Справа № 635/117/25
Провадження № 2/635/2903/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко І.Е.,

секретар судового засідання Козлюк Е.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Височанська селищна рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Височанської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Дослідивши зміст позовної заяви із додатками, а також інших матеріалів справи, суд дійшов такого висновку.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог, що має свій прояв у матеріально-правовій заінтересованості позивача.

Підстава позову - це ті обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і які обґрунтовуються поданими при подачі заяви чи у судовому процесі доказами.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно Свідоцтва про смерть від 07.11.2023р. серія НОМЕР_1 , підтверджується, що громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Шило І.В. було заведено спадкову справу №65/2023.

Позивачем ОСОБА_3 було подано заяву про прийняття спадщини за заповітом від 13.11.23р. Відповідно до Заповіту, складеного ОСОБА_2 04.10.2022р. та зареєстрованого за № 587 все майно він заповів ОСОБА_3 . Реєстрація заповіту підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, дата реєстрації 04.10.2022р.

Відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 31,9 кв.м.

Спадкодавець ОСОБА_2 набув права власності на вказаний житловий будинок відповідно до дублікату свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Державною нотаріальною конторою Харківського району 01.03.1989р. за реєстровим номером 3-704, який видано Харківським обласним державним нотаріальним архівом 12.07.2023р. за реєстровим № 1-94. Свідоцтво зареєстровано Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації 14.03.1989р. в реєстровій книзі №24 під реєстровим № 3065. А також на підставі рішення Народного Суду Харківського району від 24.06.1971р. у справі № 2-587 про визнання права власності на будинок та господарські споруди, що розташовані АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Після звернення позивача до Приватного нотаріуса Харківського РНО Харківської області Шило І.В. нотаріусом видано позивачу Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24.06.2024р., зареєстрованим в реєстрі № 620, яким встановлено, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна є ОСОБА_1 .

Спадщина, на яку видано позивачу нотаріусом Свідоцтво, складається: з 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою господарський будівель та споруд, розташованого в АДРЕСА_1 , належної померлому на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Державною нотаріальною конторою Харківського району 01.03.1989р. за реєстровим номером 3-704, який видано Харківським обласним державним нотаріальним архівом 12.07.2023р. за реєстровим № 1-94. Свідоцтво зареєстровано Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації 14.03.1989р. в реєстровій книзі №24 під реєстровим № 3065.

Приватним нотаріусом Харківського РНО Харківської області Шило І.В. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого в АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі рішення Харківського районного суду від 24.06.1971р., справа № 2-537.

Нотаріус надав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.06.2024р., якою постановлено відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого в АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свою відмову нотаріус обґрунтував тим, що документ про право власності спадкодавця на вищевказану частку житлового будинку - рішення Харківського районного суду від 24.06.1971р., справа № 2-537, спадкоємцем ОСОБА_1 наданий не був. Позивач має у наявності лише ксерокопію зазначеного рішення, оригінал втрачений.

Таким чином, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючого документа на частину спадкового майна.

Представником позивача, адвокатом Докашенко Д.В. була надіслана заява за № 22/08-01 від 22 серпня 2024р. до Харківського районного суду Харківської області з проханням видати копію Рішення ім`ям Української Радянської Соціалістичної Республіки Народного Суду Харківського району від 24.06.1971р. у справі № 2-587 з відміткою про набрання законної сили за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання правочину дійсним та про визнання права власності на будинок з надвірними надбудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Харківським районним судом Харківської області була надана відповідь від 27.08.2024р. № 08-09/265/2024, що згідно перевірки акту наявності справ в архівному підрозділі Харківського району Харківської області від 01.06.2013р. цивільні справи, алфавітні покажчики та обліково - статистичні картки за 1971р. відсутні. Також відсутні акти передавання цивільних справ за 1971р. до архіву Харківського районного суду Харківської області. На підставі вищевикладеного Харківський районний суд Харківської області не має можливості надати копію рішення.

Але за відсутності правовстановлюючого документа позивач вправі підтвердити належність права власності спадкодавцю іншими доказами. Так, згідно Відомостей про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства Харківське районне бюро технічної інвентаризації Безлюдівської селищної ради № 59151 від 26 серпня 2024р. наявна наступна інформація: тип об`єкта: житловий будинок з господарськими будівлями, адреса об`єкта АДРЕСА_1 . Щодо суб`єкта: право власності зареєстровано за ОСОБА_2 . Підстава реєстрації: рішення народного суду Харківського району постійної сесії в м. Мерефа Харківської області від 24.06.1971, свідоцтво про право на спадщину, видане Першою держнотконторою Харківського району 01.03.1989р №3-704. Вид спільної власності та розмір частки: 1.

Також, згідно Витягу № 2023/004459662 з реєстру територіальної громади - Височанської територіальної громади зареєстрована адреса місця проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 . Дата декларування/реєстрації - 20.03.1972р.

Вищезазначені документи є доказами підтвердження наявності права власності у спадкодавця ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 31,9 кв.м.

Згідно звіту про оцінку майна №11-07764731, виготовленого 09.05.2024р. ТОВ Бюро оцінки Редкуб, оціночна вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 31,9 кв.м., становить 250 000,00грн. Зазначена оцінка майна застосовувалась нотаріусом при складанні та видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.06.2024р., зареєстрованим в реєстрі № 620 з зазначенням вартості всього житлового будинку у сумі 250 000,00грн.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У статті 328 ЦК України закріплені положення, згідно яких право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і воно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до вимог ч.1ст. 1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті.

Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а ст. 16 ЦК України передбачено, що засобом захисту свого права є визнання права.

Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови №7 від 30 травня 2008року?«Про судову практику у справах проспадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підстави для державної реєстрації прав. Так, зокрема, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право на спадщину; судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та ін.

Згідно положень, закріплених у ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Пунктами 4.15 та 4.18 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року №296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У частинах 1 та 2 ст. 77 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їх їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

В судовому засіданні підтверджено, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 31,9 кв.м набутий спадкодавцем ОСОБА_2 правомірно згідно наданих додаткових доказів, тобто на підставах, що не заборонені законом.

Крім того, у судовому засіданні доведено належними і допустимими доказами, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 і він прийняв спадщину у встановленому ст. 1269 ЦК України порядку, подавши нотаріусу у встановлений законом строк відповідну заяву про прийняття спадщини.

Отже, з урахуванням вищевказаного, з огляду на те, що у судовому засіданні повністю доведені належними і допустимими доказами всі обставини, на які позивач посилався як на підставу заявленої вимоги, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявленої вимоги позивача шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами,- розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ., загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 31,9 кв.м., яка належала померлому на підставі рішення Харківського районного суду від 24.06.1971р., справа № 2-537, в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст.ст. 4, 10 - 13, 76 - 81, 141, 142, 200, 263 - 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Височанської селищної ради про визнання права власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 31,9 кв.м в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за позивачем ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (особа не має коду у зв`язку з релігійними переконаннями), паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Київським РВ ОМУУМВС України в Одеській області 03.10.2003р., в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 31,9 кв.м

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.