Справа №498/163/25
Провадження по справі №2/498/210/25
20 серпня 2025 року с-ще. Велика Михайлівка
Великомихайлівський районний суд Одеської області у складі:
головуючої судді - Чернецької Н.С.,
за участю секретаря судового засідання Гонтаренко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі. Велика Михайлівка цивільну справу за позовною заявою керівника Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області, який діє в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,
Прокурор в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, та просить суд їх задовольнити.
Представник Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, заяв, клопотань не надав.
Відповідач в судове засідання не з`явилась заяв, клопотань не надала.
Оскільки відповідач належним чином повідомлялась про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 65016717 від 03.10.2022 державним реєстратором прав на нерухоме майно Долинської сільської ради Подільського району Одеської області на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 29.09.2022 за реєстраційним номером 52580327, яку подала ОСОБА_1 , проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна земельна ділянка, кадастровий номер :01:002:0737, за суб`єктом: ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 .

Згідно витягу від 12.06.2024 № НВ-024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, земельна ділянка за кадастровим номером :01:002:0737 має нормативну грошову оцінку 41 404,31 грн.

В матеріалах справи наявний протокол обшуку 05 липня 2023 року проведений в кабінеті голови Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області.

Згідно з рішенням Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 03.12.2021 за № 1309-VIII передано безоплатно у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :01:001:0987, ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :01:001:0918, ОСОБА_4 земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :01:001:0920, ОСОБА_5 земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :01:001:0915, ОСОБА_6 площею 1,90 з кадастровим номером :01:001:0921, ОСОБА_7 земельну ділянку площею 1,90 з кадастровим номером :01:001:0919, ОСОБА_8 земельну ділянку площею 1,90 з кадастровим номером :01:001:0913, ОСОБА_9 земельну ділянку площею 2,0 з кадастровим номером :01:004:0576.

Згідно листа №129/02-15 від 06 лютого 2023 року Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області встановлено, що земельні ділянки з кадастровим номером :01:002:0737 не передавались у власність ОСОБА_1 . Зазначені особи для отримання вказаних земельних ділянок до селищної ради не звертались.

Згідно запиту Одеської обласної прокуратури направленого на адресу Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області повідомляється, що Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0001409 від 01.11.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.ч. 3,4 ст. 358 КК України, за обставинами незаконного заволодіння 78 земельними ділянками загальною площею 271 га сільськогосподарського призначення, розташованих на території Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, у зв`язку з необхідністю вирішення питання щодо наявності підстав представництва інтересів в суді та відповідно до ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», просять надати відповідні копії документів, та повідомити, чи вживались та чи планується Цебриківською селищною радою Роздільнянського району Одеської області вжиття заходів, спрямованих на повернення вказаних земельних ділянок до земель комунальної власності.

Згідно відповіді Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області №440/02-15 від 02.04.2024 року вбачається, що Цебриківська селищна рада Роздільнянського району Одеської області не приймала рішення про передачу у власність 60 земельних ділянок. Цебриківською селищною радою Роздільнянського району Одеської області не вживались та не плануються вживати заходи за вказаними обставинами спрямованих на повернення земельних ділянок до земель комунальної власності, оскільки у складі селищної ради відсутня штатна одиниця юрист або інший фахівець у галузі права, а також відсутнє фінансування на закупівлю послуг з надання правової допомоги. Просять надати допомогу шляхом звернення від імені Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області до суду для вирішення питання щодо повернення незаконно вибувших із комунальної власності земель.

Згідно повідомлення Одеської обласної прокуратури вбачається, що Цебриківська селищна рада Роздільнянського району Одеської області як орган, уповноважений здійснювати захист інтересів територіальних громад, таких заходів у зв`язку з незаконним вибуттям земельних ділянок з комунальної власності не вживає, Одеською обласною прокуратурою підготовлено позовну заяву в інтересах держави в особі Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області до ОСОБА_1 про витребування з чужого незаконного володіння земельних ділянок.

Отже, судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка з кадастровими номерами :01:002:0737 площею 2,0 га, на підставі витягу з рішення Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 1309-VІІІ від 03.12.2021.

Щодо підстав звернення прокурора з цим позовом.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України,на органи прокуратури України покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За змістом статті 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що на прокуратуру покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III ЦПК України.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність такого органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, в позовній заяві прокурор обґрунтував підстави представництва ним інтересів держави у сфері земельних відносин, у зв`язку з невжиттям позивачем заходів щодо незаконності набуття у приватну власність спірних земельних ділянок.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 1 статті 317, частини 1 статті 319 ЦК України власнику належить, зокрема право на власний розсуд розпоряджатися своїм майном.

Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (частина 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності (частина 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Стаття 80 ЗК України передбачає суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності.

Земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

У частинах 1, 2 статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до статті 118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Виключно на пленарних засіданнях сільської ради відповідно до закону приймаються рішення щодо відчуження комунального майна та вирішуються питання регулювання земельних відносин (пункти 30 і 34 статті 26 вказаного Закону).

Частиною другою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Наведеною нормою права передбачено вичерпний перелік умов, за наявності яких за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких умов є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Тож можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем, та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина 3 статті 388 ЦК України).

Відсутність спрямованого на відчуження майна рішення відповідного органу місцевого самоврядування (зокрема, його підроблення) означає, що власник волю на відчуження не виявляв.

За змістом частини 5 статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (див. пункти 28, 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18)).

Необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку за певних обставин має бути рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, які діють від імені власника, про передання у власність земельної ділянки, а відсутність такого рішення з боку держави як власника земельних ділянок, свідчить про відсутність рішення уповноваженого органу виконавчої влади, на підставі якого відповідач набув право власності на земельні ділянки.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16).

Судом також враховуються висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 373/1810/16-ц про те, що законодавчо визначений порядок набуття права власності громадянами на земельну ділянку із земель державної та комунальної власності потребує наявності, з одного боку, волевиявлення осіб до отримання земельної ділянки у формі подання заяви, з іншого - прийняття рішення про її передачу органом державної влади або місцевого самоврядування. Тож відсутність волевиявлення територіальної громади на передачу земельної ділянки є порушенням чинного законодавства. Право власності на майно, яке було передано за угодами щодо його відчуження поза волею власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Лише за наявності волевиявлення органу місцевого самоврядування, оформленого рішенням, можливе розпорядження спірним нерухомим майном. Таким чином, у випадку якщо майно вибуло з володіння законного власника поза його волею, останній може розраховувати на повернення такого майна, незважаючи на добросовісність та відплатність його набуття сторонніми особами, і має право звернутися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційним позовом).

Враховуючи, що право власності на спірну земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0737 площею 2,0 га ОСОБА_1 набула на підставі рішення Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 1309-VІІІ від 03.12.2021, яким не вирішувалося питання про їх передачу останній, тобто Цебриківська селищна рада від імені територіальної громади не вчинила дій щодо розпорядження комунальним майном на підставі та у спосіб, передбачені законом, а тому суд приходить до переконання, що спірні земельні ділянки вибули з володіння зазначеної територіальної громади без вираження її волі.

Таким чином, спірні земельні ділянки вибули з комунальної власності поза волею власника - територіальної громади в особі органу, уповноваженого на розпорядження землею комунальної власності Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області.

Правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної власності, становлять суспільний інтерес, а протиправність дій посадових осіб органу місцевого самоврядування, спрямована на вибуття земельної ділянки з володіння держави, такому інтересу не відповідає.

Принцип «належного урядування» не встановлює абсолютної заборони на витребування із приватної власності майна, у тому числі й земельних ділянок, на користь територіальної громади, якщо таке майно вибуло з комунальної власності у незаконний спосіб, а передбачає критерії, які слід з`ясовувати та враховувати оцінюючи правомірність та допустимість втручання держави у право фізичної особи на мирне володіння майном.

Дотримання принципу «належного урядування» оцінюється одночасно з додержанням принципу «пропорційності», з метою забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини. Цей критерій є оціночним і стосується суб`єктивної складової кожної конкретної справи.

Верховний Суд виходить з того, що повернення у комунальну власність земельної ділянки, відчуженої фізичній особі незаконно, на підставі неіснуючого рішення органу місцевого самоврядування, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна в інтересах населення територіальної громади.

З метою відновлення становища територіальної громади, яке існувало до порушення, прокурор просив витребувати у ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області () земельні ділянки: загальною площею 2 га з кадастровим номером :01:002:0737, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, Цебриківська селищна рада (за межами населеного пункту), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 140.

Витребування (повернення) майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника, або особи, якій він передав майно у володіння поза його волею, у даному конкретному випадку, відповідно до статті 388 ЦК України, є належним способом захисту права власності у разі його порушення.

Забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений, крім зазначеного полягає також у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).

За встановлених обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Судовими витратами у справі є витрати прокурора, які здійснені Одеською обласною прокуратурою, на сплату судового збору відповідно до платіжної інструкції від 24.12.2024 за № 2909 у сумі 3028,00 грн., які відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги керівника Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області, який діє в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь територіальної громади в особі Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області () земельну ділянку загальною площею 2 га з кадастровим номером :01:002:0737, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, Цебриківська селищна рада (за межами населеного пункту), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 140.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Одеської обласної прокуратури судовий збір за реквізитами: отримувач коштів Одеська обласна прокуратура (адреса: 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3) код отримувача (код ЄДРПОУ) 03528552, рахунок отримувача - UA0000564, банк отримувача - ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача 820172, код класифікації доходів бюджету 22030101 в розмірі 3 028,00 грн.

Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 23 січня 2025 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили, відповідно до вимог частини 7 статті 158 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Великомихайлівським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Н.С. Чернецька