Справа № 243/2337/25
Провадження № 2/243/865/2025
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Агеєвої О.В.,

з участю секретаря судового засідання Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року», цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Прокопцев Сергій Вікторович, до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Прокопцева С.В., звернулася до суду з позовом до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_2 .

Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на успадковане майно, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку із відсутністю документів, які посвідчують право власності на нерухоме майно. Відмова оформлена у вигляді Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.03.2025.

Житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , були побудовані до 05.08.1992, тому відповідно до Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого постановою КМУ №488 від 12.05.2023, та Інструкції про порядок проведення інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127, не потребують документів, що дають право на виконання будівельних робіт, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Наведене листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 №12/5-126 роз`яснено, що об`єкти, збудовані до 05.08.1992, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 р. №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не підлягали введенню в експлуатацію, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Відповідно до Виписки з погосподарської книги, виданої старостою Долинського старостинського округу №10-16/12 від 13.032025, згідно записів по господарської книги, особовий рахунок НОМЕР_1 , житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 числиться за громадянином ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою, виданою старостою Долинського старостинського округу №10-16/12 від 13.03.2025, згідно записів погосподарської книги, особовий рахунок НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 числиться земельна ділянка у розмірі 0,21 га за громадянином ОСОБА_2 .

Таким чином, успадкований житловий будинок належав чоловіку позивача ОСОБА_2 .

Просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на житловий будинок садибного типу А-1 загальною площею 54,6 кв.м., житловою площею 36,4 в.м. з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня Б, погріб В, сарай Г, вбиральня Д, огорожа №1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Прокопцев С.В. в судове засідання не з`явилися, однак адвокат Прокопцев С.В. до суду надав Заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області до суду надав заяву, в якій він просить суд розглянути справу у відсутності адміністрації, рішення просив ухвалити на розсуд суду у відповідності до вимог діючого законодавства України.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 у віці 46 років, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2 від 18.08.1997 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок садибного типу А-1 загальною площею 54,6 кв.м., житловою площею 36,4 в.м. з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня Б, погріб В, сарай Г, вбиральня Д, огорожа №1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Після його смерті його дружина ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.03.2025, державний нотаріус Другої Слов`янської нотаріальної контори Донецької області Грецька Т.П. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку із відсутністю документів, які посвідчують право власності померлого на нерухоме майно.

Спадщина вважається належною спадкоємцю з часу її прийняття.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Згідно до п.3.1 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця».

У встановленому нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності на житловий будинок, оскільки відсутній документ, який посвідчує право власності на ім`я спадкодавця на житловий будинок садибного типу А-1 загальною площею 54,6 кв.м., житловою площею 36,4 в.м. з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня Б, погріб В, сарай Г, вбиральня Д, огорожа №1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 №12/5-126 роз`яснено, що об`єкти, збудовані до 05.08.1992, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 р. №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не підлягали введенню в експлуатацію, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Крім того, згідно з п. 3.1. Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 р. №91 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж» документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31.01.1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

Даний будинок з господарськими будовами та спорудами були побудовані до 05.08.1992, тому відповідно до Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого постановою КМУ №488 від 12.05.2023, та Інструкції про порядок проведення інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127, не потребують документів, що дають право на виконання будівельних робіт, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Наведене підтверджується довідкою №372 від 31.05.2024.

Відповідно до Інформаційного листа ВССУ від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» п.3.1 при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року. Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутаті; трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежать від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарськ книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється і Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985- 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічно інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Таким чином відповідно до вказаного інформаційного листа наявність запису у погосподарській книзі або реєстрація договору в селищній раді свідчить про виникнення права власності у спадкодавця на цей будинок відповідно до діючого на той час законодавства.

Відповідно до Виписки з погосподарської книги, виданої старостою Долинського старостинського округу №10-16/12 від 13.032025, згідно записів по господарської книги, особовий рахунок 363-1, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 числиться за громадянином ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою, виданою старостою Долинського старостинського округу №10-16/12 від 13.03.2025, згідно записів погосподарської книги, особовий рахунок НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 числиться земельна ділянка у розмірі 0,21 га за громадянином ОСОБА_2 .

З Технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , розташовані наступні будівлі та споруди: житловий будинок садибного типу А-1 загальною площею 54,6 кв.м., житловою площею 36,4 в.м. з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня Б, погріб В, сарай Г, вбиральня Д, огорожа №1.

Оскільки рік побудови будинку до 1980 року, господарські будівлі та споруди побудовані також до 05 серпня 1992 року про що свідчить копія Технічного паспорту та Довідка КП БТІ м. Слов`янська то відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівельні споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19 березня 2013 №95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Крім того, п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Держбуду України 24 травня 2001 року № 127, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001р. за № 582/5773, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року. Отже, вищезазначений спадковий житловий будинок не можна віднести до категорії самочинних.

За життя спадкодавець не встиг, відповідно до діючого законодавства, зареєструвати своє право власності на вищезазначене нерухоме майно в КП «БТІ», але введення в експлуатацію житлового будинку умовою набуття права власності до 2004 не було, що відповідало ст.227 ЦК УРСР (редакція 1963 року).

Складність у оформленні спадкових прав полягає у тому, що звернувшись до нотаріальної контори, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті1296,1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Вказане також підтверджене і роз`ясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1222, 1225, 1268, 1296, 1297 Цивільного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „ Про судову практику у справах про спадкування, Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», ч. 4 ст. 3, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Прокопцев Сергій Вікторович, до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок садибного типу А-1 загальною площею 54,6 кв.м., житловою площею 36,4 в.м. з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня Б, погріб В, сарай Г, вбиральня Д, огорожа №1, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 24 вересня 2025 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Донецької області О.В. Агеєва