Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

Справа № 185/7859/25

Провадження № 2/185/6128/25

30 вересня 2025 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Бабія С.О., за участю секретаря судового засідання - Вакули В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах та стягнення аліментів на неповнолітню доньку, -

В С Т А Н О В И В:

15.07.2025 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив припинити з 15 липня 2025 року стягнення з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року по справі № 185/1013/17; стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 липня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття; звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, що стягуються на користь відповідачки на утримання дочки, на підставі вищезазначеного рішення від 28 лютого 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22 липня 2014 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася спільна донька ОСОБА_3 . Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 04 грудня 2019 року шлюб було розірвано. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 28 лютого 2017 року стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 лютого 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. З 11 серпня 2024 року донька проживає з позивачем, що підтверджується довідкою ОСББ «Верстатобудівників 3» від 28.05.2025 року, довідкою про реєстрацію та склад сім`ї від 27.05.2025 року, медичною довідкою від 27.05.2025 року та довідкою з Ліцею №19 від 26.05.2025 року № 01-25/259. Відповідачка не бере участі у вихованні та утриманні дитини, перебуваючи за кордоном з березня 2022 року по серпень 2024 року, після чого залишила дитину з позивачем і знову виїхала. З жовтня 2024 року позивач припинив сплату аліментів, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 39 206,27 грн. Позивач перебуває у повторному шлюбі, має двох малолітніх дітей, які перебувають на його утриманні.

Ухвалою суду від 30.09.2025 року було залишено без розгляду вимогу позивача про звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, якою просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відзив на позовну заяву не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

Третя особа - Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , її батьками є: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 .

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 06 лютого 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до статті 5 ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 7 СК регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Статтями 192 та 197 СК України передбачено спеціальні способи захисту прав платників аліментів, які застосовуються у разі зміни обставин, які мають значення для визначення розміру аліментів, і такими способами є зміна розміру аліментів або звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Відповідно до статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

За результатом системного аналізу вказаних приписів законодавства вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, а дитина разом з цим не проживає разом з нею та не перебуває на її утриманні. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а стаття 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сімейний стан сторін після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів з позивача змінився, дочка ОСОБА_3 на теперішній час проживає з батьком та перебуває на повному його утриманні, що підтверджується наступним: довідкою ОСББ «Верстатобудівників 3» від 28.05.2025 року; довідкою про реєстрацію та склад сім`ї від 27.05.2025 року; медичною довідкою від 27.05.2025 року; довідкою з Ліцею №19 від 26.05.2025 року № 01-25/259, а також актом обстеження умов проживання від 27.08.2025 р.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені частиною 2 статті 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є встановлення правовідношення; припинення правовідношення, а також визнання його недійсним, скасування.

У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки на утримання дочки, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що «відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

За своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 223 ЦПК України 2004 року.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є ефективним.»

Тож, з огляду на положення статей 7, 10, 181, 192 СК України, в контексті положень статей 3, 5, 273 ЦПК України, статей 13, 16 ЦК України, статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає, що позовні вимоги про припинення стягнення аліментів підлягають задоволенню, оскільки лише у такий спосіб можливо належним чином захистити порушене право позивача і такий спосіб не завдасть шкоди правам та інтересам відповідачці та дитині.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

За змістом статті 180 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими, оскільки на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина, матір`ю якої є відповідачка.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений за вимогою про припинення стягнення аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1 211,20 грн підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави.

Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Припинити з 15 липня 2025 року стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року по справі № 185/1013/17.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 15 липня 2025 року та до повноліття дочки ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На заочне рішення суду, протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя С. О. Бабій