Справа № 2-7063/11
Провадження № 4-с/643/48/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025

17 вересня 2025 року місто Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Мовчан К.О.,

у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», заінтересована особа: ОСОБА_1 , на дії та бездіяльність державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Маслія Даниїла Вячеславовича,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду зі скаргою, якою просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Салтівський ВДВС у м. Харкові СМУМЮ) Маслієм Д.В.; зобов`язати державного виконавця Салтівського ВДВС у м. Харкові Маслія Д.В. усунути порушення шляхом здійснення всіх дій, передбачених Законом країни «Про виконавче провадження» щодо перевірки майнового стану боржника.

Доводи скарги мотивовані тим, що на примусовому виконані в Салтівському ВДВС у м. Харкові СМУМЮ перебуває виконавче провадження №37058881 щодо примусового виконання виконавчого листа №2/2027/1670/2012, виданого Московським районним судом м. Харкова про стягнення заборгованості у солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТ» суму боргу у загальному розмірі 86959,35грн. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 31.05.2023 по справі №2-7063/11 замінено сторону у виконавчому документі із ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТ» з правом грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6/4/2006/840-К/1378 від 25.10.2006. Скаржник наголошує, що заява про заміну сторони виконавчого провадження разом із ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 31.05.2023 була отримана Салтівським ВДВС у м. Харкові СМУМЮ 27.06.2023, що вбачається із даних АСВП. Попри, державним виконавцем замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні лише 09.10.2024. Державним виконавцем в порушення ЗУ «Про виконавче провадження» не направлено жодних запитів до контролюючих органів щодо виявлення можливого майна боржника, а саме, цивільних повітряних суден, водного транспорту, договорів складського зберігання майна. Із інформаційної довідки по виконавчому проваджені та інформації щодо постанов та запиті сформованих по ВП з АСВП від 15.07.2025 встановлено, що державним виконавцем Маслієм Д.В. систематично порушуються вимоги ЗУ «Про виконавче провадження». Скаржник також наголошує, що згідно відповіді ДПСУ від 09.10.2024, 02.06.2024 боржник ОСОБА_1 систематично отримує дохід. Між тим, державним виконавцем лише 02.06.2025 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, що грубо порушує засади виконавчого провадження в тому числі, щодо розумності строків. Станом на 15.07.2025 державним виконавцем не вчинено жодних дій щодо перевірки майнового стану боржника за місцем реєстрації та проживання останнього, а також не вчинено жодних дій щодо виклику боржника або звернення до суду про застосування до нього приводу.

В судове засідання сторони, які належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, не з`явились, що не перешкоджає розгляду справи за правилами ч.2 ст. 450 ЦПК України.

Від представника ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТ» Кириченко О.М. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника скаржника, вимоги скарги просить задовольнити.

Від державного виконавця Салтівського ВДВС у м. Харкові СМУМЮ Маслія Д.В. на виконання ухвали суду від 23.07.2025 надійшли копії матеріалів ВП №37058881. Відзиву проти скарги або пояснень щодо обставин, викладених у скарзі, заяв про слухання скарги без участі особи, дії якої оскаржуються або представника відділу, до суду не надійшло.

Боржник в судове засідання не з`явився.

Суд вивчивши доводи скаржника, дослідивши копії документів виконавчого провадження, матеріали скарги, вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Так, встановлено, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05.10.2012 позовна заява ПАТ КБ «Надра» задоволено у повному обсязі та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» суму заборгованості за кредитним договором №6/4/2006/840-К/1378 від 25.10.2006 у розмірі 10776,02 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 05.10.2012 складає 86100,39грн, разом із судовим збором у розмірі 858,96грн., а всього 86959,35грн.

Із довідки Салтівського районного суду міста Харкова вбачається, що матеріали цивільної справи №2-7063/11 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було знищено за спливом строків зберігання у 2018 році, відповідно до Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строку зберігання (наказ ДСА України №1087 від 07.12.2007).

На виконання рішення суду видано виконавчий документ, 15.03.2013 відкрито виконавче провадження за №3705881.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 31.05.2023 по справі №2-7063/11 замінено сторону у виконавчому документі із ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТ» з правом грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6/4/2006/840-К/1378 від 25.10.2006.

Державним виконавцем на вимогу суду надано, зокрема суду копії таких документів: постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.06.2016, постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 29.11.2017, постанова про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 11.04.2017, постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 01.08.2022, постанова про арешт коштів боржника від 06.03.2023, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.09.2023, постанова про відновлення виконавчого провадження від 08.10.2024, постанова про заміну сторони виконавчого провадження від 09.10.2024, постанова про відновлення виконавчого провадження від 08.10.2024, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржників від 02.06.2025, постанова про арешт коштів боржника від 24.07.2025, постанова про арешт майна боржника від 24.07.2025, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07.08.2025, відомості АСВП №3705881 (а.с.43-73).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів, врегульовані Законом № 1404-VIII. Указаний Закон є спеціальним законом, яким державний та приватний виконавці керуються при примусовому виконанні рішень суду та інших органів (посадових осіб).

Згідно із ч.1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 1 ч.2 ст. 18 цього Закону встановлює обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За умовами п.1 ч.1 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

При цьому детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій (в тому числі під час відкриття виконавчого провадження) регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5, далі - Інструкція), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Періодичність проведення таких перевірок чітко визначено Законом України «Про виконавче провадження» тобто такі перевірки мають вчинятися державним виконавцем систематично, а не одноразово.

При цьому сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника без встановлення та дослідження обставин того, що державним виконавцем проводилася перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою ч.8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення. У свою чергу, відсутність обґрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника (постанова Верховного суду від 18.07.2018 у справі №915/1294/13, від 23.08.2018 у справі №911/167/17, ід 19.08.2019 у справі №913/438/16).

Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника та майна його може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного суду від 07.08.2018 у справі №910/25970/14).

Отже, аналізуючи надані державним виконавцем документи, враховуючи вищевикладені вимоги Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що державний виконавець, не провів у передбачені законом строки перевірку майнового стану боржника щодо виявлення рахунків, щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника тощо, порушив вимоги ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про неправомірну бездіяльність.

Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 447 ЦПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Складовою справедливого судового розгляду згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

З боку державного виконавця доказів на підтвердження періодичного проведення таких перевірок щодо розшуку майна боржника, які б свідчили про те, що державний виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі, передбачені законом заходи для досягнення результату та здійснив заходи, необхідні для своєчасного та у повному обсязі виконання судового рішення, суду надано не було.

В подальшому необхідні дії та деякі заходи державним виконавцем проведено після звернення стягувача до суду зі скаргою.

Отже, аналізуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати дії державного виконавця такими, що не відповідають Закону України «Про виконавче провадження», які свідчать про протиправну бездіяльність з боку державного виконавця Салтівського ВДВС у м. Харкові СМУМЮ Маслія Д.В. щодо здійснення всіх необхідних дій, передбачених цим Законом щодо перевірки майнового стану боржника, а тому скарга є обгрунтованою та підлягає задовленню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 83, 258-261, 263-265, 447-451 ЦПК України, ст.ст. 18, 48 ЗУ «Про виконавче провадження», суд,

п о с т а н о в и в:

Задовольнити скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на дії та бездіяльність державного виконавця.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Маслія Даніїла Вячеславовича.

Зобов`язати державного виконавця Салтівського ВДВС у м. Харкові Маслія Даніїла Вячеславовича усунути порушення шляхом здійснення всіх дій, передбачених Законом країни «Про виконавче провадження» щодо перевірки майнового стану боржника.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Салтівський районний суд міста Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя О.О. Сугачова