КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

секретар судового засідання: Янчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Митнюка Валерія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на додаткову ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нею боргу в сумі 36 287 доларів США.

В уточненій позовній заяві, що подана 19 листопада 2024 року, позивач просив стягнути з відповідачки борг в сумі 33 226 доларів США.

22 січня 2025 року за результатами підготовчого засідання суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 19 лютого 2025 року.

17 лютого 2025 року, до початку розгляду по суті, від позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду, шо була надіслана поштою. У заяві позивач повідомив, що мав бажання особисто бути присутнім на судовому засіданні, надавати повні та достовірні пояснення, які стосуються спору, відповісти на питання, які ставляться судом, а також відповідачкою. Проте через погіршення стану здоров`я позивач не має можливості прибути в судове засідання, тому зважаючи на те, що з метою уникнення затягування розгляду справи, позивач, керуючись пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України, просив залишити позов без розгляду.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19 лютого 2025 року заяву позивача про залишення позову без розгляду задоволено. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу залишено без розгляду.

28 лютого 2025 року представник відповідачки засобами «Електронний суд» звернувся до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №754/14450/24, в якій просила вирішити питання розподілу судових витрат у справі, а саме стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на правову допомогу в сумі 42 000,00 грн.

12 березня 2025 року представник позивача подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких просив відмовити у задоволенні заявлених вимог, оскільки не доведено необґрунтованості дій позивача при залишенні позовної заяви без розгляду. Крім того, на думку позивача, визначений розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 42 000,00 грн з врахуванням залишення позовної заяви без розгляду, не відповідає розумності їхнього розміру з урахуванням не розгляду справи, необхідних процесуальних дій сторони, а тому є необґрунтованим.

Додатковою ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У компенсації витрат відповідачки на професійну правничу допомогу у розмірі 22 000 грн відмовлено.

Не погодившись з вказаною додатковою ухвалою, адвокат Митнюк В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви представника відповідача про компенсацію судових витрат на правничу допомогу відмовити.

Також просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу по складанню апеляційної скарги на додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 травня 2025 року у розмірі 10 000 грн.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що саме по собі звернення з позовом до суду та не забезпечення позивачем явки у судове засідання особисто чи свого представника не свідчить про необгрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необгрунтованими та у чому вони виражені.

Разом з тим, відповідачем не доведено, які саме необгрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необгрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав чи інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необгрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Отже, на переконання апелянта, саме по собі залишення позову без розгляду не є необгрунтованими діями позивача.

Під час розгляду справи судом жодні дії позивача не визнавалися недобросовісними та не було встановлено зловживання з боку позивача своїми процесуальними правами.

Крім того, заява представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу з позивача не містить доводів і доказів необгрунтованості дій позивача, допущення ним зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій, як передбачено ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

Окрім того, позивач мав бажання особисто бути присутній на судовому засіданні при розгляді справи по суті, надавати суду повні і достовірні пояснення з питань які стосуються предмету спору, відповісти на питання які ставляться судом, а також відповідачем в судовому засіданні.

При цьому позивач має низку захворювань серед яких: синдром обструктивного апное уві сні важкого ступеня; гіпертонічна хвороба ІІ ст, 3 ст, р 4; цукровий діабет, тип 2 середньої важкості, діабетична полінейропатія; ожиріння первинне ІІІ ст.

Через низку цих захворювань стан здоров`я позивача часто погіршується, і позивачу потрібний спокій, протипоказано будь-яке хвилювання, позивач потребує тривалого лікування. А тому, саме через погіршення стану здоров`я позивача, а також маючи бажання особисто бути присутнім при розгляді справи по суті, позивач і змушений був подати заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи викладене, на переконання апелянта, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу при залишенні позовної заяви без розгляду.

09 вересня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Дяченко І.В., просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткову ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи додаткову ухвалу та задовольняючи частково заяву представника відповідачки, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що заявлений розмір витрат у сумі 42 000,00 грн є завищеним щодо фактично наданого обсягу правової допомоги та виконаних робіт у контексті незавершеного розгляду справи.

З огляду на обсяг фактично виконаних робіт, складність справи на початковому етапі, ціну позову та значення справи для позивача та відповідачки, а також беручи до уваги аргументи позивача щодо завищеності витрат, суд першої інстанції вважав обґрунтованим визначити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають компенсації відповідачу, до 20 000,00 грн, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 143 ЦПК України.

Однак такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 11 жовтня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нею боргу в сумі 36 287 доларів США.

У позовній заяві позивач також заявив, що орієнтований розмір судових витрат становить 90000,00 грн.

В уточненій позовній заяві, що подана 19 листопада 2024 року, позивач просив стягнути з відповідачки борг в сумі 33 226 доларів США.

Представник відповідачки 26 листопада 2025 року подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, а також представник відповідачки заявив, що за попереднім орієнтовним розрахунком відповідач очікує понести судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, на загальну суму 42000,00 грн, що складаються, зокрема з: - усного та/або письмового консультування Клієнта з юридичних питань, що виникають у зв`язку із виконанням наданого доручення; - попереднього аналізу (вивчення змісту) документів, необхідних для належного виконання наданого доручення та досягнення результату (відмови у задоволенні позовної заяви); - зібрання додаткових доказів, необхідних для належного виконання наданого доручення та досягнення результату (відмови у задоволенні позовної заяви), зокрема, шляхом направлення адвокатських запитів; - підготовки та подання до Деснянського районного суду міста Києва у справі № 754/14450/24 відзиву на позовну заяву про стягнення боргу; - підготовки у справі № 754/14450/24 інших процесуальних документів, необхідних для досягнення результату (відмови у задоволенні позовної заяви) (клопотань, заяв та ін.); - аналізу (вивчення змісту) поданих позивачем ОСОБА_1 процесуальних документів та доказів; - участі адвоката в підготовчих та судових засіданнях при розгляді Деснянським районним судом міста Києва справи № 754/14450/24; - інше: зустрічі з Клієнтом для консультацій, підготовка, відправка та подання документів іншим учасникам справи та ін. (а.с. 40-57).

Також представник відповідачки повідомив, що, керуючись приписами пункту 2 частини восьмої статті 141 та пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України докази щодо понесених відповідачкою судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, будуть надані після ухвалення судом судового рішення за результатами розгляду справи у строк, встановлений законом.

17 лютого 2025 року, до початку розгляду по суті, від позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду, шо була надіслана поштою. У заяві позивач повідомив, що мав бажання особисто бути присутнім на судовому засіданні, надавати повні та достовірні пояснення, які стосуються спору, відповісти на питання, які ставляться судом, а також відповідачкою. Проте через погіршення стану здоров`я позивач не має можливості прибути в судове засідання, тому зважаючи на те, що з метою уникнення затягування розгляду справи, позивач, керуючись пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України, просив залишити позов (а.с. 84-85).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19 лютого 2025 року заяву позивача про залишення позову без розгляду задоволено. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу залишено без розгляду (а.с. 86).

28 лютого 2025 року представник відповідачки засобами «Електронний суд» звернувся до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №754/14450/24, яка була зареєстрована в суді першої інстанції 03.03.2025 року, в якій просила вирішити питання розподілу судових витрат у справі, а саме стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на правову допомогу в сумі 42 000,00 грн (а.с. 88-104).

На підтвердження понесення судових витрат представник відповідача надав суду першої інстанції копію Договору про надання правничої допомоги б/н від 22 листопада 2024 року укладеного між адвокатським об`єднанням "РЕФ ПАРТНЕРС" та ОСОБА_2 (а.с. 97-98).

Відповідно до пунктів 3.1 та 3.2 Договору вартість послуг Адвокатського об`єднання за надану правничу допомогу за цим Договором становить 42 000,00 грн без ПДВ. Відповідачка зобов`язана здійснити оплату послуг адвокатського об`єднання не пізніше 3 місяців з дня ухвалення судового рішення у справі № 754/14450/24.

Відповідно до пункту 3.3. договору сторони зобов`язані протягом 5 (п`яти) робочих днів після ухвалення Деснянським районним судом міста Києва судового рішення за результатами розгляду справи № 754/14450/24, скласти та підписати детальний опис виконаних робіт (надання послуг), необхідних для надання правничої допомоги за цим Договором.

Відповідно до пункту 3.4. сторони зобов`язані протягом 5 (п`яти) робочих днів після ухвалення Деснянським районним судом міста Києва судового рішення за результатами розгляду справи № 754/14450/24, скласти та підписати Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги за цим Договором.

Адвокатське об`єднання «РЕФ ПАРТНЕРС» на підставі договору про надання правничої допомоги б/н від 22 листопада 2024 року видало доручення Дяченку Ігорю Вікторовичу про надання правничої допомоги Клієнту при розгляді Деснянським районним судом міста Києва справи № 754/14450/24 (а.с. 99).

Детальний опис виконаних робіт (наданих послуг), необхідних для надання правничої допомоги за Договором від 22 листопад 2024 року від 27 лютого 2025 року, включає:

- зустрічі та усні консультації Відповідача з юридичних питань, що виникали у зв`язку із виконанням наданого доручення за договором;

- зустріч адвоката Адвокатського об`єднання Дяченко І.В. з відповідачем для обговорення правової позиції та погодження заперечень на позовну заяву у справі № 754/14450/24;

- підготовка та подання до Деснянського районного суду міста Києва у справі№ 754/14450/24 відзиву, що складається з наступних виконаних робіт:

- аналізу (вивчення змісту) позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення боргу та доданих до неї документів;

- вивчення змісту судових рішень у справах, на які посилався ОСОБА_1 у позовній заяві про стягнення боргу (судові рішення судів першої, апеляційної на касаційної інстанцій у справах №№ 6-63цс13, 6-79цс14, 6-996цс17 та 363/1834/14);

- аналізу (вивчення змісту) документів, необхідних для належного виконання наданого доручення та досягнення результату, що були додані до відзиву ОСОБА_2 на позовну заяву у справі № 754/14450/24;

- безпосередньої підготовки відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення боргу;

- формування і направлення іншим учасникам справи та до Деснянського районного суду міста Києва відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення боргу;

- підготовка та подання до Деснянського районного суду міста Києва у справі № 754/14450/24 заперечень на відповідь на відзив, що складається з наступних виконаних робіт:

- аналізу (вивчення змісту) відповіді ОСОБА_1 на відзив;

- вивчення змісту судових рішень у справах, на які посилався ОСОБА_1 у відповіді на відзив (судові рішення суду першої, апеляційної на касаційної інстанції у справі № 500/5194/16);

- безпосередньої підготовки заперечень на відповідь ОСОБА_1 на відзив;

- формування і направлення іншим учасникам справи та до Деснянського районного суду міста Києва заперечень на відповідь ОСОБА_1 відзив.

- участь (забезпечення участі) адвоката Адвокатського об`єднання Дяченко Ігоря Вікторовича від імені та в інтересах Клієнта у призначених на 11 грудня 2024 р. та 22 січня 2025 р. підготовчих засіданнях при розгляді Деснянським районним судом міста Києва справи № 754/14450/24 (а.с. 100).

Адвокатське об`єднання за дорученням та на замовлення ОСОБА_2 належним чином надало, а ОСОБА_2 прийняла надану їй правничу допомогу в розмірі та вартості згідно з Договором від 22 листопада 2024 року відповідно до акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 27 лютого 2025 року за Договором про надання правничої допомоги б/н від 22 листопада 2024 року (а.с. 101).

17 березня 2025 року представник позивача подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, які зареєстровані в суді першої інстанції 18 березня 2025 року, в яких просив відмовити у задоволенні заявлених вимог, оскільки не доведено необґрунтованості дій позивача при залишенні позовної заяви без розгляду. Крім того, на думку позивача, визначений розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 42 000,00 грн з врахуванням залишення позовної заяви без розгляду, не відповідає розумності їхнього розміру з урахуванням не розгляду справи, необхідних процесуальних дій сторони, а тому є необґрунтованим (а.с. 116-122).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги на рахунок держави.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Колегія суддів зауважує, що при застосуванні положень ст. 142 ЦПК України, судом має бути встановлена наявність/відсутність саме необґрунтованих дій позивача.

Такі критерії встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Тобто, стягнення компенсації понесених стороною витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрат на професійну правничу допомогу), у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку доведення стороною та встановлення судом необґрунтованості дій позивача.

Відповідно до вищевказаного виходить, що для стягнення компенсації здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були нею здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема:

- чи діяла позивачка недобросовісно, пред`явивши позов;

- чи недобросовісна процесуальна поведінка мала на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів сторони;

- чи були дії позивача умисні та який ступінь її вини й чим це підтверджується.

Близька за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Оцінюючи процесуальну поведінку позивача, з огляду на її обгрунтованість та добросовісність, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції позивач брав участь при розгляді справи через свого представника - адвоката Митнюка В.І., який в свою чергу здійснював представництво прав та інтересів позивача під час всього часу розгляду справи в суді першої інстанції, підписував і подавав в інтересах позивача процесуальні документи.

Підготовче провадження у справі закрито 22 січня 2025 року та призначено розгляд справи по суті на 19 лютого 2025 року.

Зі змісту заяви про залишення позовної заяви без розгляду, позивач посилався зокрема на те, що через погіршення стану здоров`я, позивач не має можливості прибути в судове засідання при розгляді справі по суті та прийняти участь в судовому засіданні. Крім того позивач зазначено, що дана заява подана ним з метою уникнення затягування розгляду справи.

Однак суд апеляційної інстанції вважає, що доводи позивача щодо не затягування розгляду справу є безпідставними, оскільки позивач маючи на меті та будучи зацікавленим у розгляді справи, міг скористатись своїм процесуальним правом передбаченим положенням ст. 212 ЦПК України та взяти участь у розгляді справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Крім того, встановлено, що позивач вже звертався до з позовом з приводу стягнення боргу згідно не виконання умов розписки від 29.12.2008 року, а також розписки від 01.05.2009 року, які є предметом позову також у справі, що розглядається.

За наслідком розгляду справи, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.11.2009 року по справі № 2-3449/2009 стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 333 748 грн, що по курсу НБУ станом на 29.12.2008 року становило 43 344 доларів США, а також стягнуто борг за договором позики від 01.05.2009 року в розмірі 34 560 грн, що по курсу НБУ становило 4500 доларів США.

Звертаючись з позовом у даній справі № 754/14450/24, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 борг у сумі 36 287 доларів США, обгрунтовуючи це тим, що станом на 02.11.2023 року відповідач повернула позивачу (на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.11.2009 року по справі № 2-3449/2009) 369 308 грн, що час повернення склало 11 556,76 доларів США. Тому позивач вважав, що відповідач в повному обсязі повернула борг згідно договору позики від 01.05.2009 року в розмірі еквівалентному 4500 доларів США на час повернення боргу, а також частково повернула борг за розпискою від 29.12.2008 року в розмірі 7057 доларів США.

Суд апеляційної інстанції вважає, що позивач звертаючись вдруге до суду з позовом щодо стягнення коштів за розписками, по яким суд вже стягнув кошти, діяв недобросовісно.

Щодо обгрунтованості заявленого представником відповідача розміру витрат на професійну правничу допомогу у сумі 42 000 грн, та стягнутого розміру судом першої інстанції 20 000 грн, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19 та від 26 квітня 2022 року у постанові № 289/1560/20.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача звертався з запереченнями на заяву про ухвалення додаткового рішення, зокрема зазначаючи, що заявленим відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу 42 000 грн, з урахуванням залишення позовної заяви без розгляду, не відповідають розумності їхнього розміру з урахуванням не розгляду справи, необхідних процесуальних дій сторони, а тому є необгрунтованими (а.с. 116-122).

Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, та виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що заявлені представником позивача сума є надмірною та не співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та доходить висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню в суді першої інстанції необхідно зменшити.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також те, що справу не розгляду по суті, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність зміни додаткової ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року та зменшення розмір витрат на професійну правничу допомогу з 20000 грн, які були стягнуті судом першої інстанції до 5000 грн.

Доводи апеляційної скарги представника апелянта частково заслуговують на увагу, та знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу адвоката Митнюка Валерія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 слід задовольнити частково. Додаткове ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року змінити, зменшивши визначений судом першої інстанції розмір оплати за надану правничу допомогу з 20 000 грн до 5 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Митнюка Валерія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткову ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року змінити, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 20 000 гривень до 5 000 (п`яти тисяч) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «26» вересня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко