Справа № 166/1029/25
Провадження № 2/166/349/25
УХВАЛА

іменем України

26 вересня 2025 року сел Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Фазан О.З.,

за участю секретаря Приймачук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Панасюка Івана Івановича, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на оплату за надану правову допомогу у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Ковельської філії ПрАТ "Волиньобленерго" до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії,

в с т а н о в и в :

Адвокат Панасюк І.І., в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі №166/1029/25 про стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на оплату за надану правову допомогу в розмірі 10000 гривень.

Заяву обгрунтовує тим, що в провадженні Ратнівського районного суду Волинської області перебувала цивільна справа №166/1029/25 за позовом Приватного акціонерного товариства в особі Ковельської філії ПрАТ «Волиньобленерго» до ОСОБА_1 по стягнення вартості не облікованої електричної енергії внаслідок порушення ПРРЕЕ в розмірі 213333,59 грн та судового збору в розмірі 3028 грн.

28 липня 2025 року відповідачем до суду було подано відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що ним у справі №166/1029/25 плануються судові витрати, що включають витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 10000 гри.

Разом з тим, відповідач зробив застереження, що остаточний розрахунок розміру понесених витрат надасть суду впродовж п`яти днів з моменту ухвалення рішення у справі.

11 вересня 2025 року розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження усне клопотання представника позивача Сороки А.П. про залишення позову без розгляду у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» в особі Ковельської філії ПрАТ «Волиньобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії, суд ухвалив рішення залишити без розгляду вказану позовну заяву.

Зауважив, що в разі залишення позову без розгляду, питання щодо розподілу судових витрат може бути вирішено судом шляхом постановления ухвали в порядку та на підставах, передбачених ст. 142 ЦПК України з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України.

Зазначив, що позивач у своїй позовній заяві вказав, що перевірка у відповідача ОСОБА_1 проводилась працівники ПрАТ «Волиньобленерго» ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі направлення на виконання робіт з засобами комерційного обліку від 12.02.2025 року. А на підтвердження вказаної обставини долучив до позовної заяви копію вказаного направлення, як доказу обставин викладених у позові і підстав пред`явлення позову.

Після того, як відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні 30.07.2025 року показав суду, що працівники ПрАТ «Волиньобленерго» ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийшли до нього на присадибну земельну ділянку без будь-яких направлень, жодних документів на підтвердження своїх повноважень вони не представили, суд за клопотанням останнього зобов`язав представника позивача надати суду цей доказ в оригіналі в черговому судовому засіданні 11.09.2025 року.

У судовому засіданні, що відбулося 11.09.2025 року представник позивача вказаний доказ в оригіналі не надав, причини ненадання суду належним чином не пояснив, проте з цих причин заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. При цьому заявив, що вказане клопотання подається суду аби краще зібрати докази і належним чином підготуватися до судового засідання.

Вважає, вищенаведену поведінку позивача, яка проявилася у відсутності належного інтересу до ініційованого ним судового розгляду та свідомого невиконання вимог суду та положень ЦПК України, як зловживання позивачем своїми процесуальними правами, що стало підставою для залишення позову без розгляду. Крім того, така поведінка позивача стала причиною вчинення відповідачем дій з метою захисту своїх прав, зокрема залучення до справи представника на платній основі.

Просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на оплату за надану правову допомогу в розмірі 10000 гривень.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Суд, вивчивши заяву представника відповідача, дослідивши матеріали зазначеної справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Установлено, що в провадженні Ратнівського районного суду Волинської області перебувала цивільна справа №166/1029/25 за позовом Приватного акціонерного товариства в особі Ковельської філії ПрАТ «Волиньобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії внаслідок порушення ПРРЕЕ в розмірі 213333,59 грн. та судового збору в розмірі 3028 грн.

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 11 вересня 2025 року позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Ковельської філії ПрАТ "Волиньобленерго" до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії залишено без розгляду, оскільки представник позивача не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору та сам клопотав про залишення позову без розгляду.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (ч. 5 ст. 142 ЦПК України).

Системний аналіз норм процесуального законодавства, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, ст.ст. 141, 142 ЦПК України дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень ч. 5 ст. 142 ЦПК України, оскільки вказана норма є спеціальною.

Необхідною умовою для застосування ч. 5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження є встановлення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій.

Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо.

При цьому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача, а суд встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У поданій заяві представником відповідача не вказано, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим Конституцією України та є безумовним доступом до правосуддя, незалежно від обґрунтованості позову.

З матеріалів справи не вбачається доказів на підтвердження обставин, за яких можна вважати дії позивача необґрунтованими та такими, що призвели до безпідставного понесення витрат відповідачем, а також зловживання ним своїми процесуальними правами.

Позивач звернувся до суду з позовом, оскільки вважав, що його права були порушені відповідачем.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України та безумовним правом на доступ до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, яка встановлюється за наслідками розгляду справи.

Відтак, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов у вказаній редакції ЦПК України, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Добросовісні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Суд звертає увагу, що поняття «необґрунтованість дій позивача» не є тотожнім таким поняттям як «зловживання правом», «неправомірність дій» або ж «встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача» (така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2022 року у справі 922/2017/17).

«Необґрунтовані дії позивача» не тотожні поняттю «необґрунтований позов», адже законодавець свідомо визначив саме підставу як дію позивача і яка/які є необґрунтованими, а не заяву по суті спору - позов.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 травня 2023 року у справі № 910/5911/22.

Таким чином, відповідачем та його представником не надано суду беззаперечних доказів на підтвердження того, що позивачем допущено зловживання процесуальними правами.

Так , у справі судове засідання 30.07.2025 року відкладено, оскільки позивач не отримав відзив , який поданий представником відповідача адвокатом ПАнасюком І. І. лише 28.07.2025 року.

Судове засідання 03.09.2025 року відкладено у зв`язку із заявленим клопотанням представником відповідача адвокатом Панасюком І. І. подати оригінал Направлення ( Акт № 526004243) від 12.02.2025 року ,проте представник позивача заперечував , оскільки копія цього доказу відповідає оригіналу і він не є таким необхідним у цій справі доказом.

У судовому засіданні 11.09.2025 року позовна заява залишена без розгляду.

Суд не розцінює неподання позивачем витребуваних судом доказів, як зловживання ним своїми процесуальними правами, оскільки у зв`язку з неможливістю вчасно подати суду витребувані докази, представником позивача було заявлено клопотання про залишення позову без розгляду, яке судом було задоволено.

Окрім того, представником відповідача адвокатом Панасюком І. І. не долучено було до відзиву на позовну заяву Договір про надання правничої допомоги від 25.07.2025 року та не заявлено про судові витрати на правову допомогу у сумі 10000 грн при вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду , незважаючи, що це зазначено у пункті 3.1 зазначеного договору .

Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц.

З огляду на обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України, а тому в задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення таких витрат слід відмовити.

Керуючись ст. 142, 158 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Панасюк Іван Іванович, про стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на оплату за надану правову допомогу у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Ковельської філії ПрАТ "Волиньобленерго" до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала , якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Фазан О. З.