єдиний унікальний номер справи 531/2380/25
номер провадження 2/531/1073/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Попова М.С.,

за участю секретаря Клименко Т.М.,

розглянувши в порядку досудової підготовки справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лип`янка» до ОСОБА_1 про визнання додаткової угоди до договору укладеною,

В С Т А Н О В И В:

До Карлівського районного суду надійшла вищевказана позовна заява, у якій ТОВ «Лип`янка» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просить визнати додаткову угоду до договору оренди землі від 16.09.2005, що укладений між сторонами, укладеною у визначеній позивачем редакції.

Ухвалою судді від 01 жовтня 2025 року провадження у справі відкрито і справу призначено в підготовче судове засідання.

До позову додано заяву про забезпечення позову шляхом: 1) заборони державним реєстраторам, іншим суб`єктам та посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії, здійснювати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії щодо внесення відомостей про припинення права оренди, виключення відомостей державної реєстрації іншого речового права оренди на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0066, площею 2,4652 га, номер запису про інше речове право 13783720; 2) заборони ОСОБА_1 вчиняти дії, пов`язані із передачею у володіння або користування іншим особам земельної ділянки за кадастровим номером :00:001:0066; 3) заборони ОСОБА_1 та іншим особам вчиняти дії, що перешкоджають ТОВ «Лип`янка» (), у доступі до врожаю та здійсненні необхідних сільськогосподарських робіт (у тому числі збору урожаю), на земельній ділянці кадастровий номер :00:001:0066.

В обґрунтування заяви зазначено, що у відповідності до Звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2025 року №4-сг загальна посівна площа сільськогосподарських культур становить 1991,55 га, з яких кукурудза - 1346,58 га. На земельній ділянці кадастровий номер :00:001:0066 знаходиться врожай кукурудзи. Згідно Звіту про збирання врожаю сільськогосподарських культур на 01 вересня 2025 року №37-сг збирання врожаю кукурудзи не здійснювалося. Актом проміжного контролю посіву кукурудзи №1 від 02.09.2025 комісією засвідчено, що посіви кукурудзи на полі №1 (Ф) загальною площею 170,71 га, до якого входить зазначена земельна ділянка, перебувають у фазі воскової зрілості. На даний момент власник земельної ділянки або уповноважена ним особа у будь-який момент після 15 вересня 2025 року має реальну можливість звернутися до державного реєстратора із заявою про припинення іншого речового права ТОВ «Лип`янка» за Договором оренди землі від 16 вересня 2005 року, може створити можливості для вирішення питання про передачу ділянки в оренду іншим особам, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (або іншого договору, в результаті якого може виникнути речове право на нерухоме майно), що призведе до державної реєстрації речових прав третіх осіб. Відповідно ж до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» такі реєстраційні дії та іншій речові права є дійсними до моменту їх скасування у судовому порядку. У разі припинення державної реєстрації права оренди, власник земельної ділянки отримає можливість безперешкодного користування нею та здійснення будь-яких сільськогосподарських робіт. Такі дії обумовлять безповоротну втрату (знищення) врожаю, завдадуть значних збитків підприємству та унеможливлять реалізацію переважного права на поновлення договору оренди. Крім того, відповідач фактично привласнить собі врожай позивача. Працівники ТОВ «Лип`янка» втратять доступ до урожаю кукурудзи , який перебуває у фазі вегетації.

Згідно положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Згідно положень ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, уразі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі №487/7097/18 та від 25 вересня 2019 року у справі №320/3560/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

З наданих заявником доказів слідує, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки загальною площею 2,4652 га, кадастровий номер :00:001:0066, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 16 березня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди земельної ділянки, кадастровий номер :00:001:0066 за ТОВ Імені А.Л. Фисуна на підставі договору оренди землі від 16 вересня 2005 року та договору про внесення змін до договору оренди землі від 15 вересня 2015 року, строк дії: 15 вересня 2025 року.

05 вересня 2022 року ТОВ імені А.Л. Фисуна змінено найменування шляхом зміни назви на ТОВ «Лип`янка».

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника (позивача), а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї докази, матеріали позовної заяви, суд вважає, що обрані заявником способи забезпечення позову не забезпечать збалансованості інтересів сторін, так як їх застосування призведе до невиправданого обмеження права оренди, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, до вирішення по суті позову ТОВ «Лип`янка» щодо визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі.

Крім того, як вбачається із заяви про забезпечення позову, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення відсутні (п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України). Разом з тим, зустрічне забезпечення має бути достатнім для відшкодування можливих збитків власників майна (відповідачів), які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Суд вважає, що негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову переважають настання заявлених можливих ризиків. Зокрема забезпечення позову призведе до використання земельної ділянки заявником наперед до вирішення по суті спору про визнання поновленим договору оренди на новий строк, що є не співмірними із позовними вимогами, які заявлені ТОВ «Лип`янка».

Разом з цим, суд також зазначає, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість відповідача звернутись додержавного реєстратора не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, підстави вважати, що відповідач має реальні наміри вчинити вказані дії, відсутні. Фактично заява про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях, що невжиття відповідних заходів в подальшому істотно ускладнить ефективний захист його прав.

Захід у виді заборони вчиняти дії, що перешкоджають ТОВ «Лип`янка» у доступі до збирання врожаю сільськогосподарських культур виходить за межі предмету спору, до якого врожай не відноситься.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що підстави для забезпечення позову відсутні, а тому слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 247, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Лип`янка» про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Суддя