ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2936/25 Справа № 211/5075/24 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 216/1408/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М. Зубакової В.П.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивачі Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2024 року, яке ухвалено суддею Сарат Н.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (надалі - ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовну заяву мотивовано тим, що 22 листопада 2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір 476217-КС-003 про надання кредиту, який підписано одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальниці ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 40 000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальниця зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 40 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 (котрий ним вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті).

До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором № 476217-КС-003 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 476217-КС-003 позичальника ОСОБА_1 , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.

Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 476217-КС-003 ОСОБА_1 на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 476217-КС-003 на загальну суму 17 340 грн.

Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

Станом на 22 липня 2024 року, утворилася заборгованість у розмірі 146 876,50 грн, що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 40 000 грн, суми прострочених платежів за користування кредитом 104 866,93 грн, суми прострочених платежів за комісією 2 009,57 грн.

Посилаючись на викладене, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Договором № 476217-КС-003 про надання кредиту від 22 листопада 2023 року в розмірі 146 876,50 грн та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» загальну суму заборгованості за Договором № 476217-КС-003 про надання кредиту від 22 листопада 2023 року у розмірі 100 049 грн 57 коп, яка складається з: прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 40 000 грн, прострочених платежів за процентами в розмірі 58 040 грн; прострочених платежів за комісією у розмірі 2 009,57 грн та судовий збір у сумі 1 650,10 грн.

В апеляційній скарзі позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 46 826,93 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, згідно з яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» грошову суму в розмірі 46 826,93 грн, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов до хибного ототожнення процентів, які нараховуються протягом строку кредитування у відповідності до норм ЦК України в якості правомірної плати за користування кредитними коштами, наданими позичальнику позивачем у відповідності до умов кредитного договору та процентів, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання, тобто у випадку, коли сума кредиту за кредитним договором не повертається позичальником у визначений ним строк. Зазначає, що строк на який надається кредит 24 тижні, стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована, знижена процентна ставказа Кредитом: в день 1,15082147, фіксована, комісія за надання Кредиту: 6 000 грн, строк дії Договору: до 08 травня 2024 року.

Вказує, що відсотки по кредитному договору № 476217-КС-003 від 22 листопада 2023 року нараховані в межах строку дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та в межах строку дії договору.

Зазначає, що боржником належним чином умови договору не виконувалися, графік не дотримувався, за весь період дії договору не було сплачено жодного платежу, внаслідок чого, починаючи з восьмого дня прострочення першого платежу, почалось нарахування процентів за користування кредитом по стандартній процентній ставці у відповідності до пункту 3.2.2 Договору. Отже, у період з 22 листопада 2023 року по 11 січня 2024 року включно проценти нараховувались по зниженій (пільговій) процентній ставці, а у період з 11 січня 2024 року по 08 травня 2024 включно, проценти нараховувались по стандартній процентній ставці, - 2,00000000,% - як це було погоджено сторонами при укладанні Договору, а не по штрафній (як про те вказав суд першої інстанції).

З розрахунку видно, що штрафні санкції за неналежне виконання умов договору не нараховувались та не входять складу позовних вимог, а проценти за користування кредитом після 08 травня 2024 року не нараховувались і вже з 08 травня 2024 року їх розмір залишився незмінним 104 866,93 грн. Отже, розрахунок заборгованості наданий позивачем по кредитному договору № 476217-КС-003 повністю відповідає умовам Договору, а розмір нарахованих процентів відповідає нормам статей 1048, 1050 та 1056-1 ЦК України.

Також, позивач звернтає увагу суду на практику апеляційних судів щодо правомірності нарахування процентів у більшому розмірі ніж передбачено обов`язковим графіком плаетежів, у випадку недотримання позичальником графіку платежів за Кредитним договором.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 листопада 2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір № 476217-КС-003 про надання кредиту, який підписано одноразовим ідентифікатором відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до договору, кредитодавець надає позичальниці кредит, а саме грошові кошти у розмірі 40 000 грн, на засадах строковості, зворотності, платності, на строк 24 тижнів, до 08 травня 2024 року, з процентною ставкою 2,00000000 % фіксована в день, комісією за надання кредиту 6 000 грн, орієнтована загальна вартість наданого кредиту 104 040 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 9 188,53 %, що також підтверджується умовами Паспорту споживчого кредиту.

Відповідно до п. 3.2 Договору сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснювалось згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п.3.2.3 та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), внаслідок чого виникає прострочка по Кредиту та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п.2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3.2.3 та Додатку №1 до Договору та до закінчення строку дії Договору.

Відповідно до довідок, які містяться у матеріалах справи, відповідач отримав на свою платіжну картку НОМЕР_1 у АТ КБ «ПриватБанк» 22 листопада 2023 року кредитні кошти в сумі 25 000 грн та 15 000 грн.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, за кредитним Договором № 476217-КС-003, станом на 22 липня 2024 року, утворилася заборгованість у розмірі 146 876,50 грн, що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 40 000 грн, суми прострочених платежів за користування кредитом 104 866,93 грн, суми прострочених платежів за комісією 2 009,57 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до погодженого сторонами графіку розрахунків за заборгованості за договором 476217-КС-003 про надання кредиту від 22 листопада 2023 року до сплати за кредитним договором підлягає 104 040 грн, із яких загальна сума переплати (проценти та комісія) за кредитом складає 58 040 грн. Встановлений сторонами у п. 2.4 та п. 3.2 Договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, у зв?язку з чим обгрунтованими є вимоги у розмірі 100 049,57 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором № 476217-КС-003 про надання кредиту від 22 листопада 2023 року в сумі 100 049,57 гривень учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц, згідно якої, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

З висновками суду першої інстанції щодо відмови у стягненні заборгованості за договором № 476217-КС-003 про надання кредиту від 22 листопада 2023 року у визначеному позивачем розмірі, у зв?язку з включенням до цього Договору несправедливих умов в частині нарахування відсотків за корситування кредитними коштами, у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», та зменешення загальної суми боргу до розміру орієнтовної сукупної вартості кредиту, зазначеної у цьому Договорі, колегія суддів не може погодитись, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що 22 листопада 2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір № 476217-КС-003 про надання кредиту, який підписано одноразовим ідентифікатором відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до договору, кредитодавець надає позичальниці кредит, а саме грошові кошти у розмірі 40 000 грн, на засадах строковості, зворотності, платності, на строк 24 тижнів, до 08 травня 2024 року, з процентною ставкою 2,00000000% фіксована в день, комісією за надання кредиту 6 000 грн, орієнтована загальна вартість наданого кредиту 104 040 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 9 188,53 %

Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п.3.2.3 та додатку №1 до договору (п.3.2 договору).

У разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п.3.2.3 та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховується відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п.2.4. договору (п. 3.3. договору).

Сторони домовились у п.3.2.2 договору, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п.3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п.2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3.2.3. та додатку№1 до договору та до закінчення терміну дії договору.

Тобто, якщо позичальник сплачує заборгованість без порушень графіку платежів визначеного п.3 договору, дійсно йому треба було б сплатити проценти за користування кредитом в сумі 58 040 грн, оскільки з кожним платежем сума загального боргу, на яку нараховуються кожного дня відсотки зменшується.

Однак, із наданих сторонами доказів слідує, що боржником не здійснювались, у відповідності з погодженими умовами, платежці за договором № 476217-КС-003 про надання кредиту, чим порушено зобов`язання встановлені договором, що призвело до подорожчання кредиту, оскільки відсоткова ставка нараховувалась за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості, відповідно до п.2 договору.

При цьому, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що з 22 листопада 2023 року по 11 січня 2024 року включно проценти нараховувались по зниженій (пільговій) процентній ставці, а у період з 11 січня 2024 року по 08 травня 2024 включно, проценти нараховувались по стандартній процентній ставці, - 2,00000000,% - як це було погоджено сторонами при укладанні Договору, а не по штрафній.

Загальна сума нарахованих відсотків становить 104 866,93 грн, і зазначена сума після закінчення строку дії договору (08 травня 2024 року) не змінювалася.

Отже, нарахування відсотків позивачем правомірно здійснювалось відповідно до п.2 договору, за змістом якого плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 2,00000000% за кожен день користування кредитом, знижена відсоткова ставка за кредитом в день 1,15082147, фіксована.

Протягом строку кредитування, визначеного в цьому договорі, плата за користування кредитом нараховувалась на залишок заборгованості по кредиту, розмір якої був більшим, ніж зазначено у графіку платежів, з огляду на неналежне виконання зобов`язань відповідачкою ОСОБА_1 .

Розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань, а тому він приймається колегією суддів як належний та допустимий доказ заборгованості за договором.

Відповідачем не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Відповідач не оспорювала даний кредитний договір у судовому порядку, що з огляду на положення ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину та ненадання суду доказів оспорювання кредитного договору відповідно до ст. 1051 ЦК України свідчить про дійсність договірних відносин, що виникли між сторонами.

У постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 зроблено висновок, що презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 3 ст. 42 Конституції України позивач включив у договір із споживачем умови, які є несправедливими щодо нарахувань відсотків, оскільки суд першої інстанції помилково ототожнив проценти за користування кредитом, що регулюються ст.ст. 1048,1056-1 ЦК України та нараховуються протягом строку договору та компенсацію (штраф, пеня) за невиконання зобов`язання за договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивач не нараховував штраф та пеню за не виконання зобов`язання відповідачем.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції не мав права зменшувати загальний розмір відсотків річних, який був погоджений та прийнятий сторонами, що призвело до безпідставного заниження загального розміру заборгованості за кредитом, яку стягнуто судом з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки апеляційним судом встановлена невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних щодо стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 46 826, 93 грн підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про повне задоволення позовних вимог, у зв?язку з чим колегія суддів збільшує загальний розмір заборгованості, стягнутий судовим рішенням до заявленного у позові, тобто до 146 876,50 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Оскільки рішенням суду першої інстанції з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» стягнуто судовий збір з урахуванням пропорційності задоволення позовних вимог у розмірі 1 650,10 грн, а апеляційний суд дійшов висновку про повне задоволення позову, то стягнутий судовий збір підлягає збільшенню до 2 422,40 грн, що сплачений позивачем при подачі позову.

Крім того, з урахуванням задоволення у повному обсязі вимог апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 3 633,60 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» - задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом у розмірі 46 826 гривень 93 копійки - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким такі позовні вимоги задовольнити повністю, стягнути з ОСОБА_1 на Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» 46 826 гривень 93 копійки заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2024 року змінити в частині загального розміру заборгованості за Договором № 476217-КС-003 про надання кредиту від 22 листопада 2023 року, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», збільшивши цей розмір з 100 009 гривень 57 копійок до 146 876 (ста сорока шести тисячі вісімсот сімдесят шести) гривень 50 копійок.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2024 року змінити в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», збільшивши цей розмір з 1 650 гривень 10 копійок до 2 422 (двух тисяч чотириста двадцяти двух) гривень 40 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: