РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Володимир

Володимирський міський суду Волинської області під головуванням судді Вітера І.Р.,. при секретарі судового засідання Багдасаровій Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Володимирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Лесик С.І., заінтересована особа: Володимирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Лесик С.І., звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України дочки ОСОБА_2 .

В обґрунтуванні заявлених вимог послався на те, що дитина народилась у місті, що розташоване на тимчасово окупованій території, а саме м.Каховка Херсонської області, у зв`язку з цим утворені там органи державної реєстрації актів цивільного стану не відповідають Конституції та законам України, і діють не в порядку і спосіб, передбачений законами України та Конституцією, їх діяльність є незаконною, будь який виданий ними акт чи рішення є недійсним і не створює правових наслідків.

З цих підстав при народженні дитини батьки були позбавлені можливості отримати свідоцтво про її народження у порядку, встановленому законодавством України. І натепер, через перебування території під тимчасовою окупацією та відсутність доступу до органів державної влади України, заявник позбавлений можливості зареєструвати факт народження дитини у встановленому законом порядку.

Наявні у заявника документи, видані окупаційною адміністрацією, відповідно до законодавства України є недійсними і не створюють правових наслідків.

Факт народження дитини необхідно встановити судом з метою подальшої державної реєстрації народження у відділі ДРАЦС відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Отже заявник просив встановити факт народження його дитини ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Каховка, Херсонська область, Україна, батьками якої є мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка рф та батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України.

Заявник та його представник у судове засідання не з`явились, надали заяву, відповідно якої заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та просили розгляд справи проводити без їх участі.

Представник заінтересованої особи у судове засідання також не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, надав заяву в якій просив прийняти рішення на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом положень п. 5 ч. 2 ст. 293, п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі, справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Так, положеннями ч. 3-4 ст. 49 ЦК України встановлено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі.

Згідно з ч.4 ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до порядку, визначеного в абз. 126 п. 8 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 (далі - Правила державної реєстрації актів цивільного стану N 52/5), державну реєстрацію народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводить відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження такого рішення в паперовій формі або будь-який відділ державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника в день отримання рішення суду у спосіб, передбачений абз. 5-6 п. 3 глави 1 розділу II цих Правил.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" із змінами, внесеними згідно із Законом №2217-IX від 21.04.2022, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Водночас Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 (далі - Правила №52/5), якими визначено правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану, не містять спеціальної норми права щодо порядку державної реєстрації народження на тимчасово окупованій території України відповідними органами державної реєстрації актів цивільного стану без рішення суду про встановлення такого факту, що унеможливлює встановлення факту народження та здійснення державної реєстрації народження в позасудовому порядку.

У рішеннях по справах "Лоізіду проти Туречини" (Loizidou v. Turkey, рішення від 18.12.96), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, рішення від 10.05.2001), "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, рішення від 23.02.2016), Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

При наданні оцінки, зокрема, свідоцтву про народження дитини, як доказу, потрібно враховувати, що хоча такі документи не є юридично дійсними, але вони можуть підтверджувати, що певна установа, яка не діє відповідно до українського законодавства, але de facto існує на тимчасово окупованій території, зафіксувала факт народження дитини.

Аналогічний за змістом висновок викладений в постанові Верховного суду від 23.11.2022 у справі №759/7001/22, висновки якого щодо застосування відповідних норм права суд враховує відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила дитину - дочку ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26.04.2023 року. Батьком дитини є заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України. Дитина народилась у м. Каховка Херсонської області, яка є територією України, проте тимчасово окупованою.

На момент народження дитини заявник є громадянином України, що підтверджується копією паспорту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 орган, що видав 0712, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлення вказаного в заяві факту, що має юридичне значення, необхідно заявникам для державної реєстрації народження дитини та реалізації в подальшому всіх належних їй прав та свобод громадянина України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що для проведення державної реєстрації народження дитини в установленому законом порядку існують об`єктивні перешкоди, тому з метою захисту прав і свобод громадян України, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянину України свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України визначені статтею 317 ЦПК України, якою запроваджено спрощений порядок встановлення таких фактів.

Так, згідно з ч. 3 вказаної статті у рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Згідно з підпунктом "в" п. 12 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану №52/5, у разі встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України підставою для внесення відомостей про батьків дитини є відповідне рішення суду, яким встановлені такі дані. У разі відсутності в рішенні суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України даних про підстави запису відомостей про батька або в такому рішенні суду зазначено, що шлюб зареєстровано на тимчасово окупованій території України, відповідна графа актового запису не заповнюється. У графі "Для відміток" зазначаються, що відомості про батька внесені згідно з рішенням суду, дата та номер рішення.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає можливим заяву задовольнити та встановити факт народження дитини жіночої статі - ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Каховка, Херсонська область, Україна, батьками якої є мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка рф та батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 89, 211, 223, 258-261, 263, 293-294, 315, 317, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Лесик С.І., заінтересована особа: Володимирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт народження дитини жіночої статі - ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Каховка, Херсонська область, Україна, батьками якої є мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка рф та батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України.

Рішення підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржене, що не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Ігор ВІТЕР