ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/1/25Головуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О.
Провадження № 22-ц/817/799/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря Гичко К.С.

та представника ОСОБА_1 - адвоката Сампари Н.М., представника ОСОБА_2 - адвоката Печінки П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу № 596/1/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сампара Надія Миронівна, на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2025 року, повний текст якого складено 26 травня 2025 року, ухваленого суддею Лисюк І.О., у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сампара Надія Миронівна до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

у серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення з нього, на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 липня 2024 року до досягнення старшою дитиною повноліття на підставі рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18.09.2024 року № 596/1216/24.

В обґрунтування позову посилається на те, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою у них народилося двоє дітей: син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2024 року ухвалено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 , щомісячно аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 липня 2024 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

Станом на момент подання позовної заяви він, ОСОБА_2 та їх сини: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають за адресою: АДРЕСА_1 в домоволодінні, яке належить на праві особистої приватної власності позивачу.

В свою чергу він фактично утримує та виховує дітей, забезпечує дітей продуктами харчування одягом, побутовими речами, здійснює оплату проживання сина в гуртожитку та оплату навчання, надає кошти на кишенькові витрати дітям, сплачує комунальні послуги.

Отже, обставини, що виникли після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, зокрема фактичне проживання дітей з батьком та перебування їх на його утриманні є підставами, які вказують на необхідність звільнення платника аліментів ( ОСОБА_1 ) відсилати такі періодичні платежі, адже у такому випадку той з батьків із ким проживає дитина набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому статті 141 СК України принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своєї дитини.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сампара Н.М., до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Сампара Н.М. просить скасувати рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26 травня 2025 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначила, що судом першої інстанції встановлено факт проживання дітей у домоволодінні батька, з батьком та мамою без реєстрації, проте відмовлено у припиненні стягнення аліментів з батька.

Відповідачкою не надано суду належних та допустимих доказів того, що вона за період спільного проживання за однією адресою здійснювала належне утримання своїх синів, забезпечувала їх необхідними для їх життя та розвитку благами та неспроможна створити потрібні умови для комфортного проживання дітей.

Також, суд першої інстанції неправильно витлумачив та застосував положення статті 179 СК України, оскільки: відповідно до частини першої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Таким чином, аліменти є власністю дитини і мають використовуватися виключно для задоволення її потреб, таких як харчування, одяг, освіта, медичне обслуговування тощо.

У даній справі встановлено, що діти проживають спільно з обома батьками, однак фактичне утримання дітей здійснює виключно позивач.

Водночас відповідачка не надала жодних доказів того, що отримані нею аліменти використовуються за цільовим призначенням в інтересах дітей. Більше того, фактичне утримання дітей здійснюється позивачем, що свідчить про можливе нецільове використання аліментів з боку відповідачки.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Печінка П.В. подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сампари Н.М., у якому зазначив, що підставою для подання апеляційній скарзі стало недотримання судом положень, визначених п. 1, 3, 4 ст. 376 ЦПК України, однак апелянт не конкретизував у чому саме полягають: неповне з`ясування судом обставин що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи суд з`ясував усі обставини, на які посилались сторони і які мають значення для справи, і від сторони позивача додаткових клопотань про дослідження інших доказів не поступало. Норми матеріального та процесуального законодавства судом дотримані.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Сампара Н.М. подану апеляційну скаргу підтримала з мотивів, викладених у ній.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Печінка П.В. апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сампари Н.М. не визнав, вважаючи її безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого 25 липня 2007 року Коцюбинською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області (зворот а.с. 92), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , виданого 04 червня 2014 року Нижбірківською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області (а.с. 92), які проживають з матір`ю ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 .

Шлюб між сторонами у справі розірвано, що підтверджується рішенням Гусятинського районного суду від 31.07.2024 в справі №596/1215/24.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2024 року ухвалено, стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 , щомісячно аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 липня 2024 року до досягнення старшою дитиною повноліття. В задоволенні решти вимог відмовлено. Дане рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за одного місяця допущено до негайного виконання (а.с. 43-46).

Відділом ЦНАП Васильковецької сільської ради 02.09.2024 прийнято рішення про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за заявою власника ОСОБА_1 .

Рішенням суду в цивільній справі №596/1866/24 від 14.02.2025, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Центру надання адміністративних послуг Васильковецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення, відмовлено.

Також судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 проживає без реєстрації.

В провадженні Гусятинського районного суду перебуває цивільна справа № 596/1723/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення. На даний час рішення по суті спору судом не ухвалено.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не довів підстав для звільнення його від сплати аліментів на утримання двох синів.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на таке.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із частиною 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Отже, закон передбачає можливість звільнення особи від сплати аліментів.

Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Тлумачення приписів статті 179 СК України дає підстави зазначити, що аліменти - це кошти особливого призначення, їх належить використовувати для потреб дитини. На одержувача аліментів покладається обов`язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням необхідно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , разом із синами - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проживають за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2024 року ухвалено, стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 , щомісячно аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 липня 2024 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

Вирішуючи спір про стягнення аліментів, судом було враховано, що діти перебувають на утриманні матері ОСОБА_2 , проживають разом з нею, а відповідач ОСОБА_1 не в повній мірі допомагає утримувати дітей.

Основними засадами судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Предметом доказування під час судового розгляду є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представником заявника не надано суду належних та достатніх доказів того, що протягом незначного часу після прийняття рішення про стягнення аліментів змінилися обставини, які б стали підставою для припинення стягнення аліментів.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги того, що діти ОСОБА_1 проживають разом із ним та перебувають на повному його утриманні, оскільки добровільне волевиявлення позивача щодо надання матеріальної допомоги у певному розмірі на утримання дітей не спростовують право ОСОБА_2 на утримання аліментів та не гарантують систематичного виконання ОСОБА_1 у майбутньому даного обов`язку по утриманню дітей.

Колегія суддів вважає, що відносини, які склалися та існують між сторонами, стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей щомісячно у частці від всіх його видів заробітку (доходу) сприятиме визначеності для матері дітей щодо конкретної суми, яку повинен позивач сплачувати на утримання синів, передбачуваності витрат на утримання дітей і найкращому забезпеченню прав та інтересів синів.

Крім того, колегія суддів зауважує, що утримання дітей є обов`язком заявника, як батька дитини до досягнення дитиною повноліття (ст. 180 СК України), що в свою чергу спростовує твердження заявника щодо відсутності у нього матеріального обов`язку.

Також не заслуговує на увагу посилання заявника на те, що матеріали справи не містять жодного доказу, утримання дітей мамою, ОСОБА_2 , що свідчить про поверхневий підхід до ухвалення рішення по даній справі.

Контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей.

Порушуючи питання про припинення стягнення аліментів на дітей, позивач не надає суду належних та допустимих доказів використання відповідачем коштів не за цільовим призначенням та те, що він звертався до відповідних державних органів для здійснення контролю за цільовим витраченням аліментів.

Також слід взяти до уваги, що в даний час судом вирішується спір щодо визначення місця проживання дітей.

Таким чином, колегія суддів, надаючи оцінку судовому рішенню на предмет його законності у межах доводів апеляційної скарги, вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сампара Н.М., слід залишити без задоволення, а рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2025 року залишити без змін.

Враховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції залишається без змін, перерозподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сампара Надія Миронівна, залишити без задоволення.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 26 вересня 2025 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома