Справа № 466/9143/25
Провадження № 2-з/466/83/25
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

«06» жовтня 2025 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Торська І.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

02 жовтня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОКТАВА-07", третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Разом з вищезазначеною позовною заявою у канцелярію суду надійшла заява позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову, в якій вони просять забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельні ділянки:

- площею 0,0690 га, кадастровий номер :05:006:0079;

- площею 0,0500 га, кадастровий номер :05:006:0081;

- площею 0,0610 га, кадастровий номер :05:006:0084;

- площею 0,0592 га, кадастровий номер :05:006:0085;

- площею 0,0710 га, кадастровий номер :05:006:0086;

- площею 0,0630 га, кадастровий номер :05:006:0154;

- площею 0,0690 га, кадастровий номер :05:006:0155.

В обґрунтування цієї заяви покликаються на те, що 01.08.2025 позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. з заявами про видачу Свідоцтв про право на спадщину на спірні земельні ділянки. У відповідь на цю заяву нотаріусом було надано Роз`яснення №140/02-14 від 01.08.2025, з якого вбачається, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена у зв`язку з тим, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на вищевказані земельні ділянки зареєстроване за іншою особою.

Оскільки, на думку позивачів, відповідачем та третьою особою у справі було здійснено цілу низку незаконних дій, які спричинили як вибуття з володіння спадкодавця 7 /сім/ земельних ділянок, так і позбавлення його права власності на земельні ділянки, які можуть бути відчужені (передано), та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднитися чи зробити неможливим невиконання рішення суду в майбутньому. Враховуючи вищенаведене, просять вжити заходи забезпечення позову.

У відповідності до ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України) в судове засідання сторони не викликались.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Ознайомившись з поданою заявою, матеріалами справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом забороною вчиняти певні дії.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вивчивши матеріали заяви, суд вважає, що вимога про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

При поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволена заява про забезпечення позову, якщо заявник не мотивував, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації,укладення будь-яких договорів, тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За вказаних обставин, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що причиною, яка спонукала заявників звернутися до суду з даною заявою про забезпечення позову є припущення про можливість відчуження даних земельних ділянок, без належного тому обґрунтування та надання беззаперечних доказів вчинення ТзОВ "ОКТАВА-07" реального наміру відчужити/реалізувати нерухоме майно чи будь-яких підготовчих дій до його відчуження/реалізації та бажання навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Разом з тим, в заяві про забезпечення позову заявниками не доведено, що їхні права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Предметом позову є витребування майна з чужого незаконного володіння.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Накладення арешту та заборони вчинення реєстраційних дій на земельні ділянки не вбачається необхідним, адже витребування майна з чужого незаконного володіння можливе від будь-якого власника майна. Тож, доцільність у вжитті заходів забезпечення саме з метою виконання рішення суду про витребування майна, заявниками не доведена.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам.

Для забезпечення суду процесуальної можливості встановити співмірність заявленого виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, заявники повинні подати суду докази на підтвердження ринкової вартості належного відповідачу майна станом на час звернення до суду.

Позивачі не долучають до заяви про забезпечення позову відомості щодо ринкової вартості земельних ділянок, що позбавляє суд можливості вирішити питання про співмірність заявлених позивачами вимог вартості майна, щодо якого позивачі просять суд застосувати заходи забезпечення позову, відтак заява про забезпечення позову суперечить поняттю співмірності, яке передбачене ч.3 ст.150 ЦПК України.

За вказаних обставин, приймаючи до уваги відсутність належного обґрунтування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обраного ними заходу забезпечення позову з точки зору гарантування ефективного захисту їх прав, суд доходить висновку про відсутність передбачених ч.1 ст. 149 ЦПК України підстав для забезпечення позову про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, у зв`язку з чим у забезпеченні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157, 247, 258-260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І. В. Торська