що подала документи до Василівського ДНЗ, мріє бути ветеринаром. На питання, чи хотіла б повернутися додому, відповіла, що так. Під час бесіди телефонувала матері, просила забрати її додому, обіцяла гарно себе поводити, просила відвезти до коледжу щоб подати документи для вступу. Мати відмовила, підкреслила, що подала документи до суду і що їй повернуть її первісне прізвище та ім`я. Після розмови з матір`ю ОСОБА_12 стала нервувати, вже після, зі слів медичної сестри, плакала. Зі слів лікаря-психіатра ОСОБА_18 , яка спостерігає за ОСОБА_12 з 30.07.2024, дівчина поводиться спокійно, чемно. За час перебування в лікарні (з 15.07.2024) мати відвідала дитину один раз, повідомила лікарів, що немає намірів забирати дитину. Під час медичного обстеження зафіксований шрам на правому передпліччі. Гінеколог встановив діагноз: «незаймана» (щодо питання проституції). За висновком психолога «у дитини порушення мислення не спостерігається, мотивація адекватна ситуації. Особистість з афективно-екзальтованими рисами характеру». Діагноз F20.8 встановлений з 2018 року. Зі слів лікаря на лікуванні в стаціонарі перебуває вдруге. За результатами складений Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 12.08.2024 (а.с.75-76).

Згідно з наказом начальника служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Наталі Сиворакші «Про взяття на облік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 21.08.2024 № 3593 дитину взято на облік як таку, що опинилася у складних життєвих обставинах (скоєння психологічного насильства на дитиною) (а.с.78).

Відповідно до розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 19.02.2025 № 157р «Про влаштування неповнолітньої ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до патронатної сім`ї» з метою забезпечення захисту прав та інтересів дітей, які через складні життєві обставини тимчасово не можуть проживати разом з батьками/законними представниками, неповнолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 19.02.2025 влаштовано до патронатної сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_19 . Рахувати строк перебування неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в патронатній сім`ї з 19.02.2025 до 22.10.2025 (а.с.172-173).

Згідно з висновком про недоцільність скасування усиновлення неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складеного службою (управлінням) у справах дітей Запорізької міської ради від 19.09.2025 за №12/03.3-28/02668, відповідно до якого вважають, що усиновлення дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбулося на законних підставах: учиновлювачка була ознайомлена зі станом здоров`я дитини, умовами проживання та способом життя батьків дитини до влаштування в родину, усвідомлювала правові наслідки усиновлення та мала можливість додаткового медичного обстеження дитини до прийняття рішення про її усиновлення. Об`єктивних причин для скасування усиновлення не виявлено. Усиновлювачка ОСОБА_3 не до кінця усвідомлювала свою відповідальність за долю дитини, яку вона усиновила, не в повній мірі були враховані психологічні особливості дитини, а також те, що виховання і розвиток дитини потребує від батьків терпіння, любові, підтримки та розуміння. Проблеми, які має дитина в психічному стані можливо коригувати за допомогою лікарів відповідного профілю. Зі слів лікаря-психіатра діагноз F20.8 встановлений з 2018 року, а ОСОБА_12 на стаціонарному лікуванні перебувала вдруге. Тобто мати дитини не змогла забезпечити повноцінного вчасного лікування дитини, що призвело до кризової ситуації. Але психологічні проблеми можуть бути змінені в результаті корекційної роботи фахівцями, психологами як з дитиною, так і з матір`ю. Відмова заявниці від повернення дитини з лікувального закладу свідчать про невміння або незацікавленість матері у сприйнятті дитини такою, якою вона є. Таким чином, мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Зазначене може бути підставою для позбавлення батьківських прав учиновлювача.

Вбачають те, що матір дитини має чіткий намір позбутися дитини шляхом передачі її до державного закладу, не бачить перспектив у подоланні труднощів, що виникли в поведінці дитини, боїться подальших її агресивних проявів у відношенні до себе. Дитина знає про своє походження, потребує постійної уваги з боку дорослих, не відчуває, що потрібна матері, тягнеться до чужих людей. Не може аналізувати свою поведінку, зазначає, що може зірватися знову, тому краще для всіх буде, коли вона буде влаштована до інтернатного закладу.

З огляду за зазначене, виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет Запорізької міської ради вважає недоцільним скасування усиновлення громадянкою ОСОБА_3 неповнолітньої ОСОБА_1 , та вбачають підстави для позбавлення батьківських прав учиновлювача відносно її дочки (а.с.60-63).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 145 від 10.04.2025 ОСОБА_1 , 2007 року народження, на теперішній час виявляє ознаки психічного розладу у формі дитячої шизофренії. Враховуючи вік підекспертної (неповнолітня), наявність ознак психічного розладу (дитяча шизофренія), ОСОБА_1 може формально давати свідчення, які мають значення для справи (тобто тільки зовнішню сторону хто, де, коли, що робив без оцінки і прогнозування наслідків). Діагноз «мінімальна мозкова дисфункція» не є підґрунтям для розвитку в подальшому дитячої шизофренії (а.с.152-163).

Оцінка Суду

Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст. 282 СК України. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Відповідно до ст. 208 СК України, усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу) (ч.1).

У виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. У цьому разі суд бере до уваги сімейний стан усиновлювача, зокрема відсутність у нього своїх дітей, та інші обставини, що мають істотне значення (ч.2).

Згідно зі ст. 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо:

1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання;

2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення;

3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків (ч.1).

Скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття.

Усиновлення може бути скасоване після досягнення дитиною повноліття, якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім`ї (ч.2).

Усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися (ч.3).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, проаналізувавши норми діючого законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_3 про скасуванням усиновлення.

Згідно практики ВС України по справі №175/1713/20 (провадження №61-189-св22) від 23.06.2022 року зазначено - «Відмова батька від дитини є незаконною та такою, що порушує права та інтереси дитини.

На переконання суду підстав, передбачених ст. 238 Сімейного кодексу України (далі - СК України) щодо скасування усиновлення, немає. Скасування усиновлення порушує права дитини проживати та виховуватися у сім`ї і не відповідає інтересам дитини щодо отримання батьківської уваги та догляду, що суттєво вплинуло на її поведінку та стан здоров`я.

Після уточнення позову позивач зазначила про наявність підстав для скасування усиновлення у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 238 СК України, наполягаючи на тому, що дитина страждає на недоумство, психічну хворобу чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення.

Разом з тим, також констатували те, що подальше спільне співіснування з усиновленою позивач вважає неможливом, оскільки це загрожує життю та здоров`ю усиновлювача, призведе до погіршення психічного здоров`я як усиновленої, так і усиновлювача.

Обґрунтування позовних вимог про неможливе спільне проживання усиновленої дитини у сім`ї позивача викладені без будь-якого документального підтвердження (медичне обстеження усиновлювача, зокрема щодо погіршення її стану здоров`я за період з 2007 року по 2024 рік саме через поведінку дитини і причинний зв`язок між цими подіями, висновки фахівців психологів або інших відносно ОСОБА_3 щодо її емоційного стресу, моральних страждань, підвищеної нервовості, тремору голови та рук, повної втрати сну на тривалий час, головної болі, які б були обумовлені не віком позивача, а саме тими обставинами, на які вона вказує у позові).

Як з`ясовано в судовому засіданні позивач не намагалася зберегти від усиновленої таємницю усиновлення, розголосила дитині її походження і з дворічного її віку стверджувала про наявність у дитини ряду захворювань, що фактично призвело до обмеження кола спілкування дитини, постійної самотності та тривоги за своє життя.

Разом з тим, контакти дитини з неблагополучними дітьми та їх сім`ями, випадки бродяжництва її дочки, підозри на проституцію, не підтверджені належними та допустимими доказами. Не зафіксовано жодного звернення позивача до органів поліції щодо розшуку її дитини, яка б тривалий час була відсутньою за місцем свого проживання, випадків вчинення дитиною будь-яких протиправних діянь.

На стаціонарному лікуванні дитина щодо психічного захворювання перебувала лише двічі за увесь час, останній раз це було викликано подією від 15.07.2024. До того в добровільному порядку матір`ю дитина не була забезпечена відповідним лікуванням, будь-які рекомендації лікаря-психіатра в наданих суду медичних документах відсутні, такі документи, зокрема щодо диспансерного обліку та консультацій носять здебільшого формальний характер, не дають змоги встановити повний обсяг надання профільної психологічної допомоги дитині як до встановлення діагнозу F20.8, так і після такого.

Неповнолітня ОСОБА_1 за матеріалами наданими суду, зокрема при її спілкуванні з комісією, яка складала акт про підкинуту дитину, виразила щирий жаль з приводу своєї поведінки, телефонувала матері щоб та її забрала з лікарні та допомогла зі вступом до навчального закладу для здобуття професії ветеринара, але остання їй у такому проханні відмовила, а надалі взагалі перестала цікавитися долею дитини.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив, що на цей час він жалкує про свою поведінку, але повертатися до матері не хоче, оскільки не відчуває, що вона потрібна їй. Матір перестала з нею спілкуватися взагалі, за час розгляду справи судом не шукала з нею зустрічей, не телефонувала. Тому, ОСОБА_12 виказала бажання щодо скасування усиновлення, але вона розуміє, що тоді у неї будуть негативні наслідки, зокрема щодо матеріального забезпечення та можливості продовжити навчання у ОСОБА_20 технікумі без підтримки матері.

Патронатний вихователь ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила те, що матір не спілкується з дитиною та з нею як вихователем. Наразі ОСОБА_12 з кінця лютого 2025 року проживає з нею, дитини поводить себе спокійно, дуже тактовна, чемна. Піклується про її собаку, багато читає, має гарну уяву. Будь якої агресії з її боку вона не відчуває та таких проявів не було. Вони між собою спілкуються на всі питання, які наразі турбують ОСОБА_12 , готуються до поселення дитини у гуртожитку навчального закладу, оскільки матір не забирає дитину додому. ОСОБА_12 висловлює жаль щодо того, що в неї не склалися стосунки з матір`ю, вказує на те, що ніколи не відчувала від неї любові.

Представник служби у справах дітей за місце фактичного проживання дитини у Комунарському районі міста Запоріжжя ОСОБА_21 також зазначила, що мати дівчинки не спілкується з органом опіки та піклування, наразі на контакт не виходить. Вказала на те, що ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_10 виповниться 18 років. Скасування усиновлення зараз буде шкодити її інтересам, вона втратить статус усиновленої і через те, що її біологічна мати не була позбавлена батьківських прав, то ОСОБА_12 рахуватиметься батьківською дитиною і органи опіки та піклування не зможуть забезпечувати її усім необхідним чи вирішувати питання щодо влаштування в будь-який профільний заклад, вона підлягатиме зняттю з обліку. Тобто дитина після скасування усиновлення залишиться сам на сам з життєвими проблемами.

Враховуючи встановлені судом обставини та відповідні їм правовідносини, суд зазначає, що у контексті положень про усиновлення та батьківство усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька (матері) стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися її вихованням та розвитком таким чином і в такому обсязі, які в мінімальному значенні закріплені у законодавстві та визначаються загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має простежуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання у звичайних побутових обставинах.

Завдання інституту усиновлення полягає у формуванні стабільних та гармонійних умов життя усиновленої дитини, тому стабільними, незмінними повинні бути насамперед самі відносини, які виникли внаслідок факту усиновлення. Припинення таких відносин може тяжко травмувати дитину та істотно відобразитися на її інтересах. З метою недопущення порушення інтересів дитини частиною першою статті 238 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких суд може скасувати усиновлення.

Дійсно, однією з підстав для скасування є те, що дитина страждає на психічну хворобу, про яку усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення, і це суперечить інтересам дитини.

При цьому, важливо, щоб за скасуванням усиновлення зберігалися найкращі інтереси дитини та забезпечувалося її сімейне виховання.

Сама по собі психічна хвороба дитини не є автоматичною підставою для скасування усиновлення, а це є складним питанням, при вирішенні якого суд приймає рішення з урахуванням обставин справи та інтересів дитини.

Відповідно до статті 239 СК України у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування. У разі скасування усиновлення з підстави, зазначеної у пункті 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, якщо дитина не передається батькам, за нею зберігається право на проживання у житловому приміщенні, в якому вона проживала після усиновлення. У разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала у зв`язку з усиновленням. За бажанням дитини їй присвоюється прізвище, ім`я, по батькові, які вона мала до усиновлення. У разі скасування усиновлення з підстави, зазначеної у пункті 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, якщо дитина не передається батькам, суд може постановити рішення про стягнення аліментів на дитину з особи, яка була її усиновлювачем, за умови, що останній може надавати матеріальну допомогу.

Усиновлювачу ОСОБА_3 достеменно відомі обставини щодо походження дитини, тобто те, що її повернення біологічним батькам неможливо.

До того ж загальновідомим є факт воєнного стану в країні та додаткової уразливості неповнолітньої ОСОБА_1 в такій ситуації.

Не можна залишити поза увагою пояснення представників служби у справах дітей про негативні наслідки скасування усиновлення для дитини. Відсутність профільних закладів для дітей на території м. Запоріжжя та Запорізької області у зв`язку з їх релокацією через військові дії.

Органом опіки та піклування не було подано зустрічного позову про позбавлення усиновлювача батьківських прав і стягнення аліментів через неналежне виконання нею батьківських обов`язків, що додатково позбавляє суд можливості у повній мірі захистити права та законні інтереси дитини.

Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1, 4 ст. 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей усиновлення може бути скасовано лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Суд встановив, що ще до усиновлення дитина була тимчасово влаштований у родину позивача для можливості більше її пізнати, позивач могла б зі сплином певного часу звернути увагу на те, що дитина має певні поведінкові особливості, але цим не скористалася. Після усиновлення дитина проживала в сім`ї позивача майже повних 17 років. Позивач стала матір`ю внаслідок особистого волевиявлення на батьківство.

Судом не було встановлено, що усиновлена дитина має/мала серйозні проблеми зі здоров`ям, які були приховані або невідомі усиновлювачу, і що саме ці обставини роблять усиновлення неможливим або шкідливим для дитини чи усиновлювача.

Суд вважає, що знаючи всі обставини щодо походження дитини, вік позивача на момент усиновлення та її професійну обізнаність щодо певних положень законодавства (має юридичну освіту, займала посаду прокурора) вона могла усвідомлювати значення усиновлення та стан здоров`я дитини.

Суд зауважує, що при цьому скасування усиновлення не може бути заходом, спрямованим проти усиновленої особи, «санкцією за негідну поведінку дитини» справа «Курочкін проти України». Здійснення заходів, які призводять до роз`єднання сформованого сімейного осередку, в тому числі ухвалення судом рішення про скасування усиновлення, є виправданим з огляду на достатньо переконливі та зважені аргументи, що враховують інтереси дитини. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу (ч. 1 ст. 14 Європейської конвенції про усиновлення).

Матеріали справи не містять даних про те, що характер захворювання ОСОБА_1 не залишає усиновлювачу надію на її одужання. Безперечно, найкращим варіантом поведінки усиновлювача в такому випадку було б подальше життя з дитиною, підтримка дитини у скрутний життєвий період. На переконання суду в даному випадку усиновлювач розглядала не найкращий варіант з огляду на інтереси дитини, а зважала тільки на свої інтереси. Об`єктивність зазначених обставин не доводиться і висновком судово-психіатричної експертизи, зокрема, дослідницькою його частиною щодо анамнезу захворювання дитини та прийнятих заходів щодо його лікування.

З огляду на зазначене, суд вважає, що усиновлювач не навела переконливих доводів, які підтверджують, що зважаючи на захворювання дитини подальше проживання з усиновленою суттєво ускладнює або робить неможливим процес її виховання, і те, що усиновлення повинно бути скасоване.

Отже, у бажанні матері скасувати усиновлення неповнолітньої дочки вбачається свідома відмова від дитини, що не свідчить про дотримання інтересів самої дитини. Порушення ж прав та законних інтересів усиновлювача в цьому випадку судом не встановлено.

Відповідно до статей 32, 51 Конституції України, статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство.

У статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом ч. 1, 2 та 6 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст. 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

В контексті положень про усиновлення та батьківство усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька (матері) стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися її вихованням та розвитком таким чином і в такому обсязі, які в мінімальному значенні закріплені у законодавстві та визначаються загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання у звичайних побутових обставинах.

З метою недопущення порушення інтересів дитини ч. 1 ст. 238 СК України передбачено виключний перелік підстав, за наявності яких суд може скасувати усиновлення.

Так, у ч. 1 ст. 238 СК України зазначено, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.

Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 5 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської конвенції про усиновлення дітей» від 15 лютого 2011 року № 3017-VI, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Отже, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років.

Отже, одним із головних критеріїв щодо забезпечення усиновленої дитини духовним та фізичним розвитком є сім`я. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував на тому, що розвиток дитини, її виховання базується насамперед на сімейному вихованні.

Завдання інституту усиновлення полягає у формуванні стабільних та гармонійних умов життя усиновленої дитини, тому, насамперед, стабільними, незмінними повинні бути самі відносини, які виникли внаслідок факту усиновлення. Припинення таких відносин може тяжко травмувати дитину та істотно відобразитися на її інтересах.»

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду у справах №204/586/20 (провадження № 61-8871св21) від 27.10.2021; № 381/4827/17 (провадження № 61-1661св19) від 25.04.2019.

При цьому, положеннями ч. 3 ст. 238 СК України визначено, що усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися.

Якщо усиновлення мало місце до досягнення особою повноліття, то його скасувати за загальним правилом неможливо, за винятком встановлених у передбаченому законом порядку фактів протиправної поведінки усиновлювача чи усиновленого, що загрожувала життю, здоров`ю усиновленого, усиновлювача або інших членів сім`ї.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , була усиновлений малолітньою дитиною (у віці 3-х місяців) та на даний час не досягнула повноліття.

Зважаючи на викладені обставини справи та норми закону, суд прийшов до висновку, що оскільки усиновлення дитини відбулось до досягнення нею повноліття і судом не встановлено існування протиправної поведінки усиновленого, усиновлювача, що загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім`ї, то відсутні підстави для скасування усиновлення.

Позивач не надав доказів в обґрунтування позовних вимог про скасування усиновлення в частині існування протиправної поведінки усиновленої, усиновлювача, що загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленої або інших членів сім`ї.

Аргументи позивача суд вважає неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вказані позовні вимоги про скасування усиновлення не ґрунтуються на вимогах закону, відсутнє визнання відповідачем позову.

На підставі викладеного в задоволення позову слід відмовити.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 4-5, 10-13, 18, 76, 81-82, 258, 259, 263 265, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволені позову ОСОБА_3 до виконавчого комітету Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про скасування усиновлення відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 19 вересня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О.О. Романько