ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-2263/10Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І.
Провадження № 22-ц/817/798/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

секретар - Гичко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2025 року, постановлену суддею Дзюбановським Ю.І. у справі №2-2263/10 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Тернопільський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, спільне мале підприємство Домекс, дочірнє підприємство Євро Стиль, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, яку обґрунтовано тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 6 серпня 2010 року у справі № 2-2263/10 було задоволено позов Ват КБ Надра та стягнуто солідарно із СМП «Домекс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ДП «Євро Стиль» на користь ВАТ КБ «Надра» в особі Філії ВАТ КБ «Надра» Тернопільське регіональне управління заборгованість за договором кредитної лінії у сумі 884 658,01 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 120 грн та судовий збір у сумі 1 700 грн.

13 вересня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист №2-2263/10.

Надалі, постановою від 14 грудня 2018 року №50574897 сторону у виконавчому провадженні первісного стягувача ВАТ КБ «Надра» в особі Філії ВАТ КБ «Надра» Тернопільське регіональне управління було замінено на нового стягувача ОСОБА_1

2 серпня 2024 року та 18 вересня 2024 року ОСОБА_1 звертався до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із заявами про надання інформації щодо ходу виконання виконавчого провадження №50574897.

3 жовтня 2024 року Управлінням забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях листом № Р-197/3-15.6-19/333 було повідомлено, що 2 квітня 2019 року державним виконавцем на підставі пункту 3 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а матеріали виконавчого провадження № 50574897 знищені. Копія зазначеної постанови стягувачу надана не була. Вказаний лист від 3 жовтня 2024 року був фактично отриманий лише 24 квітня 2025 року, оскільки був переданий сусідом, що унеможливило своєчасне ознайомлення з його змістом та вжиття заходів щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, оригінал виконавчого листа №2-2263/10 від 13 вересня 2010 року втрачено, що підтверджується матеріалами справи. Відсутність виконавчого документа унеможливлює примусове виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Вищенаведене свідчить про втрату виконавчого листа № 2-2263/10, неможливість його пред`явлення до виконання у визначений законом строк з незалежних від стягувача причин та необхідність видачі дубліката зазначеного виконавчого документа із одночасним поновленням пропущеного строку для його пред`явлення до виконання.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити. Вказує, що ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, оскільки суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність доказів втрати виконавчого листа та безпідставно відмовив у поновленні строку та видачі дубліката виконавчого листа № 2-2263/10, не врахувавши, що оригінал документа був втрачений під час перебування у виконавчій службі, а стягувач об`єктивно не міг своєчасно отримати його через відсутність належного повідомлення від органів Державної виконавчої служби; ці обставини є поважними причинами пропуску строку.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони у судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

ОСОБА_1 подав заяву про слухання справи у його відсутності та відсутності його представника.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявником не доведено втрату виконавчого листа. Крім цього, заявником пропущено строк предявлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду, зокрема, в частині пропуску заявником строку предявлення виконавчого документа до виконання.

Однак, колегія не може погодитися з висновками суду в частині недоведеності факту втрати оригіналу виконавчого листа та вважає доводи апеляційної скарги у цій частині обгрунтованими, виходячи з наступного.

Обставини справи.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 06 серпня 2010 року у справі №2-2263/10 солідарно стягнуто із СМП "Домекс, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ДП «Євро Стиль» на користь ВАТ КБ «Надра» в особі Філії Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» Тернопільське регіональне управління заборгованість за договором кредитної лінії у сумі 884 658,01 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 120 грн та судовий збір у сумі 1 700 грн.

На виконання цього судового рішення був виданий виконавчий лист від 13 вересня 2010 року, який перебував на виконанні у Другому відділі ДВС Тернопільського міського управління юстиції та 22 березня 2016 року відкрито виконавче провадження серії ВП №50574897.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2018 року замінено сторону у виконавчому провадженні ВП №50574897, яке перебуває на виконанні у Другому відділі Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції по виконанні виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду від 13 вересня 2010 року №2-2263/10, а саме первісного стягувача ВАТ КБ «Надра» в особі Філії ВАТ КБ «Надра» Тернопільське регіональне управління на нового стягувача Ратушняка М.М.

14 грудня 2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області винесена постанова про заміну сторони виконавчого провадження №50574897, а саме первісного стягувача ВАТ КБ «Надра» в особі Філії ВАТ КБ «Надра» Тернопільське регіональне управління на нового стягувача ОСОБА_1 .

Листом Управлінням забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях №Р-197/3-15.6-19/333 від 03 жовтня 2024 року у відповідь на звернення ОСОБА_1 повідомлено, що 2 квітня 2019 року державним виконавцем на підставі пункту 3 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Також зазначено, що матеріали виконавчого провадження №50574897 знищені, повторно вищевказаний виконавчий документ на виконання до Відділу не надходив.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Щодо втрати виконавчого листа.

Пунктом 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Схожі за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі №201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі №757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі №2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі №127/2-3538/10.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі №2-1316/285/11 (провадження №61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі №2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі №643/20898/13-ц, від 23 червня 2021 року у справі №2-162/12.

В даному випадку виконавчий лист є втраченим, оскільки він відсутній як у стягувача, так і в органі державної виконавчої служби, що підтверджується листом органу виконавчої служби від 03.10.2024 року.

А тому висновки суду в цій частині не відповідають обставинам справи та зроблені судом без врахування правових висновків Верховного Суду.

Щодо пропуску строку предявлення виконавчого документа до виконання.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент виникнення спірних правовідносин та ухвалення рішення судом були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 22 вказаного Закону в редакції, чинній на момент набрання рішенням законної сили, виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

У відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», який набув чинності 05 жовтня 2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

За приписами ч. 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону «Про виконавче провадження» 2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно зі статтею 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, дублікат виконавчого листа може бути видано у випадках втрати його оригіналу в межах строку пред`явлення його до виконання.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.

Згідно зі статтею 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування (постанова Верховного Суду у справі №166/1472/18 від 23.10.2019).

Відповідно до висновку Верховного Суду, зробленого у постанові по справі № 2-461/09 від 02.06.2020 року, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

У свою чергу, на стягувача, як сторону виконавчого провадження, покладається обов`язок контролю за дотриманням ним строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З урахування набуття чинності 05 жовтня 2016 року нового Закону Про виконавче провадження строк для повторного подання заявником виконавчого листа для виконання сплив 2 квітня 2022 року.

З часу постановлення ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 16 листопада 2018 року, якою замінено стягувача на ОСОБА_1 , до серпня 2024 року (звернення до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із заявами про надання інформації щодо ходу виконання виконавчого провадження №50574897), тобто протягом більш 5 років і 9 місяців останній не цікавився долею відомого йому виконавчого провадження.

Таким чином, відсутність у ОСОБА_1 протягом зазначеного періоду будь-яких дій, спрямованих на контроль за виконанням рішення суду, не може бути визнана обставиною, яка виникла об`єктивно, незалежно від його волі, і яка унеможливлювала своєчасне пред`явлення виконавчого листа до виконання. Дані обставини виключають можливість визнання причин пропуску строку поважними.

Таким чином, надані заявником докази не підтверджують наявність поважних причин, які б не залежали від його волі, за яких він був позбавлений можливості дізнатись про хід виконавчого провадження та вжити заходів для вчасного пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Позивачу беззаперечно відомо про існування ініційованого ним позовного провадження та відповідно саме позивач, який на розгляд суду поставив питання про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, повинен цікавитися станом розгляду його позовної заяви (подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 09.07.2019 у справі № 921/165/16-г/17, від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17, від 04.03.2021 у справі № 910/6835/20).

Оскільки виконання судового рішення є заключною стадією судового провадження, позивач, як зацікавлена сторона, яка ініціювала таке провадження, також зобов`язана цікавитися долею такого провадження.

Не здійснення протягом 5 років та 9 місяців будь-яких дій, направлених на отримання інформації про стан виконавчого провадження, в ході якого, як вочевидь відомо ОСОБА_1 , судове рішення не виконане - свідчить про прояв байдужості та відсутність зацікавленості в його виконанні. Зазначені обставини ніяким чином не можна вважати поважними.

Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд та принцип правової визначеності.

Отже, висновки суду першої інстанції в частині відмови у поновленні строку на предявлення виконавчого документа до виконання є обгрунтованими та відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги щодо обставин втрати виконавчого листа чи знищення матеріалів виконавчого провадження не можуть бути розцінені як поважні причини пропуску строку, оскільки саме відсутність належного контролю з його боку спричинила ситуацію, коли документ не був вчасно повторно пред`явлений до виконання.

Слід також зважати на те, що вимога добросовісності є загальною для всіх суб`єктів права, у тому числі для суб`єктів цивільних правовідносин.

Ця вимога ґрунтується на нормах статей 3 та 13 ЦК України, відповідно до яких дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними (пункт «і» статті 3 ЦК). Тобто такі дії мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоді довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).

Зазначені норми цивільного права постають як загальні принципи, які є по суті нормами прямої дії. Наведене узгоджується з правовими висновками викладеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 лютого 2024 року у справі №295/434/22 (провадження №61-10948св23).

Отже, відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав до задоволення заяви, однак частково виходив при цьому з невірних мотивів, зокрема щодо відсутності доказів втрати виконавчого листа. А тому мотивувальну частину ухвали суду першої інстанції слід змінити в частині мотивів щодо втрати виконавчого листа, виклавши її в редакції цієї постанови.

В решті ухвалу слід залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2025 року змінити в частині мотивів щодо втрати оригінала виконавчого листа, виклавши мотивувальну частину в цій частині в редакції цієї постанови.

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Храпак Н.М.