РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2025 Володимирський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря судового засідання Мазій І.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів

УСТАНОВИВ:

В серпні 2025 позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона з 30.07.2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який за рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27.02.2023 року було розірвано.

Від цього шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14.03.2019 з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з лютого 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

По вказаному вище рішенню Володимир-Волинського міського суду Волинської області, на кожну неповнолітню дитину стягувалися аліменти на їх утримання, в розмірі по 1/6 частки (1/2:2=1/6) з усіх видів заробітку (доходу) боржника ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_3 дочці ОСОБА_3 виповнилось 18 років і стягнення аліментів на її утримання припинилось, лишились аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) боржника ОСОБА_6 .

На даний час, розмір аліментів, які сплачує відповідач не достатній для задоволення матеріальних потреб дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку збільшився, ціни на усі товари та продукти значно зросли. Разом з тим, позивачка має певні проблеми зі здоров`ям, являється інвалідом третьої групи.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 182-184, 192 СК України, просила суд взяти до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, на даний час проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-слюсара ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ НОМЕР_1 , однак відмовляється у добровільному порядку сплачувати аліменти на утримання дитини в більшому розмірі ніж визначено рішенням суду.

Враховуючи наведене, просила змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 з 1/3 частки з усіх видів його доходу (заробітку) на 1/4 частки з усіх видів його доходу (заробітку) але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явилась, надала до суду відповідну письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд слухати справу у його відсутності.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони по справі з 30.07.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27.02.2023 року було розірвано.

Як вбачається з свідоцтва про народження дітей, у сторін за час шлюбу народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14.03.2019 з відповідача на користь позивачки на утримання дітей були стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з лютого 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_4 старша дочка сторін - ОСОБА_3 досягла повноліття, тому розмір аліментів за виконавчим провадженням зменшився, і становить 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, оскільки аліменти стягуються з вирахуванням тієї рівної частки, що припала на дитину, яка досягла повноліття.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст.183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, розмір аліментів, визначений судовим рішенням, не вважається незмінним і в зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища платника аліментів або зміна сімейного стану може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, що аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є доведена в суді як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року у справі № 678/13/17, Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 за №2037-VІІІ, з липня 2017 внесені зміни до вимог ч.2 ст.182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік», визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, з 01 січня 2025року 3196 грн.

Законодавством не передбачено як такого максимального розміру аліментів, однак зазначено, що розмір відрахувань не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що складає на дитину від 6 до 18 років 3196 грн.

Згідно з нововведеннями в законодавстві утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім виплат, що не мають постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом. Також це стосується, зокрема, додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану.

При цьому, треба взяти до уваги, що відповідно до норм Закону поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна оцінка споживчого кошика, що містить мінімальні набори продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, необхідних для збереження здоров`я людини і забезпечення їі життєдіяльності.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суттєво змінився з моменту прийняття судом рішення про стягнення аліментів, в бік його збільшення, а тому натепер не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки відповідно зросли витрати на його утримання та навчання. В той же час, заявлена позивачкою вимога щодо 1/4 частки доходу(заробітку) відповідача, відповідає вимогам діючого законодавства щодо обов`язку утримання дітей та не порушує прав відповідача, оскільки відповідач також визнав заявлений позивачкою позов у повному обсязі.

З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачкою способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.

Такий розмір стягуваних аліментів буде відповідати принципам розумності та справедливості.

Як слідує з роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно дост.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили.

З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно дост.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.6 ст.141ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити.

Змінити розмір стягнення присуджених аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПНН НОМЕР_2 , який зареєстрований та за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14.03.2019 року на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 частки з усіх видів його заробітку(доходу) на 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з дня набрання рішенням суду законної сили.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14.03.2019 року у справі №154/477/19, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПНН НОМЕР_2 , який зареєстрований та за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 лютого 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПНН НОМЕР_2 , який зареєстрований та за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Волинського апеляційного суду або через Володимирський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ