РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/3870/25

провадження у справі №2/0285/1823/25

24 вересня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви

15.07.2025 ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 13 939 грн 94 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5 000 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 1 125 грн; пеня в розмірі 7 814 грн 94 коп., а також судовий збір в розмірі 3 028 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 03.07.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 5 000 грн зі сплатою 0,75% в день та кінцевим терміном повернення коштів 02.08.2024. За договором факторингу позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за вказаним кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 13 939 грн 94 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5 000 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 1 125 грн; пеня в розмірі 7 814 грн 94 коп., які позивач просить стягнути з відповідача.

Доводи сторін у справі

Позивач просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відзив на позов відповідач не подавав.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 03.07.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 5 000 грн зі сплатою 0,75% в день та кінцевим терміном повернення коштів 02.08.2024 (а.с. 6).

Матеріали справи не містять доказів перерахування кредитних коштів на банківський рахунок позичальника.

Відповідно до договору факторингу від 14.06.2021 та додаткової угоди № 45 до договору факторингу від 23.12.2024, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів», позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором (а.с. 10, 15-18).

Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за вказаним кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 13 939 грн 94 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5 000 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 1 125 грн; пеня в розмірі 7 814 грн 94 коп. (а.с. 19).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Згідно із ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Матеріалами справи підтверджується, що договір позики укладено в електронному вигляді, відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно із ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Разом із тим, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із п. 1 кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника (а.с. 6).

Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач повинен був надати суду докази, з яких можливо встановити виконання кредитодавцем своїх обов`язків за кредитним договором, зокрема щодо перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача.

Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження перерахування кредитодавцем кредитних коштів на банківський рахунок відповідача (квитанції, касового ордера, фіскального чека, тощо).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Отже, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що у кредитодавця та відповідача виникли права і обов`язки згідно умов кредитного договору, оскільки відомостей про зарахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача матеріали справи не містять, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що доводи позивача про виникнення у відповідача зобов`язань за кредитним договором не підтверджені належними доказами, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову в позові за необґрунтованістю.

При цьому, сам по собі розрахунок заборгованості за кредитним договором, складений позивачем, не є належним доказом на підтвердження факту перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача (а.с. 19).

Висновки за результатами розгляду позовної заяви

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, не підтверджуються належними доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 24.09.2025.

Суддя Т. Б. Сташків