Справа № 502/1668/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача:

ОСОБА_2

до

Кілійської міської ради

про визнання права власності за спадщиною

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до Кілійської міської ради про визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 . При житті ОСОБА_3 склала заповіт за яким заповідала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках все своє майно на що вона матиме право за законом на день смерті. Позивач, ОСОБА_1 прийняла спадщину фактично, оскільки проживала разом зі спадкодавцем за однією адресою на день її смерті. ОСОБА_2 спадщину після смерті ОСОБА_3 не приймав та на спадкове майно після її смерті не претендує та претендувати не буде. Окрім того, ОСОБА_2 , шляхом подачі заяви до нотаріуса відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 на користь іншого спадкоємця за заповітом - ОСОБА_1 . Позивач, як спадкоємець заповітом, звернулася до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлої ОСОБА_3 та їй нотаріусом було роз`яснено, що через відсутність належних правовстановлюючих документів на спадкове майно у вигляді житлового будинку необхідно звернутися до суду за вирішенням цього питання. На теперішній час вищевказане унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав.

В зв`язку з зазначеним, позивач просила суд:

- визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 та в цілому складається з: житлового будинку - літ. Д1 житловою площею 30,3 кв.м. та загальною площею 78,4 кв. м., навісу літ. Е, сараю літ. Ж, гаражу літ. З, вбиральні літ. И, надвірних споруд - № 1-4, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем було надано заяву, відповідно до якої вона просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача Кілійської міської ради, в судове засідання не прибув, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, ОСОБА_2 , надав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, оскільки жодним чином не заперечує щодо задоволення позову.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 від 05.12.2024 р., актовий запис № 543, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.10.2020 р. ОСОБА_3 склала заповіт посвідчений приватним нотаріусом Богачовою Н.М. за яким заповідала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках все своє майно на що вона матиме право за законом на день смерті.

ОСОБА_2 , шляхом подачі заяви до нотаріуса від 28.05.2025 р. відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 на користь іншого спадкоємця за заповітом - ОСОБА_1 .

З акту про встановлення фактів від 05.08.2025 р. виданого депутатом Кілійської міської ради вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії № НБ0750393 від 09.10.1997 р. ОСОБА_3 видано відповідне свідоцтво на спадкове майно, котре складається з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно довідки КП КМР БТІ № 471 від 11.06.2025 р. право власності на житловий будинок літ. Д1 збудований в 1985 р. за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

Відповідно до технічного паспорту складеного КП КМР «БТІ» від 04.06.2025 р., житловий будинок в АДРЕСА_1 в цілому складається з: житлового будинку - літ. Д1 житловою площею 30,3 кв.м. та загальною площею 78,4 кв. м., навісу літ. Е, сараю літ. Ж, гаражу літ. З, вбиральні літ. И, надвірних споруд - № 1-4.

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 82625896 від 22.09.2025 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області, заповідачем є ОСОБА_3 , номер у спадковому реєстрі 66621054 дата посвідчення ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце посвідчення приватний нотаріус Богачова Н.М.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 82625890 від 22.09.2025 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація в Спадковому реєстрі відносно ОСОБА_3 відсутня.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1233, 1268 ЦК України, ст.ст.12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 до Кілійської міської ради про визнання права власності за спадщиною- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 та в цілому складається з: житлового будинку - літ. Д1 житловою площею 30,3 кв.м. та загальною площею 78,4 кв. м., навісу літ. Е, сараю літ. Ж, гаражу літ. З, вбиральні літ. И, надвірних споруд - № 1-4, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников