Справа № 195/1619/25
Провадження 2-о/195/99/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" жовтня 2025 р. с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області Колодіна Л.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою громадянки ОСОБА_1 , третя особа: Томаківський сектор Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня/13 листопада 1991 року,

В С Т А Н О В И В :

до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява громадянки ОСОБА_1 , третя особа: Томаківський сектор Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня/13 листопада 1991 року.

Однак, суд, вивчивши заяву, надані письмові докази, вважає, що заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, яка регламентує право на звернення до суду за захистом, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак, практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності позовних заяв.

У рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Відповідно до ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж.

Однак, заява подана без додержання вимог, викладених у ст. 175 ЦПК України.

Так, позивач не надав суду доказів щодо відсутності чи наявності перетинання державного кордону та міжнародних пунктів пропуску в період часу з 24 серпня 1991 року по теперішній час, із зазначенням місця перетину державного кордону та/або міжнародного пункту пропуску, напрямок та цілі слідування за кордон, відомості щодо документа, який посвідчував особу під час такого перетину, оскільки від встановлення даних обставин залежить те, чи постійно (безперервно) проживав заявник на території України, зокрема станом на 24 серпня 1991 року.

Крім того, заявником в заяві вказано третю особу - Томаківський сектор Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

Однак, ч. 4 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Крім того, заявницею було надано копію довідки ОСОБА_2 (Томаківська) про присвоєння 06.08.2001 року ідентифікаційного номеру № НОМЕР_1 громадянці ОСОБА_1 .

Однак, відповідно до п.2.2. Н А К А З У ДЕРЖАВНОЇ ПОДАТКОВОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ УКРАЇНИ № 191 від 08.04.99 року щодо затвердження Положення про порядок видачі довідки з ідентифікаційним номером Державного реєстру фізичних осіб для отримання довідки про присвоєння ідентифікаційного номера громадянин України пред`являє паспорт громадянина України.

Крім того, п.2.7. вищевказаного Н А К А З У передбачено, що при видачі довідки про присвоєння ідентифікаційного номера працівник органів державної податкової служби пересвідчується згідно з пред`явленим паспортом громадянина України в особі громадянина, який отримує довідку.

Таким чином, на час отримання ідентифікаційного номера громадянина України заявниця повина була мати паспорт громадянки України.

Аналізуючи вищезазначені докази, суд вважає, що позивачем не надано в повному обсязі доказів, необхідних для вирішення позовних вимог.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, суд вважає необхідним залишити вказану позовну заяву без руху, надавши позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви терміном п`ять днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258-261, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

заяву громадянки ОСОБА_1 , третя особа: Томаківський сектор Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня/13 листопада 1991 року - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення позову без руху.

Роз`яснити заявнику, що у разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк він виконає вимоги, визначені ст.ст. 175, 177 ЦПК України, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо ж заявник не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л. В. Колодіна