ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7950/25 Справа № 932/5811/25 Суддя у 1-й інстанції - Петунін І. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Завгороднього О.С. на ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 03 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних з прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2025 року клопотання захисника, адвоката Биваліна О. В. та обвинуваченого ОСОБА_2 задоволено. ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності, цивільний позов про стягнення витрат залишено без розгляду.

Також зазначав, що ОСОБА_2 відшкодував йому у добровільному порядку моральну шкоду, завдану злочином, але відмовився відшкодувати судові витрати, пов`язані з розглядом кримінальної справи.

Просив стягнути на його користь з ОСОБА_2 понесені судові витати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн. та витрати, пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження у розмірі 15 209 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 03 червня 2025 року у відкритті провадження відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу від 03.06.2025 року, як незаконну та необґрунтовану.

З посиланням на доводи, аналогічні доводам позовної заяви зазначав, що в рамках кримінального провадження ОСОБА_1 понесені збитки у вигляді правової допомоги та витрат пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування. Однак, кримінальне провадження було закрито на підставі ст. 49 КПК України (закінчення строків давності), а цивільний позов про стягнення витрат залишено без розгляду, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності. А тому вважав, що у відповідності до ч.7 ст. 128 КПК України має право звернутися із позовом про відшкодування шкоди завданої злочином у порядку цивільного судочинства на підстав ст. 1166 ЦК України .

Представником ОСОБА_2 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану. Звертав увагу на різну правову природу процесуальних витрат, регламентованих главою 8 КПК України та положень, які стосуються цивільного позову, які регламентуються главою 9 КПК України. А тому питання щодо розподілу витрат на правову допомогу та витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування повинно вирішуватись судом, який виніс рішення у кримінальному провадженні.

Про час та дату розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчать довідка про доставку повістки до електронного кабінету представника позивача та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із судовою повісткою відповідачу (а.с.35 зворот, 36).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , суд першої інстанції керувався п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України та виходив з того, що заявлені ним вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (стаття 19 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних з прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, у зв`язку із тим, що цивільний позов про стягнення витрат залишено без розгляду через звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК України.

Питання регламентовані главою 8 розділу І КПК України. Зокрема відповідно до ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовленням дублікатів і копій документів.

У постанові Велика Палата Верховного Суду від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17 зробила висновок, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374КПК). Оскільки ст.126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, Велика Палата Верховного Суду робить висновок, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Також Велика Палата Верховного Суду зазначала, що потерпілий може повторно звернутися із відповідним клопотанням до суду першої інстанції з метою вирішення питання про розподіл процесуальних витрат, які мали бути вирішені судом під час прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні (у цьому випадку ухвали про закриття кримінального провадження).

Відповідно до ч. 5 ст. 534 КПК процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Оскільки інші питання, пов`язані з виконанням вироку, вирішує суд, який ухвалив такий вирок (п.4ч.2ст.539 КПК), то й питання, які підлягали вирішенню ухвалою суду, повинні бути вирішені судом, який виніс таку ухвалу.

Таким чином, не зважаючи на те, що ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності, а цивільний позов залишено без розгляду, питання про відшкодування ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду кримінальної справи та витрат, пов`язаних з прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, повинні вирішуватись судом у рамках кримінального провадження.

А тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у відкритті провадження у зв`язку із тим, що зазначена позовна заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Згідно ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам процесуального права, то апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Завгороднього О.С. залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 03 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2025 року.

Судді: