справа № 179/315/25
провадження № 2-др/179/11/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2025 року селище Магдалинівка
Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області
у складі головуючого судді Чорної А.О.,
секретаря судового засідання Голобородько Н.І.,
за участю представника відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у судовому засіданні заяву представника позивача Васильченко Ганни Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення по справі № 179/315/25 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -
25.09.2025 представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 12 000 грн.
В обґрунтування заяви зазначає, що 22.09.2025 судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.
Під час розгляду справи позивач понесла витрати на правову допомогу у розмірі 12 000 грн., тому вважає, що вони мають бути стягненні з відповідача.
Вважає, що завлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є розумним, обґрунтованим, співмірним та пропорційним до предмета спору.
У судове засідання представник позивача не з`явилася, в заяві про ухвалення додаткового рішення просила розглянути заяву без її участі та без участі позивача.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки вважає, що так як позивач перебуває за кордонам у Польщі, та він впевнений, що відповідач не перетинала кордон, то позивач не мали можливості підписати акт про надання правової допомоги від 24.09.2025.
Вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22.09.2025 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Визнано спільним сумісним майном подружжяОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловий будинок, опис: А- будинок саман, загальною площею 35,1 кв.м., житловою площею 25,73 кв.м, а сіни цегла площею 10,12 кв.м, гн- ганок бетон площею 3,74 кв.м., Б сарай шлакоблок, площею 20,91 кв.м, В сарай дерево, площею 6,0 кв.м., Г літня кухня шлакоблок, площею 14,85 кв.м., г навіс металеві стовпи без обшивки, площею 8,10 кв.м., Д сарай цегла, площею 7,50 кв.м., Ж вбиральня дерево, площею 1,0 кв.м., К колонка металеві труби, площею 1,0 кв.м., № 1 забор металевий, площею 14,80 кв.м., № 2-3 хвіртка, ворота метал, площею 7,35 кв.м., № 4 забор металева сітка, площею 12,50 кв.м. Загальна площа 45,22 кв.м., житлова площа 25,73 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право на 1/2 частину у праві спільної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку поділу майна подружжя.

Визнано за ОСОБА_3 ем право на 1/2 частину у праві спільної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку поділу майна подружжя.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В сенсі наведених норм та викладених обставин суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у цивільній справі щодо розподілу судових витрат.

Розглядаючи заяву представника позивача про компенсацію судових витрат позивача на правову допомогу, суд приходить до наступного.

Позивачем у позовній заяві було зазначено про надання доказів понесених витрат протягом п`яти днів з моменту винесення судового рішення у справі.

25.09.2025 від представника позивача адвоката Васильченко Г.І. надійшла до суду заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, до якої додано:

- договір № 1 про надання правничої допомоги від 19.02.2024, укладений між адвокатом Васильченко Г.І. та ОСОБА_2 , згідно умов якого клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар винагороду за надання правничої допомоги клієнту, що надається шляхом оплати встановлених адвокатом рахунків за надання правничої допомоги не пізніше 365 днів з дня отримання рахунку, в порядку почасової оплати виходячи із розрахунку вартості 1 година правничої допомоги 2000 грн, 1 судодень 2000 грн шляхом оплати готівкою або в безготівковому порядку на банківський рахунок адвоката. Датою оплати гонорару є дата надходження готівкових грошових коштів або на банківський рахунок адвоката. (п.3.1 договору) . (т. 2 а.с. 6)

- детальний опис робіт, виконаних адвокатом, згідно якого 17.03.2025 адвокатом на складання, підготовку та направлення до суду позовної заяви витрачено 2 години; 24.06.2025 на підготовку, складання та направлення до суду відповіді на відзив витрачено 1 год.; 01.08.2025 на підготовку, складання та направлення до суду клопотання про визнання доказу недопустимим витрачено 1 год.; 21.08.2025, 08.09.2025 участь в судовому засіданні 2 години, всього витрачено 6 годин. (т. 2 а.с. 7)

- акт про надання правової допомоги від 24.09.2025 за договором № 1 про надання правничої допомоги від 19.02.2024, відповідно до якого вартість правової допомоги становить 12 000 грн. (т. 2 а.с. 7 звор. стор.)

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1, 3 статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При розгляді даного питання, суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка міститься у його Постанові від 30 серпня 2018 року по справі № 466/2631/16-ц, де зазначено, що: «На підтвердження цих обставин (витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера)».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року по справі № 372/1010/16-ц.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

У висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20, зазначено, що відшкодуванню підлягають витрати на правничу допомогу незалежно від того, чи вони вже сплачені чи тільки мають бути сплачені.

Сплативши вартість послуг за надання правничої допомоги, позивач погодився саме з визначеним розміром, однак для стягнення понесених витрат з відповідача, необхідно довести їх відповідність критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19), від 31.07.2020 року у справі №301/2534/16-ц (провадження №61-7446св19), додатковій постанові Верховного Суду від 19.11.2020 року в справі №734/2313/17 (провадження №61-7550св19).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15 квітня 2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Суд враховує визначені ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України критерії, в тому числі складність даної справи та виконані адвокатом роботи, час, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсяг наданих адвокатом послуг.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Такий висновок викладений у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, справа №755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19.

Судом встановлено, що інтереси позивача ОСОБА_2 в суді представляла адвокат Васильченко Г.І. на підставі ордера на надання правничої допомоги від 15.03.2025, виданого на підставі договору про надання правової допомоги № 1 від 19.02.2024 (т. 1 а.с.7)

Як вбачається із п. 3.1 договору № 1 про надання правничої допомоги від 19.02.2024, укладений між адвокатом Васильченко Г.І. та ОСОБА_2 , клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар винагороду за надання правничої допомоги клієнту, що надається шляхом оплати встановлених адвокатом рахунків за надання правничої допомоги не пізніше 365 днів з дня отримання рахунку, в порядку почасової оплати виходячи із розрахунку вартості 1 година правничої допомоги 2000 грн, 1 судодень 2000 грн шляхом оплати готівкою або в безготівковому порядку на банківський рахунок адвоката. Датою оплати гонорару є дата надходження готівкових грошових коштів або на банківський рахунок адвоката. (т. 2 а.с. 6)

Згідно детального опису робіт, виконаних адвокатом, 17.03.2025 адвокатом на складання, підготовку та направлення до суду позовної заяви витрачено 2 години; 24.06.2025 на підготовку, складання та направлення до суду відповіді на відзив витрачено 1 год.; 01.08.2025 на підготовку, складання та направлення до суду клопотання про визнання доказу недопустимим витрачено 1 год.; 21.08.2025, 08.09.2025 участь в судовому засіданні 2 години, всього витрачено 6 годин. (т. 2 а.с. 7)

Згідно акту про надання правової допомоги від 24.09.2025 за договором № 1 про надання правничої допомоги від 19.02.2024 вартість правової допомоги становить 12 000 грн. (т. 2 а.с. 7 звор. стор.)

Судом встановлено, що правнича допомога, яку просить позивач стягнути з відповідача, полягала в складанні, підготовки та направлення до суду позовної заяви, відповіді на відзив, клопотання про визнання доказу недопустимим та участі в судовому засіданні, а відтак, на думку суду, в матеріалах справи достатня кількість доказів, які підтверджують фактичне надання адвокатом Васильченко Г.І. правничої допомоги позивачу ОСОБА_2 .

Витрати на правничу допомогу в сумі 12 000 грн. є документально підтвердженими.

Враховуючи складність справи та наданий адвокатом обсяг послуг у суді, враховуючи кількість судових засідань, принципи співмірності та розумності судових витрат, понесених на оплату правничої допомоги, критерій реальності таких витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн є належним чином обґрунтованими, співмірними із складністю виконаних адвокатом робіт, витраченим часом на розгляд справи.

Доводи представника відповідача стосовно того, що позивач перебуває за кордоном, а тому не могла підписати акт про надання правової допомоги, суд не бере до уваги, оскільки належних та допустимих доказів не підписання позивачем акту суду не надано. Перебування позивача за кордон не унеможливлює підписання позивачем документів. В межах цієї справи позивач, перебуваючи за кордоном, 19.02.2024 уклала із адвокатом Васильченко Г.І. договір про надання правової допомоги і він підписаний не ЄЦП позивача, а рукописним підписом.

Згідно ч. 2 п. 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу при розгляді справи в суді, враховуючи те, що позовні вимоги були задоволені частково, тому витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що заява представника позивача підлягає до часткового задоволення, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76, 81, 95, 259, 265, 270, 273, 315-319 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Заяву представника позивача Васильченко Ганни Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя А.О. Чорна