ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7610/24 Номер провадження 22-ц/814/986/25Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е. М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Лобова О.А., Панченка О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2024 року (повний текст рішення складено 13 листопада 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання -

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись.

В обґрунтування позову зазначила, що з ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2020 року.

Вони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є студенткою вищого навчального закладу - Національний університет «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», навчається на бюджетній, денній формі.

Навчання не дозволяє доньці самостійно утримувати себе, в зв`язку з чим їй ОСОБА_1 доводиться утримувати доньку. Її дохід не може забезпечити у повній мірі потреби доньки.

Позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь, на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 3000 грн, щомісячно, починаючи стягнення з 25 липня 2024 року, на період навчання в Національному Університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», але не більш ніж до досягнення донькою 23 років.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 листопадна 2024 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено обставини, викладені в позовній заяві, а відповідачем надані докази, що підтверджують його неможливість надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2024 року не погодилася позивач та оскаржила його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, прохала суд скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2024 року у цивільній справі № 554/7610/24 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції не відповідає матеріалам справи та вимогам законодавства.

Зауважує, що відповідач не на дав до суду доказів скрутного матеріального становища та неможливості надавати допомогу донці, що продовжує навчатися.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2024 року по справі № 554/7610/24 залишити без змін.

Акцентує увагу, що немає фінансової можливості надавати допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчатися.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову 3000 грн, що є менше ніж тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7 та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2020 року у цивільній справі № 554/7460/20 шлюб між сторонами розірвано.

Довідкою про здобувача освіти, за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, підтверджується, що ОСОБА_3 навчається на денній формі здобуття освіти, термін навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року.

Відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 , відповідно.

За судовим наказом Октябрського районного суду м. Полтави від 12 серпня 2024 року (справа №554/8201/24), з ОСОБА_2 стягуються аліменти на неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу).

Позиція апеляційного суду

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини є способом захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положення статті 199 СК України визначають, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Тобто, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження дітьми навчання (форма навчання може бути як денна, так і заочна); потреба дітей у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Така позиція закріплена у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також в постановах Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 та від 20 травня 2020 року у справі №635/1139/17.

Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

У постанові від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими.

Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомого дитині, яка продовжує навчатися, з даним висновком суд апеляційної інстанції не може погодитися з наступних підстав.

Вирішення питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у частці від заробітку залежить від наявності у відповідача такої можливості та з урахуванням можливості надання утримання іншим із батьків.

СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач ОСОБА_2 , 1979 року народження, є працездатною особою.

Надання до суду інформації, що 04 червня 2024 року ОСОБА_2 звільнений з посади директора, не дає підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки, відповідачем не надано інформації, що у нього відсутні інші джерела доходу, чи майно, що перебуває на його утриманні і що він не має можливості утримувати доньку, що продовжує навчатися.

Відсутність у відповідача офіційного доходу не може бути підставою для відмови у позові, оскільки як уже зазначалося, що відповідач є працездатною особою, та будь-яких обмежень до праці відносно нього не встановлено. Дані обставини не звільняють його від обов`язку забезпечувати належне утримання своєї повнолітньої доньки, у зв`язку із продовженням її навчання. Крім того, відповідачем не надано доказів неможливості сплачувати аліменти.

Також не дає підстав для відмови в позові наявність двох неповнолітніх дітей, що перебувають на утриманні у відповідача.

Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Так, відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20

При визначенні розміру аліментів по зазначеній справі, колегія суддів враховує визначені у частині дев`ятій статті 7 СК України загальні засади регулювання сімейних відносин, а саме: справедливість, добросовісність і розумність, також враховано, що на утриманні відповідача перебувають що двоє неповнолітніх дітей та приходить до переконання, про часткове задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач пред`явивши позов, просила стягнути з відповідача аліменти на навчання в розмірі 3000 грн щомісячно, однак, колегія суддів, в певній мірі, погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач не надала достатніх доказів на підтвердження того, що матеріальний стан відповідача, розмір його доходів надають йому можливість сплачувати аліменти у такому розмірі.

Отже, вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, врахувавши матеріальне становище позивача та відповідача, який є особою працездатного віку, суд апеляційної інстанції приходить висновку про те, що відповідач в змозі сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 1500 грн, що не стане тягарем для платника аліментів.

Саме така сума забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту другого частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи обов`язок батьків утримувати дитину колегія суддів вважає, що рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2024 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання задовольнити частково, а саме: стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 грн, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме, з 25 липня 2024 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (частина перша статті 1 Закону України «Про судовий збір»).

Пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач є звільненою від сплати судового збору у справах про стягнення аліментів, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви, пропорційно задоволених вимог у розмірі 536,80 грн (1073,60/50%) та за подання апеляційної скарги у розмірі 805,20 грн (1610,40/50%).

В іншій частині судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Керуючись статтями 137, 141, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення яким, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , аліменти на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 грн, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме, з 25 липня 2024 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 536,80 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 805,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2025 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді О.А. Лобов

О.О. Панченко