УХВАЛА

06 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 761/14808/23

провадження № 61-11996ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційні скарги Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 серпня 2025 року та ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня

2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» про визнання наказу незаконним та його скасування, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення компенсації

за невикористану щорічну основну відпустку,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт»

«Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 39к від 27 квітня 2022 року, в частині призупинення дії трудового договору з 28 квітня 2022 року

з ОСОБА_1 , провідним спеціалістом Управління роботи з персоналом Державної компанії «Укрспецекспорт», яку включено до списку працівників Державної компанії «Укрспецекспорт», дія трудових договорів яких призупиняється з 28 квітня 2022 року до відновлення можливості надання та виконання роботи,

але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану, відповідно

до положень статті 13 Закону України від 15 березня 2022року № 2136-IX

«Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (додаток 4 до наказу Державної компанії «Укрспецекспорт» «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 39к від 27 квітня 2022 року);

- зобов`язати Державну компанію з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» поновити з 28 квітня 2022 року дію трудового договору з ОСОБА_1 , провідним спеціалістом Управління роботи з персоналом Державної компанії «Укрспецекспорт», з якою було призупинено дію трудового договору на підставі наказу Державної компанії «Укрспецекспорт» «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»

№ 39к від 27 квітня 2022 року;

- стягнути з Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу (час призупинення дії трудового

договору) за період з 28 квітня 2022 року по 07 лютого 2023 року у розмірі

374 773,98 грн;

- стягнути з Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 10 невикористаних днів щорічної основної відпустки за період роботи з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2022 року у розмірі 11 786,20 грн

та грошову компенсацію за 9 невикористаних днів щорічної основної відпустки

за період роботи з 01 жовтня 2022 року по 07 лютого 2023 року у розмірі

10 607,58 грн.

- стягнути з Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та судові витрати на професійну правничу допомогу;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення дії трудового договору з ОСОБА_1 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 17 квітня 2025 року відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову.

10 серпня 2025 року Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» через підсистему «Електронний суд» подала до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткової постанови у цій справі, у якій просила суд ухвалити додаткову постанову та стягнути з ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу, пов`язані

з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Київський апеляційний суд ухвалою від 20 серпня 2025 року у задоволенні заяви Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового

та спеціального призначення «Укрспецекспорт» про ухвалення додаткової постанови відмовив.

22 вересня 2025 року Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт», в інтересах якої діє представник - адвокат Клименко А. Р., засобами поштового зв`язку надіслала

до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду

від 20 серпня 2025 року у зазначеній справі.

25 вересня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Сироткіна А. О., через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року

у зазначеній справі.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів

у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження

(про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на такі обставини.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини

і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка

є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими,

ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури

у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те,

що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі

№ 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом

(пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод),

та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті

ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли

таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування

єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно

до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове

до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується,

чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Згідно з пунктом 2 частини четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ, що виникають з трудових відносин.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі

про визнання наказу незаконним та його скасування, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 374 773,98 грн та стягнення компенсації за невикористану щорічну основну відпустку у розмірі 22 393,78 грн.

Отже спір між сторонами виник з трудових правовідносин.

Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2025 року не перевищує

двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних

осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн) та становить 397 167,76 грн.

Таким чином, обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі

не встановлено.

Судовий спір у цій справі було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

Підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно

до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України Верховний Суд не встановив.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно

до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ

до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі

«Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано

на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявники подали касаційні скарги

на судові рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового

та спеціального призначення «Укрспецекспорт» на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 серпня 2025 року та ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня

2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» про визнання наказу незаконним та його скасування, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення компенсації

за невикористану щорічну основну відпустку.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров