Справа № 203/6303/25
Провадження № 2-н/0203/437/2025
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

25 вересня 2025 року суддя Центрального районного суду міста Дніпра Іваницька І.В.,

вивчивши матеріали заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паляниця» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, електропостачання, холодного водопостачання та відведення, теплопостачання -

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду міста Дніпра надійшла заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паляниця» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, електропостачання, холодного водопостачання та відведення, теплопостачання.

Вирішуючи питання щодо належної підсудності справи за заявою про видачу судового наказу, суд виходить з наступного.

Зі змісту заяви вбачається, що заявник ОСББ «Паляниця» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, електропостачання, холодного водопостачання та відведення, теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати, які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

При цьому приписами ст. 30 ЦПК України визначено перелік позовів, які розглядаються за правилами виключної підсудності.

Так, за змістом ч. ч. 1, 8 ст. 30 ЦПК України визначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому п. 41 та 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України): про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави: розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18 (провадження № 12-73г20).

3 аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю вбачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 19 січня 2022 року у справі № 404/3167/18 вказав на те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Подібні правові висновки щодо застосування правила виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

При цьому, Верховний Суд у своїй постанові від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17 вказав на те, що позови про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна мають пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Отже, враховуючи вищевикладене, предметом позову є зобов`язання, які випливають з надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, електропостачання, холодного водопостачання та відведення, теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , тобто такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що заявником при поданні заяви про видачу судового наказу порушено правила підсудності, та справа не підсудна Центральному районному суду міста Дніпра, у видачі судового наказу слід відмовити, роз`яснивши заявнику право подати аналогічну заяву до суду за місцем надання послуг з утримання нерухомого майна.

Керуючись п. 9 ч. 1 ст. 165, ст. ст. 258-261, 263 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Паляниця» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, електропостачання, холодного водопостачання та відведення, теплопостачання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя І.В. Іваницька