ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/160/25 Справа № 204/3370/21 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
УХВАЛА

23 вересня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони

позивач - ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі, питання про самовідвід суддів Дніпровського апеляційного суду Бондар Я.М., Зубакової В.П., Остапенко В.О. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2024 року про відмову в ухваленні додаткового рішення, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання квартири особистою приватною власністю та визнання права власності на 1/2 частину квартири,

ВСТАНОВИВ

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2024 року вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволені частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 516 грн. 31 коп.

Судовий збір сплачений ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок № UA0004632, отримувач ГУК у Чечелівському районі м. Дніпра/22030101, , за подачу позову у розмірі 6 028 грн. 08 коп., квитанція №73898 від 24 червня 2021 року, повернуто частково ОСОБА_1 у розмірі 5 483 грн. 63 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_2 ) до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про визнання квартири особистою приватною власністю та визнання права власності на 1/2 частину квартири задоволені частково.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 534 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави недоплачений судовий збір за подачу позову у розмірі 1034,00 грн.

08 лютого 2024 року до суду надійшла заява від позивача про ухвалення додаткового рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про визнання квартири особистою приватною власністю та визнання права власності на частину квартири, яким стягнути з ОСОБА_2 судові витрати на професійну допомогу адвоката у розмірі 25 020 грн. 60 коп.

Ухвалою року Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2024 року у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про визнання квартири особистою приватною власністю та визнання права власності на частину квартири відмовлено.

Не погодившись з ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

У травні 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Управління-служба у справах дітей Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визнання права власності на квартиру та стягнення різниці вартості квартир.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2024 року, описки у якому виправлено ухвалою цього ж суду від 01 жовтня 2024 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року у складі колегії суддів: головуючого судді Зубакової В.П., суддів Бондар Я.М., Остапенко В.О., у справі № 204/4447/24, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Антонов Євген Малекович, залишено без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2024 року змінено, виключено з його мотивувальної частини посилання на те, що квартира АДРЕСА_3 (на теперішній час Дніпро) є об`єктом спільної сумісної власності родини ОСОБА_4 та грошові кошти отримані від її продажу, відповідно до ч.3 ст.61 СК України, вважаються об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Спір, у цій справі №204/3370/21, що переглядається апеляційним судом, та спір, що виник у справі №204/4447/24, яка переглядалася в апеляційному порядку Дніпровським апеляційним судом 09 вересня 2025 року у складі колегії суддів: головуючого судді Зубакової В.П., суддів: Бондар Я.М., Остапенко В.О. виник між тими ж самими сторонами у справі з приводу приватизації ОСОБА_3 двокімнатної квартири АДРЕСА_3 на імя ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 та в подальшому продажу цієї квартири, яка належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18 грудня 2006 року ОСОБА_2 та на той час, малолітній ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному та придбання за кошти від реалізації цієї квартири двох інших однокімнатних квартир, а саме: 30 серпня 2007 року - квартири АДРЕСА_1 (зараз АДРЕСА_4 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 , та 05 жовтня 2012 року квартири АДРЕСА_2 (зараз АДРЕСА_4 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 .

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

Згідно частини 1 статті 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 1, 2, ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу; суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Враховуючи, що спір, у цій справі №204/3370/21, що переглядається апеляційним судом, та спір, що виник у справі №204/4447/24, яка переглядалася в апеляційному порядку Дніпровським апеляційним судом у складі колегії суддів: головуючого судді Зубакової В.П., суддів: Бондар Я.М., Остапенко В.О. виник між тими ж самими сторонами у справі з приводу приватизації ОСОБА_3 двокімнатної квартири АДРЕСА_3 на імя ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 та в подальшому продажу цієї квартири, яка належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18 грудня 2006 року ОСОБА_2 та на той час, малолітній ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному, та придбання за кошти від реалізації цієї квартири двох інших однокімнатних квартир, а саме: 30 серпня 2007 року - квартири АДРЕСА_1 (зараз АДРЕСА_4 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 , та 05 жовтня 2012 року квартири АДРЕСА_2 (зараз м. Дніпро), право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 , з метою уникнення сумнівів в неупередженості або об`єктивності, судді Бондар Я.М., Зубакова В.П., Остапенко В.О. вважають за необхідне взяти самовідвід.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із частиною 1 статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до частин 1, 2 статті 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до статті 2 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється».

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Згідно зі статті 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 6 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Як зазначено у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Враховуючи позиції Європейського суду з прав людини з приводу недовіри до суду, з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у безсторонності суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П та Остапенко В.О., колегія суддів вважає, що заява про самовідвід суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П. та Остапенко В.О. підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 41 ЦПК України, у разі задоволення заяви про відвід одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись статтями 33, 36, 39, 40, 41 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

УХВАЛИВ

Задовольнити самовідвід суддів Бондар Яни Миколаївни, Зубакової Вікторії Петрівни, Остапенко Вікторії Олександрівни у справі №204/3370/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2024 року про відмову в ухваленні додаткового рішення, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання квартири особистою приватною власністю та визнання права власності на 1/2 частину квартири.

Справу передати до Дніпровського апеляційного суду для виконання вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 23 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: