Справа №: 343/1496/25
Провадження №: 2/343/792/25
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2025 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд-

В С Т А Н О В И В :

В Долинський районний суд Івано-Франківської області 07.08.2025 поступила позовна заява сформована в системі «Електронний суд» Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач просить ухвалити рішення, яким:

стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 17.11.2024-100001567 від 17.11.2024 у розмірі 24210 грн 00 коп.;

стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , 17.11.2024 укладено кредитний договір (оферти) №17.11.2024-100001567.

Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 9000,00 грн, строком на 147 днів.

Дата повернення (виплати) кредиту - 12.04.2025.

Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна, процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 5 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Комісія, пов`язана з наданням Кредиту 7% від суми Кредиту та дорівнює 630 грн 00 коп. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 630 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом.

Денна процентна ставка та її розрахунок: 1% = (13230 / 9000)/147 х 100%.

Неустойка: 135 грн 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно п. 3.1 за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.

ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі.

В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову, утворилась заборгованість у розмірі 24210 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9000 грн, по процентам в розмірі 9450 грн, по комісії 1260,00 грн, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 4 500,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Разом з тим відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 2 520,00 грн, від 07.12.2024

При цьому, під час формування довідки про заборгованість та розрахунку суми позовних вимог, було враховано суми здійснених відповідачем часткових сплат (а.с.1-8).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2025 цивільна справа № 343/1496/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.34).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07.08.2025 відкрито спрощене провадження у справі №343/1496/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з повідомленням сторін на 02.09.2025 (а.с.36).

Відповідач ОСОБА_1 , 22.08.2025, подав в Долинський районний суд відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що з вимогами зазначеними у заяві не погоджується з наступних підстав:

У кредитному договорі № 17.11.2024-100001567 від 17.11.2024 сторони погодили суму договору у розмірі 9 000 гривень, строк дії Договору -147 днів, тобто, до 12.04.2025 . ОСОБА_1 , повинен сплатити орієнтовну загальну вартість позики 2223,00 грн разом із процентною ставкою за користування кредитом, загальні витрати за кредитом -13320,00 грн.

Крім того, з наданих розрахунків не вбачається, як саме нараховувались проценти за користування кредитними коштами, так як серед наданих позивачем матеріалів справи, не було в наявності таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, де б зазначалися: дата видачі кредиту, дата повернення позики, чиста сума кредиту та нараховані проценти за користування кредитом.

Позивач у своїй заяві зазначає, що відповідач визнав борг, оскільки здійснив платіж у розмірі 2 520,00 гри. Однак аналіз наданих даних свідчить, що ця сума фактично була зарахована виключно для погашення процентів і комісії, а тіло кредиту залишилося без змін. Це підтверджується тим, що заявлена у позові сума процентів становить 9 450,00 грн і є меншою за ту суму, яка передбачена договором та паспортом споживчого кредиту.

Така обставина дає підстави вважати, що платіж був спрямований на часткове погашення лише відсоткової складової.

Крім того, аналіз графіку платежів показує, що загальний розмір чергового платежу становив саме 2 520,00 грн. При цьому до складу цього платежу входили 1 890,00 грн сплата процентів та 630,00 грн комісії. Таким чином, фактично вказана сума повністю відповідала розміру одного планового платежу за графіком, але не передбачала зменшення основної суми боргу. Це ще раз підтверджує, що фактичного погашення тіла кредиту не відбулось здійснений платіж покрив лише нараховані проценти та комісійні витрати.

Отже, аргумент позивача про те, що відповідач визнав борг шляхом здійснення платежу, не відповідає дійсності, оскільки сам по собі факт сплати відсотків і комісії не може вважатися безумовним підтвердженням визнання основного боргу. У даному випадку дії відповідача свідчать лише про сплату частини відсоткових нарахувань, що є виконанням окремого зобов`язання за договором, але не визнає в повному обсязі заборгованість, на яку посилається позивач.

Ознайомившись із договором № 17.11.2024-100001567 від 17.11.2021

та паспортом споживчого кредиту, вбачається комісія, пов`язана з наданням

Кредиту у розмірі -1 260,00 грн.

Так, якщо в кредитному договорі Товариство не зазначило та не надало доказів

наявності, переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з

отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які

Товариством встановлена комісія за обслуговування кредиту (нарахування комісії за

оформлення кредиту), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника

сплачувати плату за обслуговування кредиту (нарахування комісії за оформлення

кредиту) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої

статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Банк, встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, не зазначив за які саме послуги, що надаються позичальнику, сплачується комісія.

Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредиту не є самостійною послугою. Обслуговування кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку по своїй суті не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. При цьому позивач нараховував, а відповідач сплатив комісію фактично за обслуговування кредиту банком, що є незаконним, не відповідає вимогам справедливості та суперечить положенням ч.1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ознайомившись із договором № 17.11.2024-100001567 від 17.11.2024 та паспортом споживчого кредиту, вбачається неустойка, пов`язана з наданням Кредиту у розмірі - 4500,00 грн.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На підставі вищевикладеного вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки в сумі 4500,00 грн задоволенню не підлягає.

Позивачем заявлено вимогу стягнути з нього на його користь понесені витрати на сплату судового збору 2422,40 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі: 7 000,00 грн.

Відповідно, позивачем не було додано до матеріалів справи жодного належного документу, що свідчить про фактичну оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з фактичним наданням та отриманням правової допомоги ТОВ «Споживчий центр».

Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, тому витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн, вважає необгрунтованими, належним чином недоведеними та взагалі неспівмірними зі складністю справи, витраченим часом, обсягом наданих послуг.

Неподання розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу , що є підставою для відмови в стягненні витрат на правову допомогу.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумні їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

У задоволенні позовних вимог за заявою ТОВ "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза кредитним договором погоджується частково, а саме : ОСОБА_1 , не заперечує у задоволенні позову в частині повернення тіла кредиту у розмірі - 9000.00 грн, та відсотків у розмірі -94500.00 грн, а в іншій частині позовних вимог просить відмовити (а.с.41-46).

Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Ларіонов К.О. скористався своїм правом та 01.09.2025 через систему «Електронний суд » подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти розміру процентної ставки, передбаченої в кредитному договорі, зазначаючи що розмір процентної ставки не відповідає вимогам розумності та справедливості.

П. 5 ст. 8 закону України Про споживче кредитування передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %.

Відповідно до умов кредитного договору, розмір денної процентної ставки складає 1%, що відповідає вимогам чинного законодавства, отже нарахування процентів за даною процентною ставкою є легітимним та застосовним.

Відповідно до паспорту кредитного договору процентна ставка процентна ставка «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 5 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (надалі «чергові періоди»).

Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 1% (денна процентна ставка) = (13230 / 9000)/ 147 ? 100%.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту проценти (економічна сутність плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку.

Отже, обрахування загальних витрат за споживчим кредитом базуються на припущені, що позичальник буде виконувати свої зобов`язання належним чином, а саме: згідно графіку платежів. У випадку належного виконання кожного окремого зобов`язання згідно графіку платежів кошти погашали б вимоги позивача у відповідності до ч. 1 ст. 534 ЦК України, таким чином було б погашено першочергово комісію та проценти, а решта коштів погасила б базу розрахунку. У випадку належного виконання зобов`язання проценти наступного чергового періоду були б обраховані враховуючи зменшену базу розрахунку.

Тобто, положення паспорту споживчого кредиту стосовно формули обрахування денної процентної ставки, застосовуючи загальні витрати за споживчим кредитом, були додані у відповідності вимог Закону України «Про споживче кредитування» мають інформаційно-орієнтовний характер, та обраховуються на припущенні належного виконання зобов`язання позичальником.

Відповідач заперечує вірність розрахунку спірної заборгованості, проте не зробив власного, а відтак вести мову предметно про конкретні суми не доводиться.

Щодо комісії: комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу.

Стороною відповідача було застосовано положення закону України «Про захист прав споживачів» до даних спірних правовідносин.

У спірному кредитному договорі зазначено всю інформацію, визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», відтак, він не є нікчемним в силу закону.

Окрім того, умови спірного кредитного договору були встановлені у відповідності до чинного законодавства, зокрема нормам закону України «Про споживче кредитування».

Також, сторона відповідача не зазначила, яке саме її право, як споживача фінансової послуги, було обмежено кредитним договором.

Враховуючи вищевикладене, умови спірного кредитного договору, в контексті законності, повинні розглядатись в рамках закону України «Про споживче кредитування».

Щодо неустойки: на підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.2024, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань.

Кредитний договір з відповідачем був укладений 17.11.2024, тобто після набуття чинності змін до ЗУ "Про споживче кредитування", а тому вимога позивача про стягнення неустойки є правомірною, з огляду також на те, що нормами ЦК України врегульовано загальне питання про звільнення від сплати неустойки позичальників при отримані кредиту (позики), в той час як ЗУ «Про споживче кредитування» є спеціальною нормою, яка регулює питання щодо загальних правових та організаційних засад споживчого кредитування.

Відповідно до умов кредитного договору, з відповідачем був укладений саме споживчий кредитний договір, тобто у кредит були отримані гроші для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. а тому в цьому випадку мають застосовуватись саме норми ЗУ «Про споживче кредитування».

Зважаючи на викладене, неустойка за прострочення відповідачем виконання зобов`язання є правомірною та підлягає стягненню (а.с.49-53).

Відповідач ОСОБА_1 , 05.09.2025 подав заперечення, в яких зазначив, що позивач у своїй відповіді на відзив зазначає, що відповідно до умов кредитного договору, розмір денної процентної ставки складає 1%, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Проте, у кредитному договорі № 17.11.2024-100001567 від 17.11.2024 сторони погодили суму договору у розмірі 9 000 гривень, строк дії Договору - 147 днів, тобто, до 12.04.2025. ОСОБА_1 , повинен сплатити орієнтовну загальну вартість позики 2223,00 грн разом із процентною ставкою за користування кредитом, загальні витрати за кредитом -13 320,00 грн.

Крім того, з наданих розрахунків не вбачається, як саме нараховувались проценти за користування кредитними коштами, так як серед наданих позивачем матеріалів справи, не було в наявності таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, де б зазначалися: дата видачі кредиту, дата повернення позики, чиста сума кредиту та нараховані проценти за користування кредитом.

Позивач у своїй відповіді на відзив зазначає, що відповідач визнав борг, оскільки здійснив платіж у розмірі 2 520,00 грн. Однак аналіз наданих даних свідчить, що ця сума фактично була зарахована виключно для погашення процентів і комісії, а тіло кредиту залишилося без змін. Це підтверджується тим, що заявлена у позові сума процентів становить 9 450,00 грн і є меншою за ту суму, яка передбачена договором та паспортом споживчого кредиту. Така обставина дає підстави вважати, що платіж був спрямований на часткове погашення лише відсоткової складової.

Крім того, аналіз графіку платежів показує, що загальний розмір чергового платежу становив саме 2 520,00 грн. При цьому до складу цього платежу входили 1 890,00 грн сплати процентів та 630,00 грн комісії. Таким чином, фактично вказана сума повністю відповідала розміру одного планового платежу за графіком, але не передбачала зменшення основної суми боргу. Це ще раз підтверджує, що фактичного погашення тіла кредиту не відбулося, а здійснений платіж покрив лише нараховані проценти та комісійні витрати.

Отже, аргумент позивача про те, що відповідач визнав борг шляхом здійснення платежу, не відповідає дійсності, оскільки сам по собі факт сплати відсотків і комісії не може вважатися безумовним підтвердженням визнання основного боргу. У даному випадку дії відповідача свідчать лише про сплату частини відсоткових нарахувань, що є виконанням окремого зобов`язання за договором, але не визнає в повному обсязі заборгованість, на яку посилається позивач.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, використанням стороннього сервісу - інтернет-еквайрингу.

Однак, якщо в кредитному договорі Товариство не зазначило та не надало доказів наявності, переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які Товариством встановлена комісія за обслуговування кредиту (нарахування комісії за оформлення кредиту), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (нарахування комісії ) за оформлення кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином несправедливими є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними.

Позивач зазначив, що на підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.2024, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язання.

Проте, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф,пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На підставі вищевикладеного вимоги позивача про стягнення з відповідачі неустойки в сумі 4500,00 грн задоволенню не підлягають (а.с.74-77).

Судове засідання відкладено на 24 вересня 2025 року на 11.30 год.

Представник позивача Лисенко О.С. ( довіреність №2705/25-07 від 27.05.2025 а.с.12) в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві та у відповіді на відзив висловила прохання позовні вимоги задовольнити, розгляд справи здійснювати без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання на виклики не з`явився, хоч про час та місце його проведення був належним чином повідомлений судом, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.80),подав22.09.2025 клопотання в якому просить судове засідання по справі №343/1496/25 призначене на 24.09.2025 на 11:30 год. провести без участі відповідача ОСОБА_1 (а.с.81).

У відповіді на відзив та поданому запереченні відповідач просить у задоволені позовних вимог за заявою поданою ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договором погоджується частково, а саме, ОСОБА_1 , не заперечує у задоволенні позову в частині повернення: тіла кредиту у розмірі - 9 000 грн, та відсотків у розмірі - 9450. 00 грн, в іншій частині позовних вимог просить відмовити.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При цьому з урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулось за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11.

Суд, вивчивши позовну заяву, відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості , відповідь на відзив, заперечення, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.205 ЦК України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до положень ч.ч. 1.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3-6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова Установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана)та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Як встановлено в судовому засіданні, 17.11.2024 відповідач ОСОБА_1 ознайомився з умовами пропозиції ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), у якій визначено порядок кредитування, умови надання та повернення кредиту, строк дії договору.

Згідно п.3.1 пропозиції про укладення кредитного договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.

Пунктом 3.2 встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п.3.3 кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту кредитна лінія; строк, на який надається кредит, встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. Графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.

Згідно з п.п. 4.1, 4.4 , кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності.

Сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання коштів позичальнику включно до дати їх фактичного повернення (а.с.15-18).

Після ознайомлення з умовами кредитування та прийняття запропонованої пропозиції (оферти), відповідач підписав одноразовим ідентифікатором Е144 заявку кредитного договору № 17.11.2024-100001567 (кредитної лінії), яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору.

Згідно з умовами заявки, сума кредиту складає 9000,00 грн, строк, на який надається кредит 147 днів з дня його надання, дата повернення (виплати) кредиту 12.04.2025.

Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 5 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів.

Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Комісія, пов`язана з наданням кредиту 7% від суми кредиту та дорівнює 630 грн 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно графіку платежів.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 630 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.

Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 1% (денна процентна ставка) = (13230 / 9000)/ 147 ? 100%.

ОРРПС (орієнтовна реальна річна процентна ставка) за кредитом становить 4093.43% . Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 22230 грн 00 коп. Загальні витрати за споживчим кредитом 13230 грн 0 коп.

Неустойка: 135 грн 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Розмір процентів відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України становить 547.5 % річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України встановлюється законом (а.с. 18-19).

Підписавши вказану заявку одноразовим ідентифікатором, позичальник підтвердив, що йому надані та він отримав інформацію, зазначену в ч.ч. 1,5 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», примірник кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_1 17.11.2024 , за допомогою одноразового ідентифікатора Е144 підписав відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №17.11.2024-100001567 (кредитної лінії) (а.с.19).

В Паспорті споживчого кредиту зазначена: інформація про кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. Зазначено, що дата надання інформації 17.11.2024 та є актуальною до 16.11.2025. Даний паспорт споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А144 (з.с.а.с.21- а.с.23).

При укладенні вказаного кредитного договору ОСОБА_1 було пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку (а.с.13).

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків.

Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2022 по справі № 757/40395/20-ц.

ТОВ "Споживчий центр" належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти на загальну суму 9000,00 грн.

Перерахування коштів за кредитним договором було здійснено 17 листопада 2024 року ТОВ «Споживчий центр» безготівково шляхом перерахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі іPay.ua 569038505, призначення платежу: видача за договором кредиту №17.11.2024-100001567, що підтверджується копією повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с.30).

Також, позивачем долучено картку субконто Контрагенти, Договори за 17.11.2024-26.08.2025 , з якої вбачається, що на банківську картку відповідача 17.11.2024 о 17.04.50 год. поступило 9000 грн (а.с.56-65) .

З огляду на викладене, в розрізі даного спору вбачається, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 , виникли договірні відносини, які регулюються укладеним 17.11.2024 кредитного договору №17.11.2024-100001567 (кредитної лінії), та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у ТОВ «Споживчий центр», як кредитора за спірними зобов`язаннями виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом.

В судовому засіданні встановлено, що вказаний кредитний договір відповідачем не оспорювався, він зустрічного позову про визнання вищезгаданого електронного договору недійсним до суду не подавав, цей електронний договір в судовому порядку недійсним не визнавався (доводи і докази про протилежне у матеріалах справи відсутні), а відтак такий (відповідно до ст. 204 ЦК України) є правомірним, а тому підлягає до виконання.

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №17.11.2024 - 100001567 від 17.11.2024, за відповідачем наявна заборгованість в сумі 24210,00 грн, в тому числі 9000,00 грн основний борг; 9450,00 грн проценти; 1260,00грн комісія за обслуговування ; 4500,00 грн - неустойка . Проценти по кредиту нараховані за період з 17.11.2024 до 12.04.2025 (а.с.14).

Судом встановлено, що відповідачем порушено умови укладеного кредитного договору щодо погашення кредиту та відсотків за його користування, відповідно до умов кредиту.

Доказів погашення тіла кредиту матеріали справи не містять, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту у сумі 9000,00 грн.

Щодо нарахування відсотків за користування кредитом, то суд зазначає, що згідно умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 9000,00 грн, строком на 147 днів, з кінцевим терміном повернення - 12 квітня 2025 року. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 5 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна у розмірі 0,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт».

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%.

Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства.

При цьому з картки субконто по договору № 17.11.2024-100001567 суд установив, що протягом періоду кредитування, тобто у межах погодженого сторонами строку кредитування - 147 днів , протягом 5 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів, нараховувалася відсоткова ставка «Стандарт» у розмірі 1 % від основного боргу з врахуванням часткового погашення кредиту відповідачем, а саме:

з 17.11.2024 до 01.03.2025 - 1% від основного боргу в розмірі 9000,00 грн в сумі 90,00 грн в день;

та в подальшому нараховувалася відсоткова ставка «Економ» у розмірі 0,5 % від основного боргу з врахуванням часткового погашення кредиту відповідачем, а саме:

з 02.03.2025 до 12.04.2025 - 0/5% основного боргу в розмірі 9000,00 грн. в сумі 45,00 грн в день (а.с.56-65).

Таким чином, судом встановлено, що договір між сторонами укладено 17 листопада 2024 року, відсотки за користування кредитом позивачем нараховано за період з 17 листопада 2024 року по 12 квітня 2025 року, тобто в межах строку кредитування, встановленого договором, та за відсотковою ставкою відповідно 1 % та 0,5 %, тобто в межах визначених Законом України «Про споживче кредитування».

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо сплати відсотків за користування кредитом теж не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з нього заборгованості по нарахованих відсотках за користування кредитом в сумі 9450,00 грн.

Щодо стягнення заборгованості по комісії у розмірі 1260,00 грн, то суд зазначає, що згідно правової позиції, яку висловила Велика Палати Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування.

Згідно пп. а) п. 6.1 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення кредиту, сплати процентів та комісії (якщо така встановлена договором) у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.

У відповідності до п.п.8,9 заявки кредитного договору, комісія, пов`язана з наданням Кредиту 7% від суми Кредиту та дорівнює 630 грн 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно графіку платежів.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 630 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно графіку платежів.

Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо сплати комісії теж не виконав в повному обсязі, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з нього комісії в сумі 1260,00 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 неустойки в розмірі 4500, 00 грн, суд зазначає наступне.

Положення п. 18 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На підставі викладеного, у даному випадку відсутні підстави для стягнення з відповідача 4500,00 грн неустойки, оскільки така нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану, та підлягає списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи те, що відповідач, будучи ознайомлений з умовами кредитування, уклавши кредитний договір не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту, хоча взяв на себе зобов`язання їх виконувати та вчасно погашати заборгованість, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, та з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №17.11.2024-100001567 (кредитної лінії) в розмірі 19710,00 грн, з яких: основний борг 9000,00 грн; заборгованість за нарахованими відсотками 9450 грн; заборгованість за комісією 1260,00грн.

Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову - судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн (платіжна інструкція №СЦ00030796 від 06.08.2025 а.с.9).

З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволені на 81,41% з розрахунку: 19710 грн 00 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 24210 грн 00 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 81,41% (відсоток задоволених позовних вимог).

Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1825,54 грн з розрахунку: 2242,40 грн (сума сплаченого судового збору) х 81,41% (відсоток задоволених позовних вимог).

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

На підставі ст.ст. 526, 530, 629, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, п. 18 Перехідних положень Цивільного Кодексу України, ст. 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію", ст. 8, п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», керуючись ст.ст.12, 141, 258, 259, 265, 268, 279 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» ЄРДПОУ:37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_2 , заборгованість за кредитним договором №17.11.2024-100001567 (кредитної лінії) від 17 листопада 2024 року в розмірі 19710 (дев`ятнадцять тисяч сімсот десять ) гривень 00 копійок з яких: 9000,00 грн основний борг; 9450,00 грн проценти; 1260,00грн комісія за обслуговування кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», ЄРДПОУ:37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_2 - 1825 (одна тисяча вісімсот двадцять п`ять) гривень 54 копійок с плаченого судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду .

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач : Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , місцезнаходження: вул.Саксаганського,133-А, м. Київ,01032.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш