Справа № 367/8990/25
Провадження №2-о/367/411/2025
УХВАЛА

Іменем України

01 жовтня 2025 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Шестопалова Я.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державний нотаріус Ірпінської державної нотаріальної контори Редька Віра Петрівна про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

05 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Ірпінського міського суду Київської області із заявою, заінтересована особа: Державний нотаріус Ірпінської державної нотаріальної контори Редька Віра Петрівна, відповідно до якої просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт, що житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 45, 5 кв.м, житловою площею 23, 7 кв.м., допоміжною 21, 8 кв.м., будинок на експлікації до схематичного плану позначений літерою А, сарай літерою Г, вбиральня літерою Е, криниця - №1, хвіртка - №2, огорожа - №3, 6, ворота - №4, свердловина - №5, вигрібна яма - №7 належить нині покійному ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був побудований за будівельною адресою: АДРЕСА_2 , та має фактичне місцезнаходження АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що 22.11.1947 року було укладено шлюб батьків заявниці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , після чого відбулася зміна прізвища матері на ОСОБА_4 . 02.04.1948 року рішенням №122 засідання виконавчого комітету Києво-Святошинської райради депутатів трудящих надано земельну ділянку ОСОБА_2 в АДРЕСА_3 . 12.12.1947 року Ірпінською сільрадою та ОСОБА_2 укладено договір на право забудови земельної ділянки в АДРЕСА_2 , яка межувала з одної сторони з садибою ОСОБА_5 , з другої сторони з земельним фондом, з заднього боку з комунальною садибою, загальною площею 0, 15 га. 1950 року побудовано будинок по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , про що свідчить акт про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію, де зазначено адресу будинку АДРЕСА_1 . Після закінчення будівництва будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 збудовано поруч будинок, якому присвоєний номер АДРЕСА_1 . 10.05.1965, відповідно до технічної документації відводу земельної ділянки і забудови житлового будинку АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_2 , будинок мав різні адреси АДРЕСА_4 (1965 рік). Зазначений будинок перебував у власності ОСОБА_2 . 1971 року на замовлення ОСОБА_2 розроблено проект газозабезпечення житлового будинку АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_2 та ОСОБА_6 народилася донька ОСОБА_8 (заявниця). 1988, 1992, 2002 року виготовлено технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_2 , де поетапно збільшувалася площа будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (батько заявниці) та ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_6 (мати заявниці). Після смерті батька заявниці ОСОБА_2 , спадкоємці ОСОБА_7 (син), ОСОБА_6 (дружина) та ОСОБА_1 (донька) домовилися про наступний розподіл майна. Доньці та дружині у рівних частках залишався будинок АДРЕСА_1 , а сину залишався будинок АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_7 оформив свої спадкові права після смерті батька на будинок АДРЕСА_1 . Після смерті брата ОСОБА_7 його сини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 успадкували 1/2 частки кожен з майна, належного їх батьку, що складав будинок в АДРЕСА_1 . Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_7 житловий будинок знаходиться між садибою № НОМЕР_1 та садибою АДРЕСА_1 . Таким чином, у технічному плані вже було зазначено правильно іменовану вулицю та місцезнаходження садиби №35. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1 , виготовленого 16.08.2024 на замовлення ОСОБА_1 під час оформлення спадщини, житловий будинок та земельна ділянка має ідентичну конфігурацію, конфігурації будинку та земельній ділянці належній ОСОБА_2 , що були розташовані по АДРЕСА_2 . Однак при оформленні права власності в порядку спадкування, нотаріус призупинив реєстраційні дії, у зв`язку з необхідністю підтвердження права власності на будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (спадкодавцем). Відповідно до інформації архівного відділу Ірпінського міської ради, рішення про переіменування вулиці Нова на вулицю Богдана Хмельницького відсутні. Вулиця «Нова» в Ірпені відсутня.

У зв`язку з вищевикладеними фактами, виникла необхідність у встановленні факту, що житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 45, 5 кв.м, житловою площею 23, 7 кв.м., допоміжною 21, 8 кв.м., будинок на експлікації до схематичного плану позначений літерою А, сарай літерою Г, вбиральня літерою Е, криниця - №1, хвіртка - №2, огорожа - №3, 6, ворота - №4, свердловина - №5, вигрібна яма - №7 належить нині покійному ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та був побудований за будівельною адресою: АДРЕСА_2 , та має фактичне місцезнаходження АДРЕСА_1 . Встановлення зазначених фактів необхідно заявниці для оформлення права власності у порядку спадкування.

При вирішенні питання про можливість відкриття провадження у справі, суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Отже, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Судом встановлено, що під час оформлення спадщини по спадковій справі №55/2004, заведеній в Ірпінській державній нотаріальній конторі до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 , 1927 року народження, виникла необхідність підтвердження переіменування вулиці Нова на вулицю Богдана Хмельницького в місті Ірпінь.

Так, відповідно до даних нотаріальної контори, відбулася зміна адреси житлового будинку, який належав померлому ОСОБА_2 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Наразі спадщину приймає заявниця - ОСОБА_1 .

Із заяви вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до Ірпінської міської ради із заявою щодо надання інформації про існування в місті Ірпінь вулиці Нова.

Відповідно до інформації архівного відділу Ірпінського міської ради, наданої у листі № 05-07/Р-260-1 від 04.07.2025 року, рішення про перейменування вулиці Нова на вулицю Богдана Хмельницького в документах архівного фонду не виявлено.

Порядок зміни адреси об`єкту нерухомого майна здійснюється відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженого Постановою КМУ від 07.07.2021 року № 690.

Так, відповідно до статті 3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»: відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, цим Законом, законами України «Про Генеральну схему планування території України», «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», «Про землеустрій», іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суб`єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»: управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

До уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України "Про архітектурну діяльність".

До органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»: адресою об`єкта нерухомого майна (далі-адреса) є унікальна структурована сукупність реквізитів, що використовуються для ідентифікації об`єкта та визначення місця його розташування на місцевості.

Порядок присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок не може передбачати обов`язок фізичних та юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи. Адреса присвоюється об`єктам будівництва, будинкам, будівлям, спорудам, квартирам, гаражним боксам, машиномісцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

Адреса (крім реквізиту, визначеного пунктом 10 частини четвертої цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється: виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради; місцевою державною адміністрацією - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради, а також у разі неприйняття органом з присвоєння адреси рішення про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адреси у строк, визначений цією статтею.

У містах з районним поділом за рішенням міських рад повноваження щодо присвоєння, зміни, коригування, анулювання адрес можуть делегуватися виконавчим органам районних в місті рад.

Виконавчий орган сільської, селищної, міської та районної у місті ради, місцева державна адміністрація або районна у місті Києві державна адміністрація (далі - орган з присвоєння адреси) протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про необхідність присвоєння адреси об`єкту нового будівництва, визначеного частиною дев`ятою статті 36 та частиною третьою статті 37 цього Закону:1) приймає рішення про присвоєння адреси, що повинно містити відомості про ідентифікатор об`єкта будівництва; 2) оприлюднює рішення про присвоєння адреси на своєму офіційному веб-сайті (у разі наявності); 3) вносить інформацію про присвоєння адреси (у тому числі копію рішення про присвоєння адреси) до Реєстру будівельної діяльності. Адреса вважається присвоєною з дня внесення до Реєстру будівельної діяльності інформації про її присвоєння.

У разі якщо після присвоєння адреси відбулося коригування проектної документації, що може вплинути на визначення адреси об`єкта нового будівництва (зміна місця розташування об`єкта, головного входу, зміна кількості об`єктів тощо), замовник у повідомленні про такі зміни зазначає про необхідність коригування (зміни, присвоєння, анулювання) адреси згідно з частиною шостою статті 36 та частиною сьомою статті 37 цього Закону.

Орган з присвоєння адреси протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення, визначеного частиною шостою статті 36 та частиною сьомою статті 37 цього Закону:1) приймає рішення про коригування адреси, що повинно містити відомості про раніше присвоєну адресу та ідентифікатор об`єкта будівництва; 2) оприлюднює рішення про коригування адреси на своєму офіційному веб-сайті (у разі наявності); 3) вносить інформацію про коригування адреси (у тому числі копію рішення про коригування адреси) до Реєстру будівельної діяльності. Адреса вважається зміненою, присвоєною, анульованою з дня внесення до Реєстру будівельної діяльності інформації про її коригування. Рішення про коригування адреси доводиться до відома заявника в порядку, визначеному статтею 26-1 цього Закону, у день внесення інформації про коригування адреси до Реєстру будівельної діяльності.

Пункти 51-52 Порядку передбачають, що упорядкування нумерації будинків здійснюється з використанням Реєстру будівельної діяльності. У разі виявлення дублювання номерів об`єктів нерухомого майна, один чи більше з яких не є об`єктами державної чи комунальної власності та не підпадають під випадки, зазначені у пункті 50 цього Порядку, зміна, коригування адреси здійснюються на підставі рішення суду.

Системний аналіз вище законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що вирішення питання про присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси чи зміни адреси належить до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22січня 2019 року у справі №441/1625/15-а.

Встановлення факту, що житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить нині покійному ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був побудований за будівельною адресою: АДРЕСА_2 , та має фактичне місцезнаходження АДРЕСА_1 , необхідний заявниці для оформлення права власності у порядку спадкування на вказаний житловий будинок.

Однак, із наданих до заяви матеріалів слідує, що вимога про встановлення факту, про який просить заявниця, пов`язана з доведенням факту зміни адреси житлового будинку.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що вимоги заявниці не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень ст.ст. 293, 315 ЦПК України.

У силу вимог ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, оскільки вимога, з якою заявниця звернулась до суду має спір про право, суд відмовляє заявниці у відкритті провадження у цивільний справі та роз`яснює, що вона має право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При подачі до суду заяви, заявником було сплачено судовий збір у розмірі 484,48 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розмір у позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою(клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що суд відмовляє у відкритті провадження, за таких обставин судовий збір, сплачений при зверненні до суду із заявою, повертається заявниці ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 258-260, 315, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державний нотаріус Ірпінської державної нотаріальної контори Редька Віра Петрівна про встановлення факту, що має юридичне значення.

Повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з Державного бюджету України суму судового збору - 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок), сплаченого, згідно квитанції № 438188 від 30.07.2025 року.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Я.В. Шестопалова