Справа № 456/966/24 Головуючий у 1 інстанції: Сас С. С.
Провадження № 22-ц/811/1298/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді: Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

секретар Заяць Я.І..,

з участю:позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Сулковського Б.П.,відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львовів режимі відеоконференції цивільну справу № 456/966/24 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Сулковського Богдана Павловича та за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 -адвоката Яцишина Андрія Володимировича на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог виконавчий комітет Стрийської міської ради Львівської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини,-

в с т а н о в и в :

12 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини. Просив зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди йому у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , встановивши наступні способи: побачення кожної п`ятниці місяця з 15 год.00 хв. до 15 год. 00 хв. суботи, кожної середи з 15 год. до 09 год. четверга, як дні, коли позивач буде забирати дитину до себе додому для спілкування в домашніх умовах; додаткові дні побачень щорічно 04 червня з 10 год. до 14 год. та 14 грудня з 10 год. до 20 год.; спільний відпочинок влітку 20 днів; необмежене спілкування з дочкою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку. Побачення можуть відбуватися за місцем проживання (перебування) дитини або батька, в громадських місцях культурно розважального характеру (парк, кінотеатр, та інших громадських місцях), що призначені для її повноцінного відпочинку та відповідають віку та стану здоров`я дитини. У дні побачень позивача з дочкою, він має право заводити, забирати дочку ОСОБА_3 з садочку (дому), інших розважальних закладів особисто. Зобов`язати відповідачку ОСОБА_2 передавати позивачу дитину для побачень та спілкування за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивовна тим, що 22.12.2022 року шлюб між сторонами було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу місце проживання дитини визначено за спільною згодою батьків. Дитина зареєстрована разом з відповідачкою за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, фактично відповідачка ОСОБА_2 разом з малолітньою донькою ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний час, позивач офіційно працевлаштований на посаді «Озеленювача» в Комунальному підприємстві «Управляюча компанія «Комфортний Стрий», має стабільну заробітну плату та за місцем роботи характеризується позитивно. На обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах позивач не перебуває, до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів не притягувався. За місцем попереднього проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , де позивач проживав однією сім`єю з відповідачкою та дочкою, характеризується позитивно, від сусідів та односельчан скарг до сільської ради на позивача не надходило. Дуже любить свою дочку, тому увесь час намагався налагодити нормальні стосунки з колишньою дружиною та зв`язок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним. Для того, щоб бути поруч зі своєю дитиною, позивач переїхав та виймає квартиру у місті Стрий, Львівської області, де проживає ОСОБА_2 разом із дочкою.

Однак, між сторонами почались непорозуміння щодо прийняття участі позивача у вихованні дочки. Намагання позивача мирним шляхом врегулювати спір призводить лише до нових конфліктів, так як відповідачка не бажає присутності позивача та штучно створює перешкоди у спілкуванні з дочкою.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2025 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши наступні способи: побачення кожної суботи тижня з 15:00 години до 18:00 години; необмежено спілкуватися з дочкою ОСОБА_3 особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку.

Зобов`язано ОСОБА_2 передавати ОСОБА_1 дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для побачень та спілкування, за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - адвокат Сулковський Богдан Павлович.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним.

Встановлений, судом графік побачень (кожну суботу тижня з 15:00 години до 18:00 години) не зможе забезпечити належну та достатню участь батька у житті дитини, три години на тиждень спілкування батька з власною дитиною не є достатнім для її виховання, нормального вивчення потреб дитини та її характеру.

При визначенні способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини судом першої інстанції не було враховано принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Суд встановив графік побачення з дитиною на свій розсуд і не вказав як саме мають відбуватись побачення ОСОБА_1 з дитиною, а саме чи можуть зустрічі відбуватись без участі матері.

З плином часу, за відсутності спілкування, зв`язок батька, який прагне спілкування, та дитини, яку потенційно у цьому обмежують, обґрунтовуючи це недосвідченістю батька, може бути втрачено та ніколи не відновлено, що є неприпустимим.

Просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2025 року в частині визначення способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ухвалити нове, яким встановити наступні способи:

- побачення кожної п`ятниці місяця з 15 год.00 хв. до 15 год. 00 хв. суботи, кожної

середи з 15 год. до 09 год. четверга, як дні коли я буду забирати дитину до себе

додому, для спілкування в домашніх умовах;

- додаткові дні (іменини та дні народження )побачень щорічно 04 червня з 10 год;

- спільний відпочинок влітку 20 днів.

Відповідачка по справі ОСОБА_2 в особі представника адвоката Яцишина А.В. у апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду, вважає, що таке не ґрунтується на фактичних обставинах справи та нормах чинного законодавства.

Суд першої інстанції не надав оцінки долученим нею доказам за місцем проживання дитини, які характеризують позивача з негативної сторони. Зокрема, судом не враховано рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2024 року у справі № 456/4233/24 згідно якого видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 з покладенням на нього певних обов`язків, серед яких заборонено перебувати у місці проживання ОСОБА_2 , заборонено ОСОБА_1 наближатись на відстань менше 20 метрів до місця проживання та перебування ОСОБА_2 . Також відносно ОСОБА_1 21.11.2023 року виносився терміновий заборонний припис стосовно кривдника у зв`язку з насильницькими діями відносно ОСОБА_2 .

Судом не взято до уваги факти неодноразового застосування позивачем до відповідачки насилля, що підтверджується Довідками з ГО «Центр «Жіночі перспективи», висновком психолога, а також притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Наголошує, що відповідачка ОСОБА_2 жодним чином не перешкоджала і не перешкоджає батькові брати участь у вихованні дитини, проте, така участь має бути під контролем матері з метою дотримання інтересів дитини.

Більше того, побачення позивача з дитиною кожної суботи тижня з 15:00 години до 18:00 години, позбавляє матір права на проведення дозвілля із дитиною у вихідні від садочку та школи дні, а необхідність побачень батька з дитиною у присутності матері конкретно у цій справі обумовлена фактичними обставинами справи, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростована позивачем та відповідає усталеній практиці Верховного Суду та ЄСПЛ.

Посилається на норми СК України, на Конвенцію про права дитини від 20 листопада 1989 року, Закон України «Про охорону дитинства».

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Представник позивача-адвокат Сулковський Б.П. подав відзив на апеляційну скаргу відповідачки.

У відзиві зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою. Стверджує, що посилання відповідачки на обмежувальний припис є юридично необґрунтованим, оскільки він стосувався відповідачки, а не дитини. Крім цього, такий був виконаний позивачем добровільно,не порушувався, а по його закінченні нових правопорушень зафіксовано не було. Стверджує, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а тому подання апеляційної скарги свідчить про небажання відповідачки сприяти розвитку стосунків дитини та батька. Просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Яцишина А.В. залишити без задоволення.

Представник Органу опіки та піклування Стрийської міської ради в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати у їх відсутності. Крім цього, просив врахувати висновок органу опіки та піклування , який затверджений рішенням Виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області №463 від 17.10.2024 року та залишити в силі рішення Стрийського міського суду Львівської області від 27.03.2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Сулковського Б.П. на підтримання доводів своєї апеляційної скарги та заперечення з приводу апеляційної скарги представника ОСОБА_2 -адвоката Яцишина А.В., пояснення ОСОБА_2 на підтримання своєї апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає до часткового задоволення, а апеляційну скаргу відповідачки необхідно відхилити.

Судом встановлено такі обставини.

Позивач та відповідач перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.12.2022 року .

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Відповідно до довідки №4454 виданої виконавчим комітетом Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області, ОСОБА_1 з дати народження своєї дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав та брав активну участь у житті та піклуванні своєї малолітньої дитини (а.с.14).

Відповідачка ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 після розлучення зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.58).

З висновку виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області від 17.10.2024 №463 щодо розв`язання спору про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що орган опіки та піклування беручи до уваги те, що між батьками дитини не налагоджений емоційний зв`язок і зустрічі з батьком призводять до стресу дитини, а також неодноразові факти вчинення насильства ОСОБА_1 , що унеможливлює проведення візитів у присутності матері дитини, встановлення порядку та способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною на даний час є недоцільним (а.с.86-87).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як батько дитини, який проживає окремо від дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має право на особисте спілкування з нею, оскільки таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що спілкування батька із дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , буде перешкоджати нормальному розвитку дитини чи може зашкодити здоров`ю дитини. Судом враховано ставлення позивача до дочки, його бажання спілкуватися з нею, брати участь у її вихованні, оздоровленні, всебічному розвиткові, тощо.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, однак вважає, що визначений судом спосіб участі батька у вихованні доньки шляхом побачень кожного тижня в суботу з 15-00 год. до 18-00 год. є недостатнім, тому апеляційну скаргу представника позивача-адвоката Сулковського Б.П. слід задовольнити частково, доповнивши графік побачень у кожну середу з 15 год.00 хв. до 19-00 год., а в період відпустки і святкових днів участь позивача у вихованні дитини слід узгоджувати з матір`ю ОСОБА_2 , а апеляційну скаргу представника відповідачки-адвоката Яцишина А.В. слід відхилити.

До такого висновку, апеляційний суд дійшов враховуючи наступне.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема, він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно з інтересів дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини,у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди(такий висновок мітиться у постанові Верховного Суду від 30 липня 2025 року у справі № 753/2281/23).

З матеріалів справи встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися конфліктні відносини. Позивач притягався до відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно відповідачки.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно встановив, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач негативно ставиться до доньки та його спілкування з нею шкодить її інтересам чи розвитку.

Звертаючись до суду із позовом, позивач просив визначити спосіб його участі у вихованні дитини, зокрема шляхом встановлення графіка побачень з донькою, побачення кожної п`ятниці місяця з 15 год.00 хв. до 15 год. 00 хв. суботи, кожної середи з 15 год. до 09 год. четверга, як дні, коли позивач буде забирати дитину до себе додому для спілкування в домашніх умовах; додаткові дні побачень щорічно 04 червня з 10 год. до 14 год. та 14 грудня з 10 год. до 20 год.; спільний відпочинок влітку 20 днів; необмежене спілкування з дочкою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку. Побачення можуть відбуватися за місцем проживання (перебування) дитини або батька, в громадських місцях культурно розважального характеру (парк, кінотеатр, та інших громадських місцях), що призначені для її повноцінного відпочинку та відповідають віку та стану здоров`я дитини. У дні побачень позивача з дочкою, він має право заводити, забирати дочку ОСОБА_3 з садочку (дому), інших розважальних закладів особисто. Зобов`язати відповідачку ОСОБА_2 передавати позивачу дитину для побачень та спілкування за адресою: АДРЕСА_1 .тобто побачення мають відбуватися без присутності матері.

За змістом частини другої статті 159 СК України обумовлення побачень з дитиною присутністю іншої особи можливе лише в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини.

Зважаючи на те, що судом не встановлено негативної поведінки позивача, яка могла б зашкодити дитині, чи виключних обставин, які свідчили б про необхідність обов`язкової присутності матері під час побачень батька з донькою, та з метою уникнення конфліктних ситуацій між батьками при проведенні зустрічей, участь батька у вихованні дитини суд першої інстанції правильно визначив без присутності матері, зобов`язавши її передавати дитину батькові за адресою її проживання.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що для участі батька у вихованні дитини трьох годин один раз в тиждень буде недостатньо, тому з метою налагодження контакту батька з дитиною,який проживає окремо, апеляційний суд вважає за необхідне доповнити графік побачень кожної середи з 15год.00 хв. до 19год.00 хв.

Такий порядок відповідатиме найкращим інтересам дитини, сприятиме формуванню емоційного зв`язку з батьком та зменшенню впливу на дитину конфлікту між батьками. Проаналізувавши встановлені обставини справи, враховуючи характер стосунків, які склались між батьками дитини, вік дитини, а також принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, бажання батька брати участь у вихованні доньки, доводи апеляційної скарги відповідачки про незаконність рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції визнає необґрунтованими, а позицію відповідачки щодо відсутності підстав для задоволення позову безпідставною.

Інші заявлені позовні вимоги щодо проведення святкових днів, спільного відпочинку влітку, необмежене спілкування з дочкою особисто засобами зв`язку, стосуються договірного врегулювання виконання батьківських обов`язків та потребують досягнення згоди між сторонами з врахуванням відвідування дитиною дошкільних навчальних закладів чи розвиваючих гуртків .

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для задоволення вимоги щодо зобов`язання відповідачку не чинити перешкод позивачу у вихованні дитини, оскільки з матеріалів справи встановлено, що відповідачка заперечує право позивача на спілкування з дитиною, вважаючи , що конфлікт який існує між нею та позивачем негативно впливає на розвиток дитини, хоча доказів про це не надала.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доповнений графік побачень з дитиною забезпечить належну та достатню участь батька у житті дитини.

Доводи апеляційної скарги відповідачки фактично зводяться до того, що батько дитини чинив домашнє насильство відносно неї, однак жодних доказів, які свідчать про негативний вплив батька на доньку матеріали справи не містять.

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням зазначеного, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2025 року в частині визначення способу участі у вихованні, спілкуванні з дитиною підлягає зміні, а в іншій частині залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 2; 375; 376 ч.1.п.3; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сулковського Богдана Павловича задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Яцишина Андрія Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2025 року змінити, доповнивши резолютивну частину у редакції наступного змісту:

Дозволити ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) брати участь у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної середи з 15 год. до 19 год.

В період відпустки, святкових днів участь ОСОБА_1 у вихованні дитини проводити за домовленістю з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 25 вересня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк