РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі судді Костянтина Шепеля,

із секретарем судового засідання Раїсою Буга,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

приходить до такого.

Позиція позивача

Представник позивача АТ «ПУМБ» Супрун Є.В. через систему «Електронний суд» звертається до суду з позовною заявою та просить стягнути з відповідача на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитними договорами в сумі 41451,89 грн, а також 2422,40 грн судових витрат. Позов обґрунтовує тим, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 27 грудня 2019 року кредитний договір № 101, за яким позичальнику видано кредит у сумі 14984,95 грн; 11 червня 2020 року кредитний договір № 401, за яким позичальнику видано кредит у сумі 5000 грн та 25 березня 2021 року кредитний договір №601, за яким позичальнику видано кредит у сумі 12469 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку з чим виникла заборгованість відповідача перед позивачем та станом на 4 лютого 2025 року складає: по кредитному договору від 27 грудня 2019 року № 101 28266,95 грн, з яких: 14984.95 грн заборгованість за кредитом; 13282 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; по кредитному договору від 11 червня 2020 року № 401- 1582,48 грн, з яких: 784,39 грн заборгованість за кредитом; 0,09 грн. заборгованість процентами; 798 грн заборгованість за комісією; по кредитному договору від 25 березня 2021 року № 601- 11602,46 грн., з яких: 6754,22 грн. заборгованість за кредитом; 1.58 грн. заборгованість процентами та 4846,66 грн. заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 4 лютого 2025 року складає 41451,89 грн. Позивач направив письмові вимоги (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути із відповідача суму заборгованості за кредитними договорами та витрати по сплаті судового збору.

Позиція відповідача

Відповідач відзиву на позов не надіслала свою позицію не виклала.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Справа надійшла до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької 30 травня 2025 року (а.с.1).

В порядку частини восьмої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України 4 червня 2025 року отримано відповідь щодо місця реєстрації відповідача.

Ухвалою суду від 6 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 Цивільного процесуального кодексу України. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачу строк п`ять днів з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив (а.с. 60).

Ухвала про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, а також копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу рекомендованим листом за дійсною адресою зареєстрованого місця проживання, підтвердженою довідкою міської ради (а.с. 59).

Однак, 11 листопада 2024 року на адресу суду повернувся конверт із відміткою на довідці Укрпошти про причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 63).

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання згідно з положеннями частин 7 та 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, і судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації нею права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом.

Відповідач заяви про неможливість подання відзиву на позов через введення воєнного стану у країні, а також заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подавала.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин

З матеріалів справи встановлено, що 27 грудня 2019 року відповідачка власноручно підписала Заяву № 101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з якої ОСОБА_1 в АТ "Перший Український Міжнародний Банк" відкрили картковий рахунок, видали картку, встановили кредитний ліміт у розмірі 6000 грн (а.с. 16 на звороті).

11 червня 2020 року власноручно підписала Заяву №401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з якої ОСОБА_1 в АТ "Перший Український Міжнародний Банк" відкрили картковий рахунок, видали кредит в сумі 5000 грн (а.с. 13).

25 березня 2021 року власноручно підписала Заяву №601на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з якої ОСОБА_1 в АТ "Перший Український Міжнародний Банк" відкрили картковий рахунок, видали кредит у розмірі 12469 грн (а.с. 15 на звороті).

Крім того, ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, який містить умови щодо порядку та розміру нарахування заборгованості за кредитом, відсотками, комісіями, а також нарахування неустойки (штрафу та пені) (а.с.13 на звороті, 16, 17).

Із змісту Публічної пропозиції АТ ''ПУМБ'' на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка є складовою частиною договору, слідує, що у ній зазначено усі умови кредитування (а.с.18-29).

АТ "Перший Український Міжнародний Банк" на адресу ОСОБА_1 4 лютого 2025 року направив письмові вимоги, в яких повідомлено про існування заборгованості перед банком станом на 4 лютого 2025 року на загальну суму 41451,89 грн та необхідність погасити вказану заборгованість протягом тридцяти днів з моменту отримання цього листа (а.с. 29 на звороті -32).

Відповідно до розрахунку заборгованості проведеному АТ "Перший Український Міжнародний Банк" станом на 4 лютого 2025 року заборгованість відповідачки перед банком складає 41451,89 грн (а.с.35 на звороті -41).

З наданої банком виписки з рахунку ОСОБА_1 вбачається, що відповідач свої зобов`язання щодо здійснення щомісячних платежів виконувала не належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість (а.с. 42-48).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1055 Цивільного кодексу України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з частиною першою статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно з частинами першою та другою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З огляду на те, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості по тілу кредиту, оскільки дані вимоги є правомірними і законними, оскільки виходять із кредитних договірних зобов`язань.

Що стосується нарахування та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за кредитним договором то суд виходить із такого.

Як видно з матеріалів справи АТ "Перший Український Міжнародний Банк" на адресу ОСОБА_1 4 лютого 2025 року направив письмову вимогу щодо виконання боргових зобов`язань за кредитними договорами. За змістом цієї вимоги банк, на підставі частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, вимагав від ОСОБА_1 протягом 30 днів з дати отримання цієї вимоги достроково повернути банку у повному обсязі всю суму кредиту та інші платежі, передбачені договором. Тобто, таким чином банк як сторона у зобов`язанні змінив строк виконання зазначеного договору, оскільки скористався правом, передбаченим частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України, а ОСОБА_1 натомість мала сплатити банку всю вартість кредиту до 4 березня 2025 року. Отже, з 4 березня 2025 року в банку припинилося право нараховувати проценти та інші платежі за користування кредитом.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), відповідно до якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, позовна вимога щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування підлягає задоволенню.

Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить із того, що згідно з положеннями статтями 12, 13, 81 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновки суду

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов до висновку про повне задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Тому, з відповідачки, в силу частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2422,40 грн (а.с. 5).

Керуючись статтями 81, 141, 263-265, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 509, 525-527, 610-612, 625-627, 638, 639, 1048, 1054 Цивільного кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованість за кредитними договорами від 27 грудня 2019 року №101, від 11 червня 2020 року № 01 та від 25 березня 2021 року №601 в загальній сумі 41451,89 грн, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його винесення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (м. Київ, вул. Андріївська, буд 4, , поштовий індекс 04070).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ