ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9451/25 Справа № 212/705/25 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Д.О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/705/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Примаков Костянтин Олексійович, на рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 31 липня 2025 року, яке ухвалено суддею Козловим Д.О.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 06 серпня 2025року, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Тернівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовна заява обґрунтована тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з жовтня 2020 року по листопад 2021 року та зазначений період проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась спільна донька сторін - ОСОБА_3 .

При реєстрації народження дитини відповідач не був записаний її батьком, бо батько дитини був вказаний ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Позивач працює в КП «Кривбасводоканал» та має офіційний дохід. З квітня 2021 року по червень 2024 року відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу ОСОБА_1 , після чого ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку. Отже, відповідач має реальну можливість утримувати доньку ОСОБА_4 , але з липня 2024 року не робить цього.

Позивачка одноособово утримує доньку, яка проживає з нею, а розміру заробітної плати ОСОБА_1 не вистачає на належне утримання доньки.

На підставі наведеного вище, позивачка просила суд визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із внесенням змін у актовий запис про народження дитини, складений 26 листопада 2021 року Тернівським відділом ДРАЦС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, записавши батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору та за проведення молекулярно-генетичної експертизи.

Рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 31 липня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язано Тернівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 913 від 26 листопада 2021 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , вказавши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, який зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 січня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату експертизи в сумі 14149,47 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 1211,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Примаков К.О., просить скасувати рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 січня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття, ухваливши в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу в законну силу рішення суду та до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що особа вважається батьком дитини з моменту її народження, якщо батьки перебувають у шлюбі, або з моменту офіційного визнання батьківства, якщо батьки не перебувають у шлюбі. У разі, коли батьки не перебувають у шлюбі, батьківство може бути встановлено шляхом подання спільної заяви до органу ДРАЦС або за рішенням суду. За таких підстав, якщо матір та батько дитини не перебували в шлюбі то особа вважається батьком дитини - з моменту держаної реєстрації у відповідних органах РАЦС, а при вирішенні спору в судовому порядку - з моменту вступу в законну силу рішення суду. Вважає, що в рішення суду повинно бути зазначена дата стягнення аліментів з моменту вступу в законну силу рішення суду. В дебатах представник відповідача звертав на це увагу, однак суд в цій частині порушив норми матеріального права.

Крім того, згідно до Постанови КМ України №1751 від 27 грудня 2001 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім?ям з дітьми» позивачка, як одинока матір, отримувала соціальну допомогу на утримання дитини, й ОСОБА_2 надсилав позивачці грошову допомогу на утримання дитини в розмірі 4000.00 грн щомісячно, що свідчить про те, позивачка, до вступу в законну силу рішення суду, отримувала соціальну допомогу та добровільну допомогу від відповідача, а тепер і за рішенням суду, починаючи з січня 2025 року бажає отримувати ще й аліменти.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ратушна Р.П., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язання Тернівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 913 від 26 листопада 2021 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , вказавши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, згідно якої, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду лише в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно зі свідоцтвом про народження, виданим Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 913 від 26 листопада 2021 року, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

На підставі інформації з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян вбачається, що реєстрація ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у актовому записі № 913 була проведена Тернівським відділом ДРАЦС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області, де відомості про батька дитини були внесені до актового запису про народження на підставі заяви матері за ч. 1 ст. 135 СК України.

За висновком експерта від 28.05.2025 року № 165-МГ вбачається, що ОСОБА_2 може бути біологічним батьком дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої є ОСОБА_1 . Вірогідність того, що ОСОБА_2 є біологічним батьком дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складає не менше 99,9999%.

Факт реєстрації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у кв. АДРЕСА_2 разом із матір`ю, ОСОБА_1 , підтверджується витягами від 21.11.2024 року з Реєстру територіальної громади міста Кривого Рогу.

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд керувався ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та виходив з того, що дитина мешкає разом із матір?ю та перебуває на її утриманні, а батько зобов`язаний надавати допомогу на утримання дитини.

Керуючись положеннями ч. 1 ст. 191 СК України, якою визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви, суд дійшов виснвоку, що аліменти підлгають стягненню саме з моменту звернення до суду з відповідною позовною заявою про визнання судом батьківства та стягнення аліментів, тобто, починаючи з 21 січня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, так як його суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, закріплене у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

У статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини.

Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

У пункті 17Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 3 статті 182 СК України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками.

Згідно обраного позивачкою виду аліментів, аліменти призначаються у частці від доходу, що відповідає вимогам СК України.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір аліментів на дитину не повинен суперечити розміру, визначеному законодавством ( стаття 183 СК України), а тому розмір аліментів повинен складати 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Такий розмір аліментів визначений позивачкою у позовній заяві та не заперечується відповідачем у справі.

Щодо періоду, з якого моменту необхідно стягувати аліменти, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 79 та ч. 1 ст. СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Вказані норми прямо пов`язують присудження аліментів з днем подання позову, а СК Українине містить жодних виключень в окремих випадках, зокрема, якщо задоволенням такої вимоги пов`язано із задоволенням вимоги про визнання батьківства.

Отже, законодавець у такий спосіб посилює захист права дитини на належне утримання, адже взагалі, право на аліменти у дитини виникає з моменту її народження.

Суд першої інстанції вірно врахував, що аліменти на дитину стягуються з дня пред`явлення позову, а заявлена вимоги про стягнення аліментів разом із вимогою про визнання батьківства посилює захист права дитини на належне утримання, які у цьому випадку будуть стягуватись за весь час розгляду справи про встановлення батьківства, що усуне необхідність порушувати питання про стягнення аліментів за минулий період.

Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі № 234/10082/18.

Крім того, відповідні висновки про початок періоду стягнення аліментів у справах щодо вирішення одночасних вимог про визнання батьківства та стягнення аліментів містяться у постановах Верховного суду від 06 грудня 2023 року за наслідком розгляду справи № 523/8294/18, від 19 квітня 2023 року за наслідком розгляду справи № 369/9386/17, від 23 вересня 2023 року за наслідком розгляду справи № 283/174/20, від 26 квітня 2023 року за наслідком розгляду справи № 199/3284/19, від 21 червня 2023 року за наслідком розгляду справи № 369/9813/20.

Практика розгляду вказаного питання є досить сталою і Верховний суд неодноразово в своїх постановах висвітлював вказане питання.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо вирішення вимоги, з якого часу підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених особою, що подає апеляційну скаргу, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Примаков Костянтин Олексійович, - залишити без задоволення.

Рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 31 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: