Справа № 727/7065/25
Провадження № 2/727/1905/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

16 вересня 2025 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючої судді Бойко М.Є.,

за участю:

секретаря судових засідань Васківчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У червні 2025 року позивач - ТОВ «Споживчий центр» звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останньої на його користь боргу за кредитним договором № 13.06.2024-100002297 від 13.06.2024 року в загальному розмірі 17 838 грн. та судового збору, сплаченого за подачу позову до суду, в розмірі 2 422 грн., обгрунтовуючи такі вимоги тим, що відповідачка порушила свої зобов`язання за вказаним договором, у результаті чого у неї утворилася заборгованість, яка складається з 6 000 грн - заборгованості за тілом кредиту; 7 938 грн заборгованості за процентами; 900 грн заборгованості за комісією та неустойки в розмірі 3 000 грн.

Ухвалою судді від 23.06.2025 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення їй цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У відзиві на позов відповідачка ОСОБА_1 вказала, що не заперечує проти існування у неї заборгованості перед позивачем в сумі 6 000 грн., яка виникла в зв`язку із невиконанням нею умов укладеного між ними в 2024 році кредитного договору № 13.06.2024-100002297. Однак, у зв`язку із фінансовою неспроможністю, наявністю інших боргових зобов`язань, вона не має можливості одразу її погасити, а тому просить суд у рішенні про стягнення з неї цих коштів розстрочити його сплату терміном на три місяці щомісячними платежами по 2 000 грн. , а також - звільнити її від сплати судового збору на підставі ч.2 ст.8 та підпункту «в» п.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», або покласти ці витрати на сторони у рівних частинах, або розстрочити їх сплату, оскільки вона є одинокою матір`ю, намагалась самостійно вирішити питання з позивачем шляхом укладення мирної угоди чи реструктуризації боргу, проте останній звернувся до суду, що спричиняє їй певні збитки в разі прийняття такого рішення. Крім того, відповідачка заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з неї комісії та неустойки, посилаючись при цьому на їх незаконне нарахування позивачем під час воєнного стану, введеного в країні, який триває і на даний час, а також вказала, що максимальний розмір денної процентної ставки відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» не може перевищувати 1%, а тому нарахування їй процентів ТОВ «Споживчий центр» у розмірі 1,35% в день суперечить вимогам діючого законодавства.

На відзив ОСОБА_1 на позов позивачем подано відповідь, в якій зазначено, що відповідачка своїм підписом в укладеному ними договорі підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами надання їй кредитних коштів та зобов`язалася його виконувати, розрахунок її заборгованості є належним та допустимим доказом наявності боргу та його розміру . Кредитний договір № 13.06.2024-100002297 був укладений 13.06.2024 року, тобто після набуття чинності змін до ЗУ «Про споживче кредитування»,зокрема про доповнення пунктом 6 розділу ІV його «Прикінцевих та перехідних положень», внесених ЗУ від 22.11.2023 року «Про внесення змін до деяких законів України законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому неустойка за прострочення відповідачкою виконання зобов`язання є правомірною та підлягає стягненню. Щодо застосування одноденної процентної ставки 1,35% позивач посилається на те, що з урахуванням положень п.17 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень» «Про споживче кредитування» її застосування є правомірним.

У судове засідання сторони не з`явилися та письмово просили суд його проводити без їх участі, а тому, згідно положень ч.1 ст. 223, ч.2 ст.247 ЦПК України, судовий розгляд проводився у відсутність учасників справи; фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частиною 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

На підставі частини 1 та 2статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини 1, 2 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини 1-4 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За змістом статей 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (абзац перший частини першої статі 1046 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (речення перше та друге абзацу першого частини першої статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно із статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,13.06.2024 ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Споживчий центр» із заявкою про укладення кредитного договору № 13.06.2024-100002297, в якій просила надати їй кредит в розмірі 6 000 грн. 00 коп., строком на 98 днів з дати його надання з датою повернення (виплати) кредиту 18.09.2024.

Сторони погодили, що процентна ставка фіксована незмінна в розмірі 1,35 % за 1 день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту складає 15% від суми кредиту та дорівнює 900 грн. 00 коп., орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 25688,21%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 12671 грн. 79 коп. Загальні витрати за споживчим кредитом 6671 грн. 79 коп.

У пункті 13 Заявки сторонами узгоджено, що неустойка становить 60 грн. 00 коп. та нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно п. 1.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) дана пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) є пропозицією ТОВ «Споживчий центр» укласти електронний кредитний договір (оферту) у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію», і не є ні договором приєднання/його частиною у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України, ні публічним договором у розумінні ст. 633 Цивільного кодексу України (далі - Пропозиція).

Підписання споживачем Пропозиції (оферти) передбачає надання його згоди на зазначені умови надання споживчого кредиту.

Згідно п. 2.1 Пропозиції, електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому ЗУ "Про електронну комерцію".

За умовами п. 2.3.2. Пропозиції, позичальник, який має намір укласти електронний кредитний договір, ідентифікується (реєструється) в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті.

При цьому сторонами погоджено, що позичальник в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця обирає умови, на яких бажає укласти електронний кредитний договір (п. 2.3.3 Пропозиції).

Відповідно до п. 3.1 Пропозиції кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.

Згідно п. 4.1 Пропозиції кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4206-52ХХ-ХХХХ-1378.

Заявка, Пропозиція та відповідь позичальника про прийняття (акцепт) кредитного договору на укладення кредитного договору № 13.06.2024-100002297 (кредитної лінії), а також інформаційне повідомлення позичальника про підтвердження достовірності наданої нею інформації позикодавцю підписані позичальницею електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору Е 186.

Позивач, посилаючись на викладені вище обставини, звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості із відповідачки та надав до позовної заяви на підтвердження позовних вимог: дані анкети, квитанцію Liqpay, довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором, оферту та заявку на укладення кредитного договору № 13.06.2024-100002297 з відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 13.06.2024-100002297.

Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 13.06.2024-100002297 від 13.06.2024 ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 17 838 грн. 00 коп., що складається з: основного боргу - 6 000 грн. 00 коп., відсотків 7938 грн. 00 коп., комісії - 900 грн. 00 коп., неустойки 3000 грн. 00 коп.

Згідно наявної в матеріалах справи квитанції Liqpay, 13.06.2024 о 17:16 було проведено транзакцію на суму 6 000 грн. 00 коп. з призначенням платежу: видача за договором кредиту № 13.06.2024-100002297, де платником зазначено - Швидкий кредит, а отримувачем - картковий рахунок НОМЕР_1 .

Відповідачкою укладення між нею та позивачем кредитного договору № 13.06.2024-100002297 , перерахування та одержання нею відповідно до його умов грошових коштів в сумі 6 000 грн., а також невиконання зобов`язання щодо їх повернення не заперечується та нею визнано.

Крім того, з матеріалів справи убачається, що сторонами зобов`язання погоджено розмір комісії (900 грн), яка нараховується та обліковується при видачі кредиту.

Такий платіж є разовим, позовних вимог про визнання недійсними умов основного договору кредиту, якими передбачена сплата такої комісії, позичальниця не заявляла.

Отже, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судом також встановлено, що позивач на підставі пункту 5 Договору у період користування кредитом: з 13.06.2024 року по 18.09.2024 року нараховував відповідачці проценти за ставкою 1,35% за кожен день користування нею кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості, приєднаним до позовної заяви.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1,00 %.

Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи, що самим Законом України від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» було передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір сторонами було укладено 13 червня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Також суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Кредитний договір сторонами укладено 13 червня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому пункт 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» на нього не поширюється, а умова цього договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,35% є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Отже, доводи відповідачки в цій частині на відміну від протилежних доводів позивача є правильними та підлягають врахуванню, а розмір заборгованості ОСОБА_1 за відсотками за договором № 13.06.2024-100002297 становить: 5 880 грн. 00 коп. (6000 грн. 00 коп. х 1% х 98 дні).

За статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За пунктом 13 Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 13.06.2024-100002297 (кредитної лінії) неустойка - 60 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

У позовній заяві позивач заявив вимогу про стягнення з відповідачки 3 000 грн.

Одночасно із цим, право на нарахування санкцій у порядку, встановленому частиною другою статті 625 ЦК України, виникло у позивача з 19 вересня 2024 року (дня, наступного за останнім днем строку кредитування).

Однак, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 № 2102-ІХ.

Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, а позивачем нарахована неустойка за невиконання грошових зобов`язань за кредитним договором в цей період, підстави для її стягнення з відповідачки відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 в користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 13.06.2024-100002297 від 13.06.2024 у загальному її розмірі 12 780 грн. 00 коп ( 6000 грн. основного боргу, 5 880 грн. боргу за нарахованими процентами та 900 грн. комісії).

Згідно із статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, розмір сплаченого відповідачем судового збору за подання позову (2 422,40 грн), з відповідачки в користь позивача підлягає стягненню 1 735,41 грн., оскільки позовні вимоги судом задоволено на 71,64% (2 422,40 х 71,64%).

При цьому слід зазначити, що посилання відповідачки на її намагання самостійно вирішити питання з позивачем шляхом укладення мирної угоди чи реструктуризації боргу правового значення не мають, а тому судом до уваги не приймаються, доводи ОСОБА_1 про наявність підстав для звільнення її від сплати судового збору також не заслуговують на увагу, оскільки ст.8 Закону України «Про судовий збір»встановлює пільги для певної категорії позивачів, а не відповідачів.

Відповідно до ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Так, згідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Разом з тим, ч. 5 ст. 435 ЦПК України передбачено, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Беручи до уваги заяву відповідачки ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення, враховуючи її складне матеріальне становище, а також відсутність заперечень у інших учасників процесу, та з метою реального виконання рішення суду суд вважає за необхідне розстрочити виконання рішення рівними частинами на 3 місяці.

Приймаючи рішення суду в частині розстрочення суми завданих збитків, суд враховує інтереси позивача та відповідачки та вважає, що таке розстрочення призведе до збалансованого захисту прав та інтересів сторін у справі.

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за , МФО 305299, р/р НОМЕР_3 ) заборгованість за Кредитним договором №13.06.2024-100002297 від 13.06.2024 року у розмірі 12 780 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1735,41 грн. Всього - 14 515, 41 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Розстрочити виконання рішення суду строком на 3 (три) місяці рівними частинами: по 4838 грн. 47 коп. щомісячно з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.09.2025 року.

Суддя М.Є. Бойко