Провадження № 2/947/5288/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Луняченка В.О.

за участю секретаря Кириленко Г.М.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2 , який зареєстрований 28 липня 2018 року Київським районним у місті Одесі ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, до суду звернулася ОСОБА_1 . Також позивачем ставиться вимога щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею за її місцем проживання.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О..

Ухвалою судді від 26.08.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

З боку відповідача ОСОБА_2 до матеріалів справи надано відзив на позов, в якому він позовні вимоги визнав частково, а саме в частині позовних вимог щодо розірвання шлюбу, в частині позовних вимог щодо визначення місця проживання спільного малолітньго сина разом з матір`ю, відповідач заперечує та просить в цій частині позову відмовити. У відзиві зазначено про можливість розгляду справи за відсутністю відповідача та його представника.

Скориставшись своїм правом, позивач ОСОБА_1 , надала до матеріалів справи відповідь на відзив, в якій наполягає на задоволенні позову.

В матеріалах справи міститься заява позивача щодо можливості розгляду справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримані.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 259 ЦПК України якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог.

Враховуючи, що дії відповідача щодо часткового визнання позову не суперечать чинному законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне прийняти часткове визнання позову відповідачем та ухвалити часткове рішення про задоволення позову в частині вимог про розірвання шлюбу, виходячи з наступного.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов в частині розірвання шлюбу таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем, у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався, на примирення позивач не згоден, а також беручи до уваги той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту.

Судом встановлено, що сім`я між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . розпалася остаточно, з боку сторін клопотань щодо надання строку на примирення не надходило, шлюб носить формальний характер.

Тому суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, проживають окремо, даний факт має істотне значення.

Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує нате, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до вимог ст.114 ч.2 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається .

За обставин, суд дійшов висновку, що подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін по справі.

Керуючись ч. 4 ст. 206, ч. 3 ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ) в частині розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 28.07.2018 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про шлюб №1371.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_4 залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя В. О. Луняченко