Справа № 946/498/24
Провадження № 2/946/1002/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Пащенко Т.П.,

при секретарі Топтигіній О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Головного управління Національної поліції в Одеській області, Одеської обласної прокуратури, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про вжиття заходів, припинення певних дій, заборони вчинення певних дій, зобов`язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, який в подальшому уточнила 1.02.2024 року (а.с. 88-94 т.2), до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Головного управління Національної поліції в Одеській області, Одеської обласної прокуратури, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про вжиття заходів, припинення певних дій, заборони вчинення певних дій, зобов`язання вчинення певних дій.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вжовтні 2017 року прокурори Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області та особи, які не є працівниками прокуратури, виготовили підроблені документи: акт технічного нагляду судна» від 15.11.2015 на ім`я ОСОБА_11 щодо так званого порому « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з підробленням підпису інженер інспектору Регістру судноплавства України ОСОБА_12 ; договір купівлі-продажу судна від 14.02.2003 на так званий паром « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з підробленням підпису ОСОБА_13 та печатки СВК « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; печатку СВК «Кислицький» для цілей проставляння відтиску на підробленому договорі купівлі-продажу судна від 14.02.2003. Вказані документи було виготовлено у вересні 2017 року безпосередньо у приміщенні Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області для цілей подальшого злочинного рейдерського захоплення її майна порому НОМЕР_2 , а також для вчинення інших злочинів у складі злочинної організації, у тому числі для цілей контрабанди, контрабанди зброї, контрабанди наркотиків, незаконного доставлення на територію України агентів ворожих держав, торгівлі людьми тощо. Зазначає, що такі дії можливі в силу корупційного самоусунення посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), Головного управління Національної поліції в Одеській області та Одеської обласної прокуратури

від виконання своїх функцій на користь осіб, які виготовили підроблені документи на ім`я ОСОБА_11 на так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тобто на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , посадових осіб СФГ «Чебана Петра Григорійовича» та інших). Також зазначає, що відповідачі передали функції з тотального контролю над державним кордоном України поблизу села Кислиця Ізмаїльського району Одеської області ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , посадовим особам СФГ «Чебана Петра Григорійовича» та іншим особам, які свого часу і виготовили підроблені документи на ім`я ОСОБА_11 на так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Також вказує, що перманентні загрози для національної безпеки України та обороноздатності України створюються відповідачами постійно, починаючи з вересня 2017 року і до моменту подання цієї позовної заяви, цілеспрямовано поглиблюється зацікавленими особами тим, що відповідачі: надають цілеспрямоване сприяння у необмеженому використанні підроблених документів на так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; надають активне сприяння у використанні під час війни підроблених документів на так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на ділянці державного кордону у селі Кислиця Ізмаїльського району Одеської області; активно сприяють використанню під час війни так званого «порому « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на підроблених документах на ділянці Державного кордону у селі Кислиця Ізмаїльського району Одеської області; підтримують канал контрабанди на ділянці державного кордону у селі Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, що існує через використання так званого «порому « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та підроблених документів на нього; підтримують канал контрабанди зброї на ділянці державного кордону у селі Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, що існує через використання так званого «порому « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та підроблених документів на нього; підтримують канал переправлення на територію України агентів ворожих держав на ділянці Державного кордону у селі Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, що існує через використання так званого «порому « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та підроблених документів на нього; підтримують канал незаконного перетину державного кордону у селі Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, що існує за використанні так званого «порому « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та підроблених документів на нього.

З урахуванням викладеного позивачка просить суд:

- вжити заходів щодо захисту її життя, здоров`я та майна від агентів Росії та інших ворожих держав, які проникають на територію України з-за кордону через використання відповідачами та іншими особами так званого «порому « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на підставі підроблених документів на ім`я ОСОБА_11 ;

- вжити заходів щодо захисту життя, здоров`я та майна жителів Ізмаїльського району Одеської області від агентів Росії та інших ворожих держав, які внаслідок дій відповідачів проникають на територію України з-за кордону через використання відповідачами та іншими особами так званого «порому « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на підставі підроблених документів на ім`я ОСОБА_11 ;

- вжити заходів щодо захисту життя, здоров`я та майна жителів Одеської області від агентів Росії та інших ворожих держав, які внаслідок дій відповідачів проникають на територію України з-за кордону через використання відповідачами та іншими особами так званого «порому « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на підставі підроблених документів на ім`я ОСОБА_11 ;

- вжити заходів щодо захисту життя, здоров`я та майна жителів України від агентів Росії та інших ворожих держав, які внаслідок дій відповідачів проникають на територію України з-за кордону через використання відповідачами та іншими особами так званого «порому « ІНФОРМАЦІЯ_2 »» на підставі підроблених документів на ім`я ОСОБА_11 ;

- припинити канал контрабанди, контрабанди зброї та контрабанди наркотиків, що внаслідок дій відповідачів існує на ділянці Державного кордону України у районі села Кислиця Ізмаїльського району Одеської області через використання відповідачами та іншими особами так званого «порому « ІНФОРМАЦІЯ_2 »» на підставі підроблених документів на ім`я ОСОБА_11 ;

- припинити канал торгівлі людьми, що внаслідок дій відповідачів існує на ділянці Державного кордону України у районі села Кислиця Ізмаїльського району Одеської області через використання відповідачами та іншими особами так званого «порому « ІНФОРМАЦІЯ_2 »» на підставі підроблених документів на ім`я ОСОБА_11 ;

- заборонити використання відповідачами та будь-якими особами так званого «порому « ІНФОРМАЦІЯ_2 »», що наразі використовується на ділянці Державного кордону України в районі села Кислиця Ізмаїльського району Одеської області на підставі підроблених документів;

- заборонити використання відповідачами використовувати підроблені документи на ім`я ОСОБА_11 на так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

- зобов`язати кожного з відповідачів вжити заходів, передбачених законом та у межах компетенції, щодо негайного припинення використання та експлуатації відповідачами та іншими особами так званого «порому " ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- передати так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_2 »» на зберігання уповноваженому органу місцевого самоврядування або уповноваженому органу Державної прикордонної служби України, відповідальному за здійснення прикордонного контролю та захисту Державного кордону України на ділянці державного кордону України в Ізмаїльському районі Одеської області;

- зобов`язати відповідачів демонтувати відкриті та приховані камери відеоспостереження, незаконно встановлені ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , посадовими особами СФГ «Чебана Петра Григорійовича» та іншими особами на ділянці Державного кордону України у районі села Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, за допомогою яких вказані фізичні особи збирають інформацію про рух людей та вантажів у районі села Кислиця Ізмаїльського району Одеської області та передають таку інформацію агентам ворожих держав на шкоди національним інтересам України та національній безпеці України.

Постановити окрему ухвалу за фактом незаконного встановлення ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , посадовими особами СФГ «Чебана Петра Григорійовича» та іншими особами на ділянці Державного кордону України у районі села Кислиця Ізмаїльського району Одеської області прихованих та відкритих камер відеоспостереження, за допомогою яких вказані фізичні особи збирають інформацію про рух людей та вантажів у районі села Кислиця Ізмаїльського району Одеської області та передають таку інформацію агентам ворожих держав на шкоди національним інтересам України та національній безпеці України.

Постановити окрему ухвалу за фактом виготовлення підроблених документів на ім`я ОСОБА_11 на так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.02.2024 року прийнято до розгляду та відкрите позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 (а.с.116 т.2).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.04.2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Накласти арешт на пором « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, село Кислиці. (а.с. 89-90 т.4)

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.04.2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали про відмову у забезпеченні позову від 03.04. 2024 року відмовлено. (а.с. 119-120 т.4)

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2024 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України. (а.с. 85-86 т.5)

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.05.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні (а.с.62 т.13).

Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином шляхом направлення судових повісток на офіційну електронну адресу, про причини не явки не повідомила.

Представник позивачки адвокат Ягунов Д.В., не прийняв участь у розгляді справи в режимі відеоконференції.

Відповідачі, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, згідно відзиву на позовну заяву (а.с. 203 208 т.4), просили суд відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог, оскільки підробка документів є правопорушенням за яке передбачена кримінальна відповідальність, остаточне доведення факту підроблення документів повинно відбуватися виключно за результатом розгляду кримінального провадження та винесення обвинувального вироку, в той час як позивачка не надала суду жодних доказів на підтвердження факту наявності обвинувального вироку, яким підтверджено підроблення документів. Також, позивачкою не надано доказів на підтвердження того яким саме чином ними активно використовуються підроблені документи та відповідно на підтвердження вказаних обставин не наводиться жодних доказів. Так само, позивачкою не надано доказів на підтвердження контрабанди на ділянці державного кордону, загрози національної безпеки України та обороноздатності України». Також зазначили, що аналіз позовної заяви дозволяє дійти висновку про відсутність відомостей про конкретне право позивачки, яке нібито було порушено ними, а отже й про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Представник відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвокат Кобак Р.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Так згідно відзиву на позовну заяву від 21.02.2024, (а.с. 172 176 т.2) ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) просить суд відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог, так як позовна заява позивачки не містить позовних вимог висунутих (звернених) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ). Позивач не обґрунтовує обставини, які на думку позивача, своєю діяльністю (дією або бездіяльністю) відповідач порушив його права. Зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 фактично просить визнати факт вчинення кримінального правопорушення. Відтак, обставини які зазначає ОСОБА_1 в позовній заяві є цілковито абсурдними та жодним чином не пов`язані з будь-якими її цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням чи припиненням. Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори, що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин. Тому, наведені ОСОБА_1 у позовній заяві обставини повинні вирішуватись в порядку кримінального процесуального законодавства та в рамках вже діючого кримінального провадження. Позивачем у справі № 946/323/24 подано позовну заяву з зазначеними позовними вимогами ідентичними тим, що подані у позовній заяві у цій справі. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 січня 2024 року у справі № 946/323/24 справу направлено за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва. Також, представник звертає увагу суду на інші справи, які на даний час розглядаються в різних судах де зазначеним позивачем в описовій частині позову ідентично викладаються аргументи та надаються ідентичні докази з відмінностями виключно у самих тільки позовних вимогах а саме: справи № 946/8212/22, № 946/323/24, № 946/199/24, № 946/498/24, № 946/8074/22 № 500/2395/18.

Представник відповідача, Головного Управління Національної поліції в Одеській області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання був сповіщений належним чином, надав заяву, згідно якої просить судове засідання провести без участі представника, позицію ГУНП в Одеській області підтримує повністю, приєднується до доводів викладених у відзиві на позов, та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 23.04.2024 року представник Головного Управління Національної поліції в Одеській області надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що, по-перше, позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.ст. 175,177 ЦПК України. По-друге, ОСОБА_1 у порушення статті 44 ЦПК України зловживає своїми процесуальними правами, що вбачається з наступних дій позивачки. Так, з тексту позовної заяви вбачається те, що ОСОБА_1 надає до суду неправдиві відомості, зокрема в частині того, що останньою «не подано не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав», проте, в провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебувала справа № 946/323/24. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2024 року цивільну справу № 946/323/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), Адміністрації державної прикордонної служби, Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, Генерального прокурора, Національної поліції України, Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Одеської обласної прокуратури, третя особа - Служба безпеки України, про заборону діяльності, яка створює загрозу життю, здоров`ю, майну фізичної особи передано за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва. В подальшому, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2024 року справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова Частина НОМЕР_1 ), Адміністрації державної прикордонної Служби, Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, Генерального прокурора, Національної поліції України, Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Одеській Області, Одеської обласної прокуратури, третя особа Служба безпеки України про заборону діяльності, яка створює загрозу життю, здоров`ю, майну фізичної особи, направлено до Приморського районного суду м. Одеса. На теперішній час дана справа № 946/323/24 направлена для розгляду до Приморського районного суду м. Одеси, в той же час, з кола сторін по справі вбачається, що ГУНП в Одеській області є відповідачем, також зі змісту позовних вимог, вони є ідентичними тим, які заявлені у даній справі № 946/498/24. Тобто, на сьогоднішній день в судових провадженнях перебувають мінімум 2 справи з ідентичними позовними вимогами про заборону діяльності, яка створює загрозу життю, здоров`ю, майну фізичної особи до одного і того ж відповідача/відповідачів, що свідчить про зловживання позивачкою своїми процесуальними правами. Головне управління звертає увагу на те, що зміст позовних вимог зводиться до використання «порому Кислицького» та намагання позивачкою за допомогою суду різними методами заблокувати використання його, що в даному випадку є предметом розгляду у рамках кримінального провадження виходячи із позовної заяви позивача та наданих доказів. Формат заявлених позовних вимог Позивачем являє собою взагалі неналежний спосіб захисту прав або інтересів, який суперечить чинному законодавству, без належного на то обґрунтування та належних доказів. Таким чином, відповідно до частини 2 статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою. По-третє, представник звертає увагу суду на те, що позовна заява не містить жодних позовних вимог саме до ГУНП в Одеській області, більш того, позивачка не обґрунтовує обставини, які на її думку своєю діяльністю (дією або бездіяльністю) Головним управлінням було порушено. Зазначає, що відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Взагалі, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 фактично просить визнати факт вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до частини першої статті 1 Цивільного Кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори, що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин. Тому, наведені ОСОБА_1 в позовній заяві обставини, на думку ГУНП в Одеській області, повинні вирішуватись в рамках кримінального провадження. Таким чином, обставини, які зазначає ОСОБА_1 позовній заяві жодним чином не пов`язані з будь-якими її цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням чи припиненням. Також, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами порушення її прав та життя, здоров`я та майно чи інших осіб з боку ГУНП в Одеській області, внаслідок начебто використання та експлуатації так званого «порому « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на підставі підроблених документів. Так, відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, з урахуванням відсутності з боку позивачки належних та допустимих доказів на підтвердження протиправних дій з боку ГУНП в Одеській області, які орган поліції не вчиняв, позовна заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с.195-197 т.4).

Представник відповідача Одеської обласної прокуратури надав письмові пояснення та заперечення на позов в яких просив суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на те, що він є необґрунтованим. Зазначив, що як вбачається зі змісту позову ОСОБА_1 , який подано до кількох відповідачів - фізичних та юридичних осіб, позовна заява не містить вимог щодо кожного з них. зокрема, позов не містить вимог до Одеської обласної прокуратури, яка жодних порушень прав та законних інтересів позивача не допускала. У свою чергу позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення її права на життя, здоров`я та майно чи інших осіб, унаслідок дій обласної прокуратури, зокрема, нібито, використання та експлуатації останньою так званого «порому « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на підставі підроблених документів. Правову оцінку доводам ОСОБА_1 щодо можливого використання, складання, підроблених документів, а саме акту про технічний нагляд судна, буде надано за результатами проведення слідчих дій та здобутих доказів у кримінальних провадженнях. Крім того, наведеними позивачкою судовими рішеннями, на які вона посилається в позові, факт виготовлення відповідачем чи його посадовими особами «підроблених» документів не встановлювався.

28.03.2024 року представник Одеської обласної прокуратури надав суду заперечення на додаткові пояснення позивачки від 21.03.2024 року, в яких вказав, що зі змісту позову ОСОБА_1 вбачається, що предметом судового розгляду у справі №946/498/24 є вимоги до відповідачів про вжиття заходів захисту її життя та майна, а також, життя та майна жителів Одеської області, оскільки унаслідок дій відповідачів та використання так званого «порому « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на територію України проникають громадяни ворожих держав, тощо, припинення каналу контрабанди та торгівлі людьми, а також, щодо демонтажу відкритих та прихованих камер відеоспостереження, які незаконно встановлені відповідачами. Поряд з цим, наведені у додаткових поясненнях питання, не стосується обставин, які мають значення у цій цивільній справі №946/498/24, а також, предмету позову цій справі, та відповідно не можуть бути предметом доказування у цій справі. До того ж відповідну правову оцінку доводам ОСОБА_1 щодо можливого використання, складання, підроблених документів на так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_2 », буде надано за результатами проведення слідчих дій та здобутих доказів у кримінальних провадженнях. Окрім того, позивачкою порушено порядок реалізації права на поставлення питань іншим учасникам справи, встановлений ч.1 ст. 93 ЦПК України, оскільки питання поставлено не у першій заяві по суті заяви. Отже, виходячи зі змісту позовних вимог, порушені у клопотанні питання не підлягають встановленню при ухвалені судового рішення у цій справі (а.с. 135- 143, 157 - 161 т.4)

Відповідачі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання був сповіщені належним чином, про причини неявки не повідомили.

25.03.2024 року ОСОБА_5 подав суду заяву про проведення судових засідань у його відсутності, просив відмовити у задоволенні позовної заяви у зв`язку з відсутністю підстав. (а.с. 37 т.3)

Представник відповідача, Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання був сповіщений належним чином, про причини неявки не повідомив та не прийняв участь у розгляді справи в режимі відеоконференції. 29.08.2024 року представник Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , виходячи із того, що позовна заява ОСОБА_1 не містить позовних вимог висунутих (звернених) до Адміністрації судноплавства, що в цілому та по своїй суті є цілком логічним, адже, відсутній будь-який юридичний зв`язок або зобов`язання між Адміністрацією судноплавства та позивачкою. Однак, ОСОБА_1 з невідомих на те причин та підстав обрала (визначила) одним із відповідачів саме Адміністрацію судноплавства. Також, позивачка не обґрунтовує якою діяльністю (дією чи бездіяльністю) Адміністрація судноплавства, на її думку, порушила її права. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 фактично просить визнати факт вчинення кримінального правопорушення. Тому, наведені ОСОБА_1 в позовній заяві обставини повинні вирішуватись в порядку кримінального процесуального законодавства та в рамках вже діючого досудового розслідування у кримінальних провадженням №0003076 та №0000047 (а.с. 202 - 209 т. 5)

Суд зазначає, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України).

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку.

Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України).

Зміст вказаної процесуальної норми свідчить про те, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Вказаний висновок також узгоджується із правовою позицією щодо належного виклику учасника справи засобами електронної пошти, викладеною Верховним Судом у постановах від 01.06.2022 року у справі № 761/42977/19 та від 26.10.2022 року у справі № 761/877/20.

При цьому, згідно ч.5 ст. 130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 20.01.2023 року у справі №465/6147/18 зазначено, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки, практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07.07.1989 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.11.2022 року у справі № 759/14068/19.

Клопотань про відкладення розгляду справи від сторін до суду не надходило.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Крім наявних прав, особи, що беруть участь у справі, наділені також певними обов`язками, що кореспондують процесуальним правам інших осіб, та дають змогу здійснювати ефективний розгляд справи судом. При цьому процесуальні права і обов`язки будь-якої особи, яка бере участь у справі, не можуть визнаватися більш або менш важливими ніж права і обов`язки іншої особи, яка бере участь у справі.

Відповідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Статтею 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Права на розгляд справи судом протягом розумного строку належать як позивачу, так і відповідачу.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у як найшвидшому вирішені справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення правової позиції сторін у заявах по суті справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи від сторін, а також з урахуванням того, неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачки та інших учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Вказані норми матеріального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Разом з цим, приписами процесуального права також визначено (стаття 4 ЦПК України), що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З огляду на вказані положення статті 4 ЦПК України і статей 15, 16 ЦК України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення.

Задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачем з урахуванням належно обраного способу судового захисту.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначає, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-186гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).).

Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

У постанові ВП ВС від 02.02.2021 № 925/642/19 зроблені такі висновки: порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Згідно ч.5 ст. 177 ЦК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

У відповідності до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідачі виготовили підроблені документи у приміщенні Ізмаїльської місцевої прокуратури для цілей подальшого злочинного рейдерського захоплення її майна порому ВИЛ 0224-К, а також для вчинення інших злочинів у складі злочинної організації прокурора ОСОБА_4 (у тому числі для цілей контрабанди, контрабади зброї, контрабанди наркотиків, незаконного доставлення на території України агентів ворожих держав, торгівлі людьми, тощо). У зв`язку з зазначеним позивачка просить суд зобов`язати вжити заходів щодо захисту її та жителів Ізмаїльського району, Одеської області, жителів України, життя, здоров`я та майна від агентів російської федерації та інших ворожих держав, які проникають на територію України з-за кордону через використання відповідачами та іншими особами так званого «порому « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на підставі підроблених документів на ім`я ОСОБА_11 , припинити канал контрабанди, контрабанди зброї та контрабанди наркотиків, торгівлі людьми, що внаслідок дій відповідачів існує на ділянці Державного кордону України у районі села Кислиця Ізмаїльського району Одеської області через використання відповідачами та іншими особами так званого «порому « ІНФОРМАЦІЯ_2 »» на підставі підроблених документів на ім`я ОСОБА_11 , заборонити використання відповідачами та будь-якими особами так званого «порому « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та документів на такий паром, припинити використання та експлуатацію «порому « ІНФОРМАЦІЯ_2 », передати «пором « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на зберігання уповноваженому органу місцевого самоврядування або уповноваженому органу Державної прикордонної служби України, відповідальному за здійснення прикордонного контролю та захисту Державного кордону України, демонтувати відкриті та приховані камери відеоспостереження.

Водночас, позивачкою не надано допустимих та належних доказів, як на підтвердження фактів наявності загрози життю, здоров`ю та майна їй, жителям Ізмаїльського району, Одеської області, та жителям України, а також здійснення відповідачами незаконних дій, спрямованих на рейдерські захвати, а також, для цілей контрабанди, контрабанди зброї, контрабанди наркотиків, незаконного доставлення на територію України агентів ворожих держав, торгівлі людьми, незаконного перетину державного кордону у селі Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, так і того, які дії відповідачів порушують її право чи охоронюваний законом інтерес.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивачкою не надано допустимих та належних доказів на підтвердження факту здійснення відповідачами незаконних дій відносно неї чи інших осіб, а також порушення її права чи охоронюваного законом інтересу.

При цьому відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 року у справі № 910/6091/19 та від 29.08.2023 року у справі №910/5958/20).

Крім того, обставини на які посилається позивачка в позовній заяві (рейдерство, контрабанда, контрабада зброї, контрабанда наркотиків, незаконне доставлення на територію України агентів ворожих держав, торгівля людьми) вимагають спеціального порядку доказування, який не застосовується в цивільному судочинстві.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Головного управління національної поліції в Одеській області, Одеської обласної прокуратури, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про вжиття заходів, припинення певних дій, заборони вчинення певних дій, зобов`язання вчинення певних дій, відмовити.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах -учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Щодо вимог позивачки про винесення судом окремої ухвали, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні таких вимог у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених ст. 328 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 82, 83, 95, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , АДРЕСА_4 , ОСОБА_8 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , ОСОБА_9 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , Головного управління Національної поліції в Одеській області, адреса місцезнаходження юридичної особи: 65014, Одеська область, м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 12, Одеської обласної прокуратури, адреса місцезнаходження юридичної особи: 65026, Україна, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Італійська, будинок 3, ОСОБА_10 , адреса проживання: АДРЕСА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ), адреса місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_6 , Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, адреса місцезнаходження юридичної особи: 01135, м. Київ, проспект Берестейський, буд. 14, про вжиття заходів, припинення певних дій, заборони вчинення певних дій, зобов`язання вчинення певних дій - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25 вересня 2025 року.

Суддя: Т.П.Пащенко