АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року

м. Чернівці

Справа № 727/6336/24

провадження № 822/741/25-ц

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів:Половінкіної Н.Ю., Лисака І.Н.,

за участю секретаря Скулеби А.І.,

учасники справи:

позивачі: Громадська організація «Румунський культурологічний центр Єудоксіу Гурмузакі», ФОП ОСОБА_1 ,

відповідачі: Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області, Чернівецьке районне управління поліції ГУНП в Чернівецькій області,

апеляційна скарга Громадської організації "Румунський культурологічний центр Єудоксіу Гурмузакі" на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 червня 2025 року,

головуючий у суді першої інстанції суддя Гавалешко П.С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивачі звернулися до суду з позовом до Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області, Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області про повернення вилученого майна.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 червня 2025 року провадження у справі за позовом Громадської організації "Румунський культурологічний центр Єудоксіу Гурмузакі", ФОП ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області, Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області про повернення вилученого майна закрито.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції дійшов висновку, що вказана справа підлягає розгляду у порядку кримінального судочинства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ГО "Румунський культурологічний центр Єудоксіу Гурмузакі" просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Крім того, зазначають, що враховуючи обставин справи, слід зробити висновок, що майнові права позивачів дійсно порушено за наслідками кримінального провадження, проведенням обшуку та вилученням майна, оскільки з часу закриття кримінального провадження, вилучене майно, не повернуто останнім, жодні процесуальні рішення протягом 4-х років з часу звернень позивачів, прийнято не було, як передбачено в абзаці 13 пункту 14 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04.03.1996р. №6/5/3/41.

Позивачі неодноразово зверталися з приводу повернення вилученого майна до слідчих органів, органів прокуратури та СБУ, на які покладений обов`язок прийняття процесуального рішення з приводу повернення майна, однак майно повернуто не було, постанова з цього питання не ухвалювалась, а відмовлено лише листами про нібито уже його поверненням представникам, хоча жодного доказу з цього приводу немає. Зазначені дії свідчать про невиконання органом досудового розслідування обов`язку щодо повернення вилученого майна позивачів.

Вважають, що порушене право позивачів підлягає захисту в порядку цивільного судочинства, оскільки звернення позивачів до суду з позовними вимогами про відшкодування шкоди відбулося після неповернення органами досудового слідства вилученого майно, у передбачені законом строки.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Управління СБУ в Чернівецькій області подали до суду відзив на апеляційну скаргу. Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Посилаються на те, що аргументи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку, якщо такий спір є спором цивільним.

У разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України.

У справі, що розглядається, арешт на майно позивача було накладено під час досудового слідства в рамках кримінального провадження на підставі положень КПК України.

Згідно зі статтею 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Тобто, чинним кримінальним процесуальним законом передбачено способи захисту прав власника, який не є учасником кримінального провадження і, разом з тим, чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту у порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, зняття арешту з майна, який був накладений за правилами кримінального судочинства в рамках кримінального провадження, підлягає розгляду у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом.

Крім того, як стверджує представник позивача, спірний автомобіль було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно з частиною 1 статті 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього кодексу.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього кодексу (частина 9 статті 100 КПК України).

Отже, повернення речових доказів, долучених до матеріалів кримінального провадження, здійснюється у порядку, встановленому КПК України.

Схожі правові висновки зробив Верховний Суд у постановах від 12 грудня 2018 року в справі № 640/17552/16-ц (провадження № 14-418цс18), від 12 вересня 2018 року в справі № 751/1921/17 (провадження № 14-383 цс18), від 24 квітня 2018 року в справі № 202/5044/17 та від 15 травня 2018 року в справі № 335/12096/15-ц.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги позивачів підлягають розгляду не в порядку цивільного, а в порядку кримінального судочинства, а тому підставно закрив провадження у справі.

Заявник стверджує, що позбавлений фактичної можливості вирішувати спірне питання за правилами, визначеними КПК України в силу того, що на його звернення до органів слідства відповіді не отримав, а слідчий не вирішив питання щодо спірного майна.

Проте, колегія суддів не вправі давати оцінку дій чи рішень судді, слідчого, які вчинялися та ухвалювалися у порядку іншого виду судочинства, а заявник у разі непогодження з відповідними діями чи рішеннями вправі їх оскаржити в установленому КПК України порядку.

Зміст апеляційної скарги свідчить, що позивачі не вичерпали можливості вирішення питання про повернення майна, а тому доводи заявника про те, що оскаржуваною ухвалою він позбавлений права на справедливий суд та доступ до суду не заслуговують на увагу.

Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні апелянтом норм процесуального права і зводяться до переоцінки позивачем встановлених судом обставин, а тому апеляційний суд не вбачає правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене вище, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадської організації "Румунський культурологічний центр Єудоксіу Гурмузакі" залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 24 вересня 2025 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: Н.Ю. Половінкіна

І.Н.Лисака