ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/838/24Головуючий у 1-й інстанції Чапаєва Р.В.
Провадження № 22-ц/817/709/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої Хома М.В.

суддів Гірський Б. О., Костів О. З.,

секретар Дідух М.Є.

з участю представника АТ КБ "ПриватБанк" - Деркач О.Р.,

представника ОСОБА_1 -

адвоката Моленя Р.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 9 травня 2025 року, ухвалене суддею Чапаєвим Р.В. у цивільній справі №951/838/24 за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк", Банк) звернулось в суд із позовом про стягнення з ОСОБА_1 . Заборгованості за кредитним договором №б/н від 1 лютого 2024 року у розмірі 94 978,45 грн, що складається з: 74726,16 грн - заборгованість за тілом кредиту, 20252,29 грн - заборгованість за відсотками.

Позов обґрунтовано тим, що 1 лютого 2024 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до умов обслуговування та отримала кредитні картки типу «Універсальна GOLD» з лімітом до 200 000 грн. Вона користувалася кредитним лімітом, але припинила належним чином вносити обов`язкові щомісячні платежі, чим порушила взяті на себе зобов`язання, тому Банк просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості.

Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 9 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2025 року стягнуто з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки кредитний договір було належно укладено в електронній формі шляхом підписання ОТР-паролем, який має силу власноручного підпису, а всі банківські операції проводилися з використанням коректних засобів автентифікації через систему «Приват24». ОСОБА_2 добровільно передала третім особам код із SMS-повідомлення, чим порушила правила безпеки та договірні зобов`язання щодо нерозголошення конфіденційної інформації. У зв`язку з цим відповідальність за несанкціоновані операції має бути покладена саме на клієнта, а не на банк. Крім цього, судом першої інстанції невірно застосовано практику Верховного Суду.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника АТ КБ "ПриватБанк" - Деркач О.Р., яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника ОСОБА_1 - адвоката Моляеня Р.Б., який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що Банк не довів волевиявлення ОСОБА_1 на укладення кредиту та її вину в розголошенні даних, тоді як докази (заміна SIM 01.02.2024, входи в «Приват24» з нетипових пристроїв, негайні звернення до банку і поліції, відкрите провадження) свідчать про шахрайське втручання третіх осіб. З урахуванням споживчого характеру відносин доказування покладено на Банк, а сумніви тлумачаться на користь споживача, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Обставини справи.

1 лютого 2024 ОСОБА_1 було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг АТ КБ «Приватбанк». Після підписанням цієї заяви ОСОБА_1 приєднано до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою: https://privatbank.ua/terms, які разом становлять Договір банківського рахунка, визначено, що ОСОБА_1 приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі, та зобов`язується їх належним чином виконувати. Вказана заява про приєднання підписана ОТР-паролем 1 лютого 2024 року о 15.15 год.

Відповідно до тексту згаданого документа підписанням даного документа сторони погодили істотні умови договору за користування кредитною картою, в тому числі основні умови кредитування (тип кредиту, суму кредитного ліміту, строк кредитування, мету отримання кредиту, спосіб та строк надання кредиту, тощо), погодили інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту та погодили наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором, у тому числі щодо права банку нараховувати пеню та застосування підвищеної процентної ставки у разі невиконання зобов`язання, тощо.

Відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 отримано кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії на таких умовах: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн. (п.9.2. Договору); тип кредитної карти: Картка «Універсальна» GOLD; Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.9.2. Договору); Процентна ставка, відсотків річних: 40,8% (п.9.3 Договору); Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.9.4. Договору); Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.9.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору). У такий спосіб сторони визначили істотні умови договору.

Як зазначено у вказаному документі, підписанням заяви про приєднання ОСОБА_1 на підставі статті 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) приєдналася до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Система переказів PrivatMoney», «Операції у відділеннях (умови та правила проведення операцій у відділеннях Банку)», «Автоплатежі», «Сервіс BankID» Умов та Правил АТ КБ «ПриватБанк», що розміщенні в мережі інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять договір банківського рахунка, споживчого кредиту та обслуговування платіжного інструменту та Генеральний кредитний договір в частині надання споживчих кредитів «Кредитна картка», «Оплата частинами», «Миттєва розстрочка», прийняла всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі, та зобов`язалася їх належним чином виконувати.

Згідно з пунктом 14 заяви про приєднання, сторони погодили використання простого електронного підпису, зокрема шляхом введення ОТР-пароля, під час надання банком будь-яких послуг клієнту, у тому числі, але не виключно, платіжних послуг, укладення кредитних договорів та інших правочинів, а також підписання електронних документів.

Сторони домовились, що при підписанні електронних документів, здійсненні платіжних операцій або правочинів за допомогою ОТР-пароля чи одноразового ідентифікатора як простого електронного підпису, такий підпис однозначно ідентифікує клієнта та логічно пов`язаний із відповідними електронними даними. Це вважається дійсним лише за умови, що підтвердження дії, операції або правочину здійснюється шляхом введення в інтерфейсі банківської програми або на сайті банку цифрової чи алфавітно-цифрової послідовності, яка повністю збігається з ОТР-паролем або одноразовим ідентифікатором, надісланим банком на фінансовий номер телефону клієнта або в його особистий кабінет у системі «Приват24», доступ до якого можливий лише з використанням цього фінансового номера (пункт 14.3 заяви про приєднання).

До вищевказаного кредитного договору також долучено паспорт споживчого кредиту АТ КБ «ПриватБанк», підписаний від імені ОСОБА_1 1 лютого 2024 року о 15.15 год. простим електронним підписом.

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 19 листопада 2024 року №883017 про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 (договір № б/н), встановлено, що 1 лютого 2024 року відбувся старт карткового рахунку № НОМЕР_1 , 01 лютого 2024 року на вказаний рахунок встановлено кредитний ліміт у розмірі 75 000,00 грн та 1 лютого 2024 року зменшено кредитний ліміт.

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 19 листопада 2024 №885643 вбачається, що 1 лютого 2024 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , виготовлено картку № НОМЕР_1 (тип картки «Універсальна» GOLD), термін дії 12/27, а 02.02.2024 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , виготовлено картку № НОМЕР_3 (тип картки «Універсальна» GOLD), термін дії 11/27.

З виписки за договором № б/н за період з 01.02.2024 по 01.10.2024 вбачається, що 01.02.2024 з картки № НОМЕР_1 здійснено переказ грошових коштів на загальну суму 74 896,45 грн, та у період з 01.04.2024 по 01.10.2024 щомісячно списувалися відсотки за користування кредитом.

Відповідно до наданого Банком розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01.02.2024, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 17.11.2024 загальна заборгованість відповідача за наданим кредитом становить 94 978,45 грн, з яких: 74 726,16 грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн - за поточним тілом кредиту, 74 726,16 грн - за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за відсотками, 20 252,29 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625; 0,00 грн - заборгованість по пені, 0,00 грн - заборгованість по комісії.

1 лютого 2024 року ОСОБА_1 виявила шахрайські дії щодо списання коштів з її картки, відтак 1 лютого 2024 близько 17.00 год. вона звернулась до свого оператора зв`язку та на її прохання номер телефону НОМЕР_4 було заблоковано. Окрім того, 01 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулась в телефонному режимі до АТ КБ «ПриватБанк» з проханням заблокувати її карткові рахунки для попередження вчинення шахрайських дій

З висновку службового розслідування, проведеного СБ АТ КБ «Приватбанк», вбачається, що ОСОБА_1 01.02.2024 звернулася на лінію клієнтської підтримки «3700» та повідомила, що 01.02.2024 їй зателефонував невідомий від імені співробітника «Київстар» ( НОМЕР_5 ) та повідомив, що потрібно провести актуалізацію sim-карти для можливості подальшого використання покращеного мобільного зв`язку, на що ОСОБА_1 погодилась та передала інформацію з отриманих повідомлень та згодом виявила несанкціоновані списання коштів зі свого карткового рахунку. Також ОСОБА_1 виявила, що її фінансовий мобільний телефон НОМЕР_4 заблоковано, а тому нею змінено фінансовий номер на новий НОМЕР_6 .

Також в ході службового розслідування встановлені такі операції відносно клієнтки ОСОБА_1 :

01.02.2024 14.59.03 год. по картковому рахунку клієнтки проведено запит на отримання ПІН-коду картки через «Приват24»,

01.02.2024 14.59.21 год. відбулася зміна пароля на вхід в «Приват24» з використанням ПІН-коду картки НОМЕР_7 ,

01.02.2024 14.59.24 год. під логіном НОМЕР_4 зафіксовано нетиповий для клієнта вхід з WEB-версії «Пр24», а саме Smartphone Android, 10 Chrome Mobile,

01.02.2024 15.08.01 год. під акаунтом НОМЕР_4 відбувався також вхід з нетипового для клієнта девайсу Phone 220333QNY/Redmi Android, 11.

При цьому типова для клієнтки модель SM-A225F/Samsung, ідентифікатор imei - НОМЕР_8 .

У ході перевірки було подано заявку вибірка Web (SIMMON, Дані про мобільні пристрої та географічні координати їх роботи, реф. заявки 240207RQ796322). Відповідно до отриманих даних встановлено, що 01.02.2024 вхід в акаунт клієнтки ОСОБА_1 здійснено з шахрайських пристроїв: Smartphone НОМЕР_11 Mozilla/5.0 (Linux, Android 10; K) Applewebkit/537.36 та Phone 220333QNY/Redmi НОМЕР_10.

02.02.2024 ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

На підтвердження звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів із заявою про вчинення відносно неї шахрайських дій представник відповідача надав суду відповідний витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та матеріали кримінального провадження.

Так, 02.02.2024 відповідні відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000319 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000319 від 02.02.2024 вбачається, що 02.02.2024 до Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області із заявою звернулася ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 01.02.2024 невідома особа, використовуючи номер телефону НОМЕР_5 , під приводом послуг зв`язку, шляхом проведення незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділа грошовими коштами останньої із банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_7 у сумі 120750 грн та 7269 грн кредитних коштів, чим спричинила ОСОБА_1 матеріальну шкоду на загальну суму 128019 грн.

У подальшому постановою прокурора Тернопільської окружної прокуратури від 26.03.2024 визначено підслідність у кримінальному провадженні №0000319 від 02.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за ВП №1 (м. Кривий Ріг) Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області, оскільки з матеріалів провадження встановлено, що злочин був закінченим на території, яка знаходиться під юрисдикцією ВП №1 (м. Кривий Ріг) Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області (а.с.204).

З протоколу допиту від 3.02.2024 року потерпілого ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0000319 від 02.02.2024 (т.1, а.с. 189-190) вбачається, що ОСОБА_1 . Пояснила про те, що 01.02.2024 вона отримала дзвінок з телефонного номера НОМЕР_5 , у ході якого невідомий чоловік представився працівником оператора мобільного зв`язку ПрАТ«Київстар» та запропонував їй створити нову сім-карту з метою покращення якості зв`язку. Для цього потрібно було повідомити код, який надійшов у СМС-повідомленні, що вона і зробила.

На час розгляду цієї цивільної справи триває досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, у якому відповідач є потерпілою.

На виконання ухвали суду від 04.02.2025 про витребування доказів Приватним акціонерним товариством «Київстар» надіслано інформацію №2409/з/КТ від 19.02.2025, за змістом якої електронні комунікаційні послуги за телефонним номером НОМЕР_4 у період з 30.01.2024 по 03.02.2024 надавались на умовах передплаченої форми обслуговування ПрАТ «Київстар», знеособлено (анонімно), без укладання договору в письмовій формі або реєстрації відповідно до «Порядку ідентифікації кінцевих користувачів послуг», затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку від 07.12.2022 №235 та за жодною особою, зокрема, за ОСОБА_1 , номер зареєстрований не був.

Також повідомлено, що 01.02.2024 о 14.55 год. здійснено самостійну заміну сім-карти з телефонним номером НОМЕР_4 на іншу сім-карту з тим самим телефонним номером, без залучення фахівців ПрАТ «Київстар» або фахівців спеціалізованих партнерських магазинів «Київстар».

01.02.2024 о 16.50 год. телефонний номер НОМЕР_4 було заблоковано за порушення, передбачені Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295 та Умовами надання телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар». Станом на теперішній час відновлення надання послуг за вказаним номером не здійснювалось.

Крім того, ПрАТ «Київстар» надано інформацію про вхідні та вихідні телефонні дзвінки, а також отримані СМС повідомлення за номером телефону НОМЕР_4 , які були зафіксовані комунікаційним обладнанням ПрАТ «Київстар» в період з 30.01.2024 по 03.02.2024.

З вказаної інформації, зокрема, встановлено, що 01.02.2024 на номер телефону НОМЕР_4 здійснено три вхідних дзвінки з телефонного номера НОМЕР_5 : о 14:40:28 год. тривалістю 8 сек.; о 14.40.55 год. тривалістю 156 сек.; о 14.45.38 год. тривалістю 261 сек.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Відповідно до правил ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Абзацом 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Як зазначалось вище, 01.02.2024 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 з використанням простого електронного підпису (ОТР-паролю) укладено кредитний договір № б/н.

У вищевказаному договорі визначено всі його істотні умови, а саме предмет договору, його оплатність, строковість, цільове признання кредиту, порядок повернення кредиту тощо, які сторони засвідчили своїми підписами.

Відтак колегія суддів приходить до висновку, що кредитний договір між сторонами є укладеним та позичальник ознайомлений з його умовами.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення його виконання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки прострочення повернення позичальником позики визначено статтею 1050 ЦК України, згідно з частиною другою якої, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (на виплат), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

У справі, що переглядається позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вищевказаним договором, презумпція правомірності якого не спростована.

Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором та які б спростовували наявний розрахунок заборгованості, відповідачка суду не надала.

Більше того, відповідачка не зверталась до суду із зустрічними позовними вимогами про визнання кредитного договору недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно з частиною 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

У статті 1073 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Частиною 12 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» встановлено, що електронний платіжний засіб, що використовується в платіжній системі, має відповідати вимогам щодо захисту інформації, передбаченим правилами платіжної системи, з урахуванням вимог цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до п.4. частини 20 цієї статті, користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно з частиною 5 статті 87 Закону України «Про платіжні послуги» до моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до статті 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника.

Аналогічна норма міститься в пункті 140 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженої Постановою Правління НБУ від 29 липня 2022 № 164 (далі - Положення № 164), згідно з якою до моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», користувач електронного платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно пункту 138 розділу VII Положення № 164 Емітент зобов`язаний:

1) забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна іншим сторонам, крім користувача (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення);

2) зберігати інформацію, надану користувачем для здійснення контактів із ним, протягом строку дії договору;

3) забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації та не допускати будь-якого використання платіжного інструменту після отримання такого повідомлення;

4) забезпечити користувачу можливість у будь-який час повідомити емітента про потребу розблокування або заміни (перевипуску) платіжного інструменту;

5) повідомляти користувача про виконання операцій з використанням платіжного інструменту;

6) реєструвати та протягом строку, передбаченого нормативно-правовими актами Національного банку, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування емітентом користувача та користувачем емітента, надавати користувачу таку інформацію за його письмовим зверненням. Емітент зобов`язаний зазначити дату і час одержання повідомлення користувача про втрату платіжного інструменту під час реєстрації повідомлення.

Відповідно до пункту 136 розділу VII Положення № 164 користувач зобов`язаний зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Згідно пункту 140 розділу VII Положення № 164, користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача.

У відповідності до пункту 146 розділу VII Положення № 164 власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Отже, лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі №501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі №577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі №759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі №176/1445/22, від 06 вересня 2023 року у справі №686/30030/21.

У постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Так, стороною відповідача не заперечувався та підтверджувався факт користування номером телефону НОМЕР_4 , зокрема 01.02.2024 року.

Також вказаний номер телефону був вказаний при підписанні ОСОБА_1 . Анкети-Заяви клієнта - фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 1 березня 2021 року.

Крім того, у відзиві на позовну заяву, поданому в суді першої інстанції, стороною (відповідачем) підтверджувались та не заперечувались ті обставини, що 01.02.2024 року на її номер телефону НОМЕР_4 (який був її фінансовим номером як клієнтки АТ КБ "ПриватБанку") надійшов дзвінок з телефонного номеру НОМЕР_5 та під час вказаного телефонного дзвінку невідома відповідачці особа представилась працівником компанії-оператора мобільного зв`язку "Київстар" та попросила відповідачку повідомити цій особі числовий код, який надійшов Відповідачці на її номер телефону у СМС-повідомленні. Одразу після виконання вказаних дій відповідачка втратила доступ до мобільного та інтернет зв`язку, доступ до власного кабінету у додатку Приват24.

З інформації про вхідні та вихідні телефонні дзвінки, а також отримані СМС повідомлення за номером телефону НОМЕР_4 , які були зафіксовані комунікаційним обладнанням ПрАТ «Київстар» в період з 30.01.2024 року по 03.02.2024 року, наданою ПрАТ «Київстар», 01.02.2024 року на номер телефону НОМЕР_4 здійснено три вхідних дзвінки з телефонного номера НОМЕР_5 : о 14:40:28 год. тривалістю 8 сек.; о 14:40:55 год. тривалістю 156 сек.; о 14:45:38 год. тривалістю 261 сек. та 01.02.2024 о 14:44:23 год. на номер телефону НОМЕР_4 надійшло 4 вхідних СМС від контакту «KYIVSTAR».

Крім того, у протоколі допиту потерпілого від 03.02.2024 року у кримінальному провадженні № (т.1, а.с. 189-190) зафіксовано показання ОСОБА_1 , за змістом яких 01.02.2024 вона отримала дзвінок з телефонного номера НОМЕР_5 , у ході якого невідомий чоловік представився працівником оператора мобільного зв`язку ПрАТ«Київстар» та запропонував їй створити нову сім-карту з метою покращення якості зв`язку. Для цього потрібно було повідомити код, який надійшов у СМС-повідомленні, що вона і зробила.

Надходження на номер телефону НОМЕР_4 від контакту «KYIVSTAR» 01.02.2024 о 14:44 год. відповідного СМС про прийняття заявки на заміну сім-картки підтверджується також фото екрана мобільного телефону ОСОБА_1 , який додано до протоколу огляду предмету від 03.02.2024 .

Таким чином, відповідач особисто повідомила іншим особам (як вона вважала представнику ПрАТ «Київстар») код, який надійшов їй у вигляді СМС-повідомлення від контакту «KYIVSTAR».

Внаслідок виконання вказаних дій ОСОБА_1 втратила доступ до свого фінансового номера клієнта банку, інтернет зв`язку, доступу до особистого кабінету у «Приват24», чим сприяла своїми діями у здійсненні іншими особами платіжних операцій за своєю кредитною карткою.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що із змісту СМС-повідомлення від контакту «KYIVSTAR» яке надійшло о 14:44 год. вбачається, що Заявку на заміну СІМ картки прийнято. Для підтвердження введіть з нової СІМ :НОМЕР_12 та у вказаному повідомленні міститься застереження про те, що: "Якщо Ви не подавали запит на заміну СІМ, не вводьте комбінацію та не передавайте її іншим особам.

Так, факт шахрайських дій у даному випадку, який мав місце 01.02.2024 року є беззаперечним.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що відповідачка, можливо, не усвідомлюючи цього, діючи з необережністю, фактично розкрила особисту інформацію, що не підлягала розголошенню, наслідком чого було оформлення на її ім`я кредиту на суму 74726,16 грн та наступна втрата коштів, які знаходились на її рахунках.

Колегія суддів звертає увагу на те, що без розголошення відповідачкою інформації, яка містилась у смс-повідомленнях, що надходили їй, як вона вважала - від "працівників мобільного оператора "Київстар" 01.02.2024 року, не були б можливими заміна її фінансового номеру з НОМЕР_4 на номер НОМЕР_9 і відповідно подальші операції з оформлення на її ім`я кредиту, наслідком чого стала втрата коштів, які знаходились на її банківських рахунках.

З урахуванням встановлених вище обставин справи, зокрема факту спілкування відповідачки з ймовірними шахраями та повідомлення останнім особистої інформації, яка дозволила змінити її фінансовий номер, що підтверджується матеріалами справи та визнається самою відповідачкою, в колегії суддів відсутні сумніви, що саме за сприяння відповідачки відбулось фактичне розкриття особистої інформації, що не підлягала розголошенню, наслідком чого стало оформлення на її ім`я кредиту на суму 74726,16 грн та наступне списання коштів з її банківських рахунків.

Відтак, колегія суддів не вбачає підстав, які б зумовлювали можливість звільнення відповідачки від цивільно-правової відповідальності, оскільки факт незаконного переказу грошових коштів з карткового рахунку відбувся не з вини банку, а тому відповідачка повинна нести відповідальність за ці операції та відшкодувати заборгованість.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Оскільки в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачкою, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачкою кредитних коштів, апеляційний суд приходить до висновку про наявність у позивача права вимоги до відповідачки за кредитним договір б/н від 01.02.2024 року.

Також апеляційний суд погоджується із заявленою позивачем сумою заборгованості, оскільки згідно розрахунку, наданого позивачем, нарахування відсотків здійснено у відповідності до вищезазначених умов кредитного договору та в межах строку дії кредитного договору.

Жодних контррозрахунків заборгованості матеріали справи не містять.

Відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 01.02.2024 року у сумі 94978,45 грн, що складається: 74726,16 грн - заборгованість за тілом кредиту, 20252,29 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Також з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір, а саме - 2 422,40 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 3 633,60 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 року у справі № 904/8884/21 зазначено, що за загальним правилом, у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23.12.2021 року у справі № 925/81/21, від 09.02.2022 року у справі № 910/17345/20, від 15.02.2023 року у справі № 911/956/17(361/6664/20), від 07.03.2023 року у справі № 922/3289/21, від 14.07.2021 року у справі № 761/15741/17, від 26.07.2023 року у справі № 754/4352/21, від 24.01.2024 року у справі № 752/1058/23.

Відтак додаткове рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2025 року, яким стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. також підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 9 травня 2025 року та додаткове рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2025 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) заборгованість за кредитним договором №б/н від 01.02.2024 року у у розмірі 94978,45 грн, що складається: 74726,16 грн - заборгованість за тілом кредиту, 20252,29 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2422,40 грн сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 3633,60 грн сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Гірський Б.О.