Справа № 211/9632/25
Провадження № 2/211/4354/25
РІШЕННЯ

іменем України

08 жовтня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Медведєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути заборгованість за укладеним кредитним договором №09.10.2024-100000190 від 09.10.2024 у сумі 48 600,00 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором.

Ухвалою суду від 26.08.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

01.09.2025 відповідачем ОСОБА_1 скеровано відзив на позовну заяву шляхом направлення його не електронну скриньку суду. Суд при ухваленні рішення у справі не бере його до уваги, оскільки відповідач у супереч вимог ст. 178 ч. 4 ЦПК України не направив копію відзиву та доданих до нього документів позивачу у справі одночасно з наданням відзиву до суду, та не надав суду доказів про його направлення засобами поштового зв`язку. Але для ухвалення законного та обґрунтованого рішення у справі, суд вважає за необхідне взяти до уваги докази, долучені до відзиву.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Відповідно до прохальної частини позову представник позивача Літовченко О.О. просить розглянути справу в її відсутність, на вимогах наполягала.

Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки.

Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, 09.10.2024 між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір (оферти) № 09.10.2024-100000190, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 18 000,00 грн., що підтверджується повідомленням про видачу коштів, шляхом перерахування на рахунок споживача, строком на 124 днів. Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5 % за один день. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 1620 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1620 (а.с. 11, 12, 14-22).

Відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), Заявки, Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) підтверджено укладення електронного кредитного договору між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 . Тобто, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором Е657 та А657.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статі 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку особа отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або СМС-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.

Отже, на підтвердження існування договірних відносин позивачем у справі було надано Кредитний договір № 09.10.2024-100000190 від 09.10.2024, вказаний договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача коштів.

Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування не виконав, у наслідок чого станом на 09.02.2025 виникла заборгованість у сумі 48 600,00 грн., яка складається з: 18 000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту (основний борг), 16 740,00 грн. заборгованості за процентами, 1 620 ,00 грн. комісії за надання, 3 240,00 грн. комісії за обслуговування, 9 000,00 грн. неустойки (а.с. 13).

Щодо вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь за кредитним договором №09.10.2024-100000190 від 09.10.2024 заборгованість, зокрема, заборгованість за неустойкою (штраф, пеня) в розмірі 9 000,00 грн.

Суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022«Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Пунктами 18, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Таким чином, неустойка (штраф, пеня) за ч. 2 ст. 625 ЦК України з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) грошового зобов`язання не підлягає стягненню на період дії військового стану. Тому в цій частині задоволення позову слід відмовити.

Щодо вимоги про стягнення процентів.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Відповідач, у свою чергу, долучив до відзиву на позов документи, які свідчать, що він є військовослужбовцем під час дії особливого періоду, який брав та бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, який перебував та перебуває безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Тобто на нього поширюється дія ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» (а.с. 31-35).

З огляду на викладене вище, згідно досліджених судом доказів, вбачаються правові підстави для застосування приписів ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитними коштами в сумі 16 740,00 грн., а також в частині стягнення неустойки в сумі 9 000,00 грн., слід відмовити.

Щодо нарахування комісії.

Позивачем пред`явлена вимога щодо стягнення з відповідача на свою користь комісії за надання в сумі 1 620 ,00 грн., комісії за обслуговування в сумі 3 240,00 грн.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, відсутні підстави для нарахування позивачем комісії за обслуговування в сумі 3 240,00 грн. Однак, оскільки відповідачем не заявлена вимога щодо відмови у цій частині позову, суд не може її застосувати на власний розсуд.

Тому позовні вимоги в частині стягнення комісії слід задовольнити в повному обсязі.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи фактичні обставини справи та зважаючи на те, що відповідач не здійснив погашення заборгованості за Кредитним договором № 09.10.2024-100000190 від 09.10.2024, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Цивільне судочинство відповідно до частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін також на сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості у сумі 22 860,00 грн., до складу якої входить заборгованість за тілом кредиту (основний борг) - 18 000,00 грн., комісія за надання - 1 620 ,00 грн., комісія за обслуговування - 3 240,00 грн.

Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2 422,40 грн., сплачений ним при подачі позову, однак оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 1 139,43 грн. (22 860,00 грн. (сума боргу, стягнута судом) х 2 422,40 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / 48 600,00 грн. (сума боргу, заявлена до стягнення).

Керуючись статтями 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, статтями 10, 12, 13, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А) заборгованість за Кредитним договором № 09.10.2024-100000190 від 09.10.2024 у сумі 22 860 (двадцять дві тисячі вісімсот шістдесят) гривень 00 копійок та в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 139 (одну тисячу сто тридцять дев`ять) гривень 43 копійки.

В іншій відмовити в задоволенні позову.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 08 жовтня 2025 р.

Суддя Д.М. Ніколенко