Справа № 301/926/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" жовтня 2025 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Гичка О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кинів Д.Л.,

представника позивача адвоката Світлик О.Ю.

розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Іршава Закарпатської області в залі судових засідань Іршавського районного суду Закарпатської області цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Іршавської міської ради Закарпатської області про визнання недійсним рішення про приватизацію та скасування свідоцтва про право власності на житло,-

В С Т А Н О В И В:

07.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до Іршавського районного суду з позовом до ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Іршавської міської ради Закарпатської області про визнання недійсним рішення про приватизацію та скасування свідоцтва про право власності на житло.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що у відповідності до ордеру, виданого на підставі рішення міськвиконкому №135 від 14.101.1994 року, я є основним наймачем квартири АДРЕСА_1 . Згідно довідки Іршавської міської ради Закарпатської області від 04 лютого 2020 року будинку АДРЕСА_2 присвоєно нову поштову адресу: АДРЕСА_3 . Відповідно до акту обстеження факту проживання від 03 лютого 2020 року №39, складеного комісією Іршавської міської ради у присутності свідків, позивач зареєстрований у квартирі АДРЕСА_4 . Рішенням Іршавського районного суду від 19 травня 2020 року і було визнано таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою. Позивачами у справі виступили його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Постановою Закарпатського апеляційного суду від 11 січня 2021 року рішення суду першої інстанції було залишено в силі. Не погоджуючись з вище зазначеними рішеннями суду, позивач подав касаційну скаргу та постановою Верховного суду України постанову Закарпатського апеляційного суду від 11 січня 2021 року було скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, за результатами якого 06 квітня 2022 року було винесено постанову, відповідно до якої рішення Іршавського районного суду від 19.05.2020 року, яким позивача визнано таким, що втратив право користування квартирою, скасовано. Оскільки постанова Закарпатського апеляційного суду від 11 січня 2021 року набрала законної сили, відповідач ОСОБА_4 приватизувала спірну квартиру та 15.03.2021 року отримала свідоцтво про право власності, яке видив виконавчий комітет Іршавської міської ради Закарпатської області серії СТЕ №058513. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власників на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником квартири за адресою АДРЕСА_5 є відповідачка ОСОБА_2 . Вважає, що приватизація квартири проведена незаконно, і є такою що порушує його права, така підлягає скасуванню, а також те, що при проведенні приватизації був порушений її порядок, визначений Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», а тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить визнати незаконним та скасувати рішення Іршавської міської ради Закарпатської області щодо приватизації на ім`я ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_4 . Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 15 березня 2021 року серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Іршавської міської ради Закарпатської області на ім`я ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_4 . Судові витрати покласти на відповідача.

Представник позивача адвокат Світлик О.Ю. в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги , просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача адвокат Данканич В.В. в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про місце і час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від міського голови Іршавської міської ради до суду надійшла заява, згідно якої просить справу розглядати у відсутності представника Виконавчого комітету Іршавської міської ради Закарпатської області за наявними у справі матеріалах.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що ОСОБА_1 видано ордер на житлове приміщення - а саме квартиру за адресою АДРЕСА_6 (а.с. 8,9).

Згідно до свідоцтва про одруження, серія НОМЕР_2 , від 08.05.2020 про укладення шлюбу, шлюб укладено 08.05.2020, а/з 03, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , де прізвище після реєстрації шлюбу дружини ОСОБА_7 (а.с.84).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек № , від 07.05.2024, за параметрами запиту квартира АДРЕСА_4 , власником є ОСОБА_2 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі документа: свідоцтво про право власності, серія та номер :СТЕ № 058513, виданий 15.03.2021, видавник : виконавчий комітет Іршавської міської ради Закарпатської області (а.с.10).

Згідно до Постанови Закарпатського апеляційного суду від 06.04.2022 рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 19.05.2020 скасовано, у позові ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , у справі до ОСОБА_1 про визнання його таким , що втратив право користування квартирою АДРЕСА_4 , відмовлено (а.с.23,24).

При цьому суд звертає увагу, що в мотивувальній частині Постанови Закарпатського апеляційного суду зазначено, що відповідач у спірній квартирі не проживає у зв`язку з неприязними відносинами між сторонами та у зв`язку із замінами знаків на вхідних дверях, що унеможливлює доступ відповідача до квартири тобто у даному конкретному випадку та з урахуванням обставин справи відсутність відповідача має місце з поважних причин понад встановлені строки передбачені ст.ст. 71, 72 ЖК України.

Факти проживання відповідача у співмешканки за іншою адресою … у повній мірі не свідчить про існування у нього права користування чи власності на вказане майно та не спростовує доводи відповідача про те, що спірна квартира є єдиним його житлом.

Відповідно до рішення №78 від 15.03.2021 «Про передачу з державного житлового фонду приватну власність житла і видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно» вирішено, передати у безоплатну приватну власність і видати свідоцтво про право власності : ОСОБА_2 на 1-кімнатну квартиру за адресою : АДРЕСА_5 (а.с.81).

Відповідно до наданої копії заяви від 01 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернулась до Міського голови щодо оформлення передачу в приватну власність квартиру за адресою : АДРЕСА_5 (а.с.82).

Відповідно до довідки від 01.02.2021 живуть і мають право на житло ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.83).

Відповідно до повідомлення відділу «Центр надання адміністративних послуг» Іршщавської міської ради повідомляє ОСОБА_1 , що 17.09.2025 його було знято із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_5 .

Частиною першою статті 15 ЦК визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, передбачених Конституцією України законами України.

За приписами статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території та згідно ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 вказаного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, а згідно ч. 10 цієї статті Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України, визнаються незаконними у судовому порядку.

Згідно до Закону України ''Про приватизацію державного житлового фонду" зазначено, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні збереженні існуючого житла.

Частинами третьою, четвертою статті 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 345 ЦК України, передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом, зокрема Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 16.12.2009 року №396.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Статтями 3,5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі наймачу та членам його сім`ї квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у межах визначеної норми. При цьому, до членів сім`ї наймача включаються громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Згідно з частинами другою, третьою, п`ятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Положення № 396 визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

Відповідно до пункту 4 Положення № 396 передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника.

Абзацом першим пункту 23 Положення № 396 визначено, що орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності.

Згідно висновків у постановах Верховного Суду від 01 червня 2020 року у справі №520/14902/17 (провадження № 61-21727св19), від 14 вересня 2021 року у справі № 473/2473/20 (провадження № 61-38св21), від 27 лютого 2023 року у справі № 215/1765/21 (провадження № 61-218св23) зазначено, що передача квартир у власність громадян у процесі їх приватизації здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації і оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру.

Відповідно до частин першої, другої статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Таким чином передача у спільну власність квартир, які підлягають приватизації, здійснюється за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно проживають у цій квартирі.

Наслідком порушення вимог частини другої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» є визнання приватизації недійсною.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява є обгрунтованою, позивачем доведено, що при винесенні рішення № 78 від 15.03.2021 Виконавчим комітетом Іршавської міської ради не були дотриманні вимоги Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» , відповідачем не спростовано дані твердження, а тому позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Іршавської міської ради Закарпатської області про визнання недійсним рішення про приватизацію та скасування свідоцтва про право власності на житло - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Іршавської міської ради Закарпатської області № 78 від 15.03.2021 «Про передачу з державного житлового фонду приватну власність житла і видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно» ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_4 .

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 15 березня 2021 року, серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Іршавської міської ради Закарпатської області на ім`я ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_4 .

Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 1211 ( одна тисяча двісті одинадцять ) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Найменування сторін:

- позивач : ОСОБА_1 (адреса : АДРЕСА_7 );

-представник позивача адвокат Світлик О.Ю. ( адреса: 90100, Закарпатська область, Хустський район, м.Іршава, вул.Ю.Короля, 33).

- відповідачі :

ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 );

-представник відповідача адвокат Данканич В.В. (. ( адреса: 90100, Закарпатська область, Хустський район, м.Свалява, вул.Головна, 31/а).

- відповідач : виконавчий комітет Іршавської міської ради Закарпатської області ( адреса : м. Іршава, пл. Народна, 2, Закарпатської області).

Рішення складено 03.10.2025.

Суддя Іршавського

районного суду : О. Б. Гичка