Справа № 635/4800/21
Провадження № 2/635/122/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя О.М. Пілюгіна

секретар судового засідання Головінов С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячу воду,

представник ОСОБА_3 Шандула Олександр Олексійович, який діє на підставі довіреності від 01 липня 2025 року, що посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, реєстр № 1210,

ВСТАНОВИВ:

представник позивача подав до суду позовну заяву та просить стягнути солідарно з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» суму заборгованості за послуги з опалення та гарячу воду в розмірі 185117,57 гривень, 3% річних у розмірі 3348,38 гривень та інфляційні втрати у розмірі 8723,30 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надає позивач. Відповідачі свій обов`язок щодо сплати за послуги опалення та гарячого водопостачання не виконують, в результаті чого за період з 01 січня 2012 року до 31 травня 2021 року утворилась заборгованість в розмірі 185117,57 гривень, на яку нараховані 3% річних у розмірі 3348,38 гривень та інфляційні втрати у розмірі 8723,30 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 серпня 2021 року відкрито провадження по справі.

11 листопада 2021 року представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_9 подав відзив на позовну заяву в якому проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на наступне. Позивач стверджує, що заборгованість виникла з 01 січня 2012 року, проте позов подано 22 червня 2021 року, тому строки позовної давності були порушені, а саме: загальний строк, що стосується основної суми боргу та спеціальний строк, що стосується 3% річних та інфляційні витрати. Питання про поновлення строків позовної давності позивачем не ініційовано та не надано доказів поважних причин пропуску. Крім того розрахунки позивача щодо заборгованості по сплаті за комунальні послуги не відповідають дійсності та не ґрунтуються на матеріалах справи. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованими не значяться, у зв`язку з чим заборгованість ОСОБА_5 і ОСОБА_7 не може бути нарахована. Внаслідок цього загальна заборгованість, яка нараховується на кожну особу, має бути зменшена з урахуванням незареєстрованих і непроживаючих відповідачів, оскільки позивач не надав доказів з якого і по який час зазначені особи проживали, або взагалі не проживали у вказаній квартирі. Також позивач зловживає своїми процесуальними правам та подає позов, який включає в себе період і суму, що було раніше стягнуто судовим наказом Харківського районного суду Харківської області від 12 листопада 2014 року, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської державної адміністрації заборгованість за спожиті комунальні послуги, за період з 01 жовтня 2011 року по 01 вересня 2014 року у сумі 10725,45 гривень. Таким чином, ціна позову мала бути зменшена на 10725,45 гривень. Крім того заборгованість за надані послуги має розраховуватися позивачем на підставі показань лічильників. Позивач, обґрунтовуючи свої розрахунки, не зазначив, що ним враховано, що лічильники пройшли повірку, і нарахування заборгованості проведені з урахуванням показів лічильників. Згідно Акту від 18 грудня 2004 року про встановлення водомірних вузлів у відповідачів встановлено лічильники гарячої води E-T № та E-T № , які пройшли останню повірку 26 серпня 2021 року і визнані придатними до подальшої експлуатації. Останні показники використання гарячої води передані 20 жовтня 2021 року і дорівнювали E-T № 1151,1 м3 і НОМЕР_1 271,1 м3, але ані останні показники, ані попередні враховані не були. Таким чином, суму заборгованості позивач має довести шляхом перерахування з урахуванням показників лічильників.

16 листопада 2021 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якому вказав, що у базі даних Холодногірської філії КП «Харківські теплові мережі» за адресою: АДРЕСА_1 , обліковується 9 мешканців. Для зміни кількості мешканців квартири необхідно звернутися до абонентського відділу Холодногірської філії КП «Харківські теплові мережі» надавши довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, які проживають у приватному домоволодінні. Відповідачі для зміни кількості мешканців квартири не зверталися, тому нарахування здійснювалося з розрахунком на 9 осіб. Крім того судовий наказ від 12 листопада 2014 року, яким стягнуто заборгованість на користь Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської державної адміністрації не має жодного відношення до КП «Харківські теплові мережі». Також, вимоги відповідача стосовно здійснення нарахувань за постачання гарячої води на підставі показань лічильників, які пройшли перевірку 26 серпня 2021 року є неможливими. Показники лічильників, які були передані 20 жовтня 2021 року неможливо зазначити в позовній заяві, оскільки заборгованість утворилась в період з 01 січня 2012 року по 31 травня 2021 року. Передача показань квартирних засобів обліку - це обов`язок споживача, а оскільки КП «Харківські теплові мережі» з жовтня 2010 року не отримувало показників квартирних лічильників гарячої води, підприємство змушене було проводити нарахування за нормативами (нормами) споживання пропорційно кількості мешканців квартири. Показники квартирних лічильників гарячої води необхідно передавати кожного місяця. Якщо споживач вчасно не подав показники лічильника, то згідно із пунктом 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 зі змінами, плата за послуги нараховується за нормативами (нормами) споживання пропорційно кількості мешканців квартири, з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

16 листопада 2021 року представник позивача подав клопотання про поновлення строку позовної давності, в якому вказав, що КП «Харківські теплові мережі» створене на підставі розпорядження Харківської обласної державної адміністрації № 429 від 27.06.2001 та здійснює господарську діяльність з забезпечення тепловою енергією населення та підприємств, установ та організацій усіх форм власності міста Харкова, селища Пісочин Харківського району, селища Солоницівка Дергачівського району Харківської області. Фінансування КП «Харківські теплові мережі» здійснюється за рахунок платежів від надання послуг населенню та підприємствам, установам і організаціям. Тривалий час підприємство знаходиться у тяжкому фінансовому стані, викликаному зокрема неплатежами різних категорій споживачів за спожиту теплову енергію, невідповідністю тарифів за теплову енергію для населення фактичним витратам на її виробництво. Протягом останніх років господарської діяльності підприємства заборгованість споживачів за спожиту теплову енергію щомісяця складає сотні мільйонів гривень. Підприємством приймаються заходи щодо стягнення заборгованості, але процес виконання судових рішень по стягненню заборгованості з фізичних осіб розтягується на роки. Для погашення заборгованості за послуги з теплопостачання КП «Харківські теплові мережі» використовує різні форми, у тому числі й звернення до суду за захистом порушеного права. У зв`язку з величезною кількістю споживачів (тільки по населенню 520 тисяч особових рахунків) підприємство не має можливості відразу пред`явити позови до всіх неплатників. Крім того, специфіка роботи теплопостачальних організацій така, що послуги надаються безупинно, а нові поточні борги утворюються у споживачів коли ще не стягнені борги по раніше винесеним рішенням судів. Вартість паливно-енергетичних ресурсів за період до 2021 року за судовими рішеннями вже стягнута з КП «Харківські теплові мережі» їх постачальниками, в той час як заборгованість відповідачів за цей період дотепер не відшкодована, і відповідачами не надано жодного доказу про скрутний фінансовий стан. Відновлення строку позовної давності буде справедливим стосовно тих споживачів, які оплачують надані послуги, та не дозволить неплатникам уникнути відповідальності хоча б частково, оскільки стягнення заборгованості здійснюється за тарифами, що діяли на момент надання послуг і на теперішній час знецінені інфляцією.

30 листопада 2021 року представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_9 подав заперечення на відповідь на відзив в яких вказав, що оскільки позивач без вагомих причин пропустив строк подання позовної заяви, тому своєю довгою бездіяльністю, яка в подальшому призвела до значного зростання боргу, ним також була викликана загроза відповідачів потрапити у скрутне фінансове становище, яка існує і на теперішній час. Крім того позивачем не надано доказів того, що було дотримано періодичність повірки лічильників споживача, а відтак немає підстав вважати, що останні зняті показання лічильника коректно відображають показання.

Спеціальним розпорядженням Голови Верховного суду № 2/0/9-22 від 08 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються Харківським районним судом Харківської області та визначено територіальну підсудність Полтавському районному суду Полтавської області.

На підставі вищевказаного розпорядження цивільна справа передана до Полтавського районного суду Полтавської області за підсудністю.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 24 листопада 2023 року справу передано на розгляд до Харківського районного суду Харківської області.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 березня 2024 року справу прийнято в провадження.

17 квітня 2024 року представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 24 листопада 2023 року.

24 квітня 2024 року справу направлено до Полтавського апеляційного суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2024 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_9 залишено без руху.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10 липня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 24 листопада 2023 року.

20 травня 2025 року представник відповідача ОСОБА_3 Шандула О.О. подав заперечення на відповідь на відзив в якому вказав, що 26 січня 2025 року представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_9 направлено позивачу на ім`я Генерального директора Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» Скопенка В.В. пропозицію мирного урегулювання спору шляхом реструктуризації боргу із викладенням позиції у справі та розрахунків заборгованості, але позивач категорично відмовився від будь-яких перемовин. Відповідно до позовної заяви заборгованість станом на 01.06.2021 становить 185117,57 гривень, що утворилася за період з 01.01.2012 по 31.05.2021. В дійсності з урахуванням строку позовної давності у 3 роки основний борг має обчислюватися за період з 01.06.2018 по 31.05.2021. Що стосується інфляційних нарахувань і 3% річних пені за прострочку, то заборгованість має обчислюватися за період з 01 жовтня 2020 року по 30 вересня 2021 року. Таким чином заборгованість відповідачів перед позивачем складає: борг за 36 місяців в період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2021 року 92297,71 гривень, інфляція і 3% річних за один рік, тобто за період з 1 жовтня 2020 року по 30 вересня 2021 року 8 723,30 гривень, 3% 3348,38 гривень, а всього: 104369,62 гривень, проти стягнення яких відповідач не заперечує.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовних вимогах просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_9 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив, при цьому не заперечував що його довіритель мала зареєстроване місце проживання за вказаною у позові адресою, але мешкала у іншому місці і не сплачувала комунальні послуги, що надавав позивач.

Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_9 , дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та користуються послугами централізованого опалення та гарячого водопостачання за вказаною адресою, які надає позивач.

За вказаною адресою КП «Харківські теплові мережі» відкрито обліковий рахунок № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 ..

Згідно з наданих суду доказів, заборгованість відповідачів за вказані вище послуги за період з 01 січня 2012 року до 31 травня 2021 року складає 185117,57 гривень, на яку нараховані 3% річних у розмірі 3348,38 гривень та інфляційні втрати у розмірі 8723,30 гривні.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Під час дії спірних правовідносин діяли Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV з подальшими змінами, (далі Закон № 1875-ІV) та Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII з подальшими змінами (далі - Закон № 2189-VIII).

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1875-ІV, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Положеннями частин 1, другої та третьої статті 32 Закону № 1875-ІV передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до частин 1 статті 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Пунктом 1 частини 1 Закону № 1875-ІV, пунктом 1 статті 7 Закону № 2189-VIII передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

У відповідності до частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону № 1875-ІV, пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.

Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 ЖК України.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Аналіз вищенаведених положень норм матеріального права свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13 і від 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 3, 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_9 подано клопотання про застосування строків позовної давності.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом 24 червня 2021 року.

Оскільки позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів за період з 01 січня 2012 року по 31 травня 2018 року заявлені поза межами строку позовної давності, тому сума заборгованості за цей період відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України не підлягає стягненню у зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі. При цьому враховуючи, що позивач не довів наявність поважних причин, з яких пропущений строк звернення до суду з позовом за вказаний період, тому клопотання позивача про поновлення строку позовної давності задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене сума заборгованості за послуги опалення та гарячої води за період з 01 червня 2018 року по 31 травня 2021 року у розмірі 92297,71 гривень підлягає солідарному стягненню з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , а позов у вказані частині вимог частковому задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних та суми інфляційних втрат суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, суд також частково задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідачів 3% річних у розмірі 3348,38 гривень та інфляційні втрати у розмірі 8723,30 гривні нарахованих на суму заборгованості в межах строку позовної давності за період з 01 червня 2018 року по 31 травня 2021 року за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

При розгляді справи суд розцінює критично і не приймає до уваги посилання представника відповідача Трейберман М.О., що за неврахуванням показників лічильника розрахунки заборгованості є неправильними, оскільки у судовому засіданні представник відповідача визнав, що показники лічильника позивачу не направлялись.

Також, представник відповідача у судовому засіданні визнав, що довіритель мала зареєстроване місце проживання за вказаною у позові адресою і не сплачувала комунальні послуги, що надавав позивач, при цьому доказів, які б безспірно свідчили що вона не мешкала у даному житловому приміщенні суду не надано, тому вказані заперечення, суд також розцінює критично і не приймає до уваги.

В задоволенні стягнення заборгованості за послуги за опалення та гарячу воду, 3% річних та інфляційних втрат з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 суд відмовляє, оскільки за відомостями наданими Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не значаться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 , та суду не надано доказів, що вони є споживачами послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання за вказаною адресою.

Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 267, 525 , ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 610, ст. 625 ЦК України суд,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» суму заборгованості за послуги з опалення та гарячу воду за період з 01 червня 2018 року по 31 травня 2021 року в розмірі 92297 (дев`яносто дві тисячі двісті дев`яносто сім) гривень 71 копійка, 3% річних у розмірі 3348 (три тисячі триста сорок вісім) гривень 38 копійок та інфляційні втрати у розмірі 8723 (вісім тисяч сімсот двадцять три) гривні 30 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» суму судового збору в розмірі по 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень 71 копійка з кожного.

В задоволенні іншої частини вимог Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», , місцезнаходження: місто Харків, вулиця Мефодіївська, 11.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_7 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 06 жовтня 2025 року.

Суддя О.М. Пілюгіна