Номер провадження: 22-ц/813/3075/25
Справа № 499/796/20
Головуючий у першій інстанції Кравчук О.О.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Коновалової В.А.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивач Приватне сільськогосподарське підприємство «Дружба», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Смирнової Лариси Петрівни

на додаткове рішення Іванівського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2024 року, ухвалене Іванівським районним судом Одеської області у складі: судді Кравчука О.О. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

09 вересня 2020 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Дружба» в особі свого представника Племениченка Геннадія Вячеславовича звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просили усунути перешкоди в користуванні орендованою земельною ділянкою, яка розташована на території Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області, площею 11,895 га, кадастровий номер :01:001:0198, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 не втручатися у подальшу виробничу діяльність ПСП «Дружба», в тому числі, заборони здійснення будь-якого обробітку земельної ділянки, засівання, збирання урожаю чи будь-якої іншої діяльності щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0198, площею 11,895 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області.

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2024 року позовні вимоги задоволено. Усунено перешкоди в здійсненні права користування земельною ділянкою, способом заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, що перешкоджають Приватному сільськогосподарському підприємству «Дружба» здійснювати користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:001:0198, площею 11,895 гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Коноплянської сільської ради Іванівського (натепер Березівського) району Одеської області, до моменту припинення дії укладеного 01 вересня 2015 року договору оренди земельної ділянки. Стягнено з ОСОБА_1 на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба» сплачену суму судового збору в розмірі 2102 гривні.

15 жовтня 2024 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Дружба» в особі свого представника Племениченка Геннадія Вячеславовича подали клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якому просили стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суми витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені ПСП «Дружба» у зв`язку із розглядом даної справи, у розмірі 15000 грн.

Додатковим рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника Смирнової Лариси Петрівни просить додаткове рішення Іванівського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги є те, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Однак, на думку скаржника, суд першої інстанції не врахував матеріальне становище відповідачки, яка є особою похилого віку, отримує мінімальну пенсію, страждає від несплати орендарем орендної плати за користування її земельною ділянкою.

У відзиві на апеляційну скаргу ПСП «Дружба» в особі свого представника Племениченка Геннадія Вячеславовича просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення без змін, посилаючись на те, матеріальний стан та похилий вік не є підставою для відмови у стягненні судових витрат.

Ухвалами Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року (головуючий суддя Дришлюк А.І.) за вказаною апеляційною скаргою відкрите апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 20 березня 2025 року.

Судове засідання, яке призначене на 20 березня 2025 року не відбулось, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці, розгляд справи відкладено на 19 червня 2025 року.

Відповідно до наказу голови Одеського апеляційного суду №66-ос від 11 квітня 2025 року суддю ОСОБА_2 відраховано зі штату Одеського апеляційного суду у зв`язку з припиненням повноважень судді.

Відповідно до п. 3.9 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду від 28.03.2025 року із змінами, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено склад суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Назарову М.В.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 травня 2025 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 30 вересня 2025 року.

В судове засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи не з`явилися, що не є перешкодою в розумінні ч. 2 ст. 372 ЦПК України для розгляду справи, зокрема, відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 повідомлені належним чином у відповідності до вимог п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, оскільки отримали судові повістки в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд 09 серпня 2025 року о 6:59:52 та 09 серпня 2025 року о 07:02:05 відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного документу (т. 2, а.с. 127, 128), представник позивача Племениченко Г.В. повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, оскільки повістку отримав 09 серпня 2025 року 06:59:52 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (т. 2, а.с.127 зв.).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що адвокат має право самостійно визначати розмір гонорару, проте під час встановлення такого розміру має враховуватися складність справи та інші істотні обставини. Тому, наявні в матеріалах справи документи на обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 гривень, оскільки відповідний розмір має відповідати критерію «розумної необхідності» таких витрат.

Враховуючи, що ця справа є справою незначної складності, а також, зважаючи на виконану адвокатом роботу з надання єдиної сукупної послуги щодо підготовки, подання позовної заяви та участі в судових засіданнях, суд першої інстанції вважав співмірним стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 12000 гривень.

Переглядаючи вказане судове рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України (в редакції чинній на момент ухвалення додаткового рішення) якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд призначає ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Частиною першою статті 134 ЦПК України визначено подання кожною стороною разом із першою заявою по суті спору до суду попереднього (орієнтовного) розміру суми судових витрат, які вона понесла і очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2024 року у справі №369/14377/19 (провадження № 61-8314св23) зроблено висновок, що «Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції. Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву».

Так, з матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду із позовом, ПСП «Дружба» в позовній заяві зазначили, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає суму витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн (т. 1, а.с. 2 зв.).

Тобто, позивачем на виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК виконано свій процесуальний обов`язок та повідомлено про попередній (орієнтований) розмір судових витрат.

В подальшому, після ухвалення рішення по суті спору (10 жовтня 2024 року), 15 жовтня 2024 року, тобто в межах строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України, від представника позивача надійшло клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, до якого долучено копію договору про надання правової допомоги № 09/02/2019/253 від 02 вересня 2019 року, копію додаткової угоди № 1 від 01 вересня 2020 року до договору про надання правової допомоги № 09/02/2019/253 від 02 вересня 2019 року, в який сторони визначили розмір гонорару у фіксованій сумі, яка становить 15000 грн, копію акту приймання-передачі виконаних робіт від 10 жовтня 2024 року до договору до договору про надання правової допомоги № 09/02/2019/253 від 02 вересня 2019 року, а також копію детального опису робіт, виконаних адвокатом, до договору про надання правової допомоги № 09/02/2019/253 від 02 вересня 2019 року (т. 2, а.с. 42-47).

Пунктом 4.1 договору про надання правової допомоги № 09/02/2019/253 від 02 вересня 2019 року визначено, що довіритель сплачує повіреному гонорар у розмірі 8100 грн (т. 2, а.с. 44). Згідно з пунктом 3 додаткової угоди (т. 2, а.с. 45) та актом приймання-передачі виконаних робіт від 10.10.2024 (т. 2, а.с. 46) сторони погодили загальну вартість виконаних за договором про надання правової допомоги № 09/02/2019/253 від 02 вересня 2019 року робіт у розмірі 15000 грн.

Відповідаючи на довід апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував при визначені розміру витрат на правову допомогу матеріальне становище відповідачки, яка є особою похилого віку, отримує мінімальну пенсію, страждає від несплати орендарем орендної плати за користування її земельною ділянкою, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 цієї статті визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що до клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представник позивача долучив квитанцію про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІСТ № 1872127, з якого вбачається, що дане клопотання разом із додатками до нього направлені представнику відповідача Смирновій Л.П. до Електронного кабінету 15 жовтня 2024 року о 15:56 (т. 2, а.с. 48).

Додаткове рішення у даній справі ухвалене 24 жовтня 2024 року.

Проте, матеріали справи не містять заяв/клопотань, поданих стороною відповідача, на спростування та/або заперечення розміру судових витрат із зазначенням відповідних доводів щодо матеріального стану відповідачки, які, як зазначає представник скаржника, суд не врахував при ухваленні додаткового рішення. А отже, за належного повідомлення сторони відповідача про ініціювання питання щодо розподілу судових витрат скаржник не виконав покладеного на нього обов`язку доведення неспівмірності таких витрат, у зв`язку з чим колегія суддів відхиляє зазначені доводи апеляційної скарги, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки під час ухвалення оскаржуваного додаткового рішення суду відповідачкою, обізнаною про вирішення вказаного процесуального питання, не було подане жодне клопотання з приводу зменшення розміру витрат на правову допомогу, у нього були відсутні підстави для вирішення такого з власної ініціативи.

Інших доводів щодо розподілу судових витрат апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки доводи позивачки не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та відповідно не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку про залишення апеляційної скарги позивачки без задоволення, а додаткового рішення Іванівського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2024 року - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Смирнової Лариси Петрівни залишити без задоволення.

Додаткове рішення Іванівського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 30 вересня 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

В.А. Коновалова