ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1557/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/4257/24 Категорія: на ухвалу Піньковський Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.

за участі секретаря Івануси А.Д.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління Національної поліції в Черкаській області, ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 червня 2025 року (у складі судді Піньковського Р.В.) про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, ОСОБА_2 про внутрішню безпеку і захист приватного майна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доГоловного управління Національної поліції в Черкаській області, ОСОБА_2 про внутрішню безпеку і захист приватного майна. Просив визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Черкаській області щодо розгляду звернень ОСОБА_1 і зобов`язати вжити додаткові заходи для забезпечення внутрішньої безпеки і захисту його майна по АДРЕСА_1 , встановити повну заборону ОСОБА_2 на спілкування з ОСОБА_1 , зокрема і через третіх осіб в зоні майнового комплексу по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 червня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі в частині вимог до Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Постановляючи таке рішення, суд виходив з того, що зміст позовних вимог до ГУНП в Черкаській області вказує на ознаки публічно-правового спору фізичної особи з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, а тому такий спір віднесено до юрисдикції адміністративного суду, який має розглядатися в порядку, передбаченому КАС України. В зв`язку з викладеним, суддя виснував, що справа в частині позовних вимог до ГУНП в Черкаській області не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження має бути відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. Просить скасувати ухвалу суду і прийняти нове рішення. Крім того, просить накласти штраф за штучну бар`єрність у відкритті провадження через 316 днів, який стягнути з судді Піньковського Р.В.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в липні 2024 року він звернувся із даним позовом до суду, натомість лише 02.06.2025 суддя Піньковський Р.В. відкрив провадження щодо позовних вимог до ОСОБА_2 , та відмовив у відкритті провадження в частині позовних вимог до ГУНП в Черкаській області, що свідчить про порушення суддею норм ЦПК України в частині строків відкриття провадження у справі.

Скаржник наголошує на тому, що суддя неправильно відніс спір в частині позовних вимог до ГУНП в Черкаській області до підсудності окружного адміністративного суду, оскільки вимоги позову є взаємопов`язаними між собою і є похідними від вимог приватноправового характеру.

У судове засідання сторони не з`явились.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Скаржник та ГУНП в Черкаській області, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали, що відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 червня 2025 року відповідає вказаним вимогам закону.

При вирішенні питання щодо належної юрисдикції спору колегія суддів виходить із того, що право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, такий суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення процесуальні закони не віднесли до юрисдикції інших судів.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 визнано помилковим застосування приписів статті 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень. Зазначено, що для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір (пункт 29).

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суб`єкта владних повноважень - ГУНП в Черкаській області та до фізичної особи ОСОБА_2 . Стосовно відповідача ГУНП в Черкаській області, позивачем заявлено вимогу про визнання протиправною бездіяльності щодо розгляду звернень і зобов`язання вжити додаткових заходів для забезпечення внутрішньої безпеки і захисту майна.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказана вимога, яку позивач заявив до ГУНП в Черкаській області, носить характер публічно-правового спору з суб`єктом владних повноважень, а отже, такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Встановивши, що позовна заява в частині вимог до ГУНП в Черкаській області не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суддя дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження в цій частині.

Твердження скаржника, що заявлені ним вимоги є взаємопов`язаними та носять приватноправовий спір колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_1 позивається, як до суб`єкта владних повноважень з вимогою про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, так і до фізичної особи про встановлення заборони у спілкуванні, а тому вимоги заявлені ним у позові носять різний правовий характер та не пов`язані між собою.

Доводи скаржника про порушення суддею Уманського міськрайонного суду Черкаської області вимог ЦПК України щодо строків вирішення питання на стадії відкриття провадження у справі, колегія суддів оцінює критично, оскільки дійсно за матеріалами справи суд виніс ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі поза межами п`ятиденного строку, передбаченого для вирішення питання відкриття провадження у справі (відмови у відкритті провадження або повернення позову), натомість порушення строків, передбачених ст.ст. 185-187 ЦПК України не є підставою для скасування або зміни судового рішення в розумінні ст. 376 ЦПК України. Вказані скаржником порушення суддею строків винесення ухвали суду про відмову у відкритті провадження не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції, який переглядає законність та обґрунтованість судового рішення, а не дії судді щодо порушення процесуальних строків винесення рішень на етапі відкриття провадження.

Вимоги апеляційної скарги щодо накладення на суддю штрафу за порушення строків відкриття провадження колегія суддів відхиляє, оскільки вирішення такого питання не входить до переліку повноважень апеляційного суду, передбаченого ст. 374 ЦПК України.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування або зміни ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 червня 2025 року за доводами апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 червня 2025 року про відмову у відкритті провадження без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Судді: Ю.В.Сіренко

Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова