15.09.2025 Справа № 363/2569/23
РІШЕННЯ

Іменем України

15 вересня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Свєтушкіної Д.А., за участі секретаря судових засідань Галай О.О., прокурора Кривошеї С.В., представника відповідача адвоката Боднар Б.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Вишгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Вишгородської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державне підприємство «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою,-

УСТАНОВИВ:

Керівник Вишгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Вишгородської районної державної адміністраціїзвернувся до Вишгородського районного суду Київської області із цим позовом у якому просить суд усунути перешкоди у здійсненні Вишгородською районною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення, шляхом скасування рішення державного реєстратора № 55168360 від 16.11.2020 року про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0568 га кадастровим номером :03:229:0140; усунути перешкоди у здійсненні Вишгородською районною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 0,0568 га з кадастровим номером :03:229:0140 шляхом її повернення на користь держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації від ОСОБА_1 та стягнути з відповідача на користь Київської обласної прокуратури судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 03.01.2012 року № 4 передано безоплатно у власність ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :03:229:0140 для ведення особистого селянського господарства на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району за рахунок земель лісового фонду державної власності, які перебувають у користуванні ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція». На підставі зазначеного розпорядження 02.03.2012 року ОСОБА_2 отримала державний акт серії ЯМ № 433855 на право власності на земельну ділянку площею 0,0568 га, кадастровий номер 3:221886001:03:229:0140, для ведення особистого селянського господарства. В подальшому, на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 07.10.2015 року вказану земельну ділянку ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 . На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.11.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2276 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасовою Ю.Г., ОСОБА_3 продав належну йому земельну ділянку з кадастровим номером :03:229:0140 ОСОБА_1 (право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.11.2020 року на підставі рішення державного реєстратора за індексним номером 55168360). Розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 03.01.2012 року № 4 прийняте з порушенням земельного та лісового законодавства, оскільки земельна ділянка, з кадастровим номером :03:229:0140, відноситься до земель лісового фонду. За таких обставин, розпорядження Вишгородської місцевої державної адміністрації є незаконним, рішення про державну реєстрацію підлягає скасуванню, а земельна ділянка підлягає поверненню у державну власність. Право користування ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» виділ 15 квартал 164 землями лісогосподарського призначення у Старопетрівського лісництва ДП «Київська лісова науково-дослідна станція» відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України на час державною адміністрацією прийняття Вишгородською районною розпорядження від 03.01.2012 № 4 та перебування їх у державній власності підтверджується планшетом № 5 Старопетрівського лісництва ДП «Київська лісова науково-дослідна станція» за матеріалами лісовпорядкування 2003 року, планом лісонасаджень Старопетрівського лісництва ДП «Київська лісова науково-дослідна станція» 2003 року, проектом організації та розвитку лісового господарства Київської лісової науково-дослідної станції 2004 року, який погоджений Державним управлінням екології та природних ресурсів Київської області і затверджений начальником Київського обласного управління лісового та мисливського господарства. Зазначив, що за інформацією ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» від 23.03.2023 року №143/04 земельна ділянка з кадастровим номером :003:229:0140 візуально накладається на землі лісового фонду в кварталі 164 виділ 12 Старопетрвського лісництва ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» за матеріалами лісовпорядкування 2014 року. Українське державне проектне лісовпорядне виробниче об`єднання «Укрдержліспроект» Державного агентства лісових ресурсів України листом від 22.04.2016 № 299 повідомило, що відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2003 року межі земельної ділянки, кадастровий номер :003:229:0140, частково накладаються на землі лісового фонду, які перебувають у користуванні ДП «Київська лісова науково-дослідна станція» (на даний час ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція»). Тож зазначив, що спірна земельна ділянка передана у приватну власність за рахунок земель, що перебувають в постійному користуванні державного підприємства «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція», без виключення її з Державного лісового фонду України. За інформацією ДП «Київська ЛНДС» право постійного користування на спірні земельні ділянки не припинялось в установленому законом порядку, підприємство згоди на їх вилучення, передачу у власність чи в оренду не надавало. Отже, розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 03.01.2012 №4 порушено порядок зміни цільового призначення земель, оскільки така зміна проведена всупереч вимог Земельного кодексу України. З урахуванням того, що уповноваженим органом державної виконавчої влади (Київською ОДА) рішення про передачу, зміну цільового призначення земельних ділянок та передачу їх у приватну власність громадянам не приймалось, відтак право власника, постійного користувача та дійсного володільця спірних земель до цього часу у законний спосіб не припинене, що вказує на те, що право власності спірними землями у відповідача, в силу законодавчо встановлених обмежень на оборот земель лісогосподарського призначення, не виникло, тому ефективним способом захисту, спрямованим на повернення земельних ділянок, є негаторний позов.

Ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області від 22.05.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання.

20 червня 2023 року до суду від представника відповідача адвоката Оплачко В.О. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначено, що до позовної заяви позивачем не надано жодного підтвердження державної реєстрації права постійного користування третьої особи в тому числі спірною земельною ділянкою, державного акту чи технічної документації на виготовлення державного акту на земельні ділянки, на які, нібито, накладається земельна ділянка відповідача, натомість надано викопіювання з планшету, з яких абсолютно неможливо встановити, які саме землі та в яких площах входять до земель ДП «Київська ЛНДС». Більше того, до матеріалів позовної заяви не надано жодного документу, за допомогою якого можна встановити межі та сусідніх землекористувачів з землями ДП «Київська ЛНДС». Крім того, зазначив, що відповідач та ДП «Київська лісова науково-дослідна станція» ніколи не були суміжними землекористувачами земельних ділянок, що виключає, як і можливість накладення, так і те, що спірна земельна ділянка входила до земель ДП «Київська ЛНДС». З жодного наданого позивачем доказів не вбачається, що спірна земельна ділянка накладається на землі лісового фонду, а також, що ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» є правонаступником ДП «Київська лісова науково-дослідна станція». У свою чергу, згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач, стверджуючи, що звертається з негаторним позовом, по суті, заявив віндикаційний позов. Крім того, позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора (який, до речі, участі у справі не бере), про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за відповідачем, ніяким чином не відновить право, за захистом якого звернувся позивач, що доводиться наступним. Намагання позивача представити віндикаційний позов негаторним, (підмінити ці поняття), на переконання, відповідача, пов`язане виключно з пропуском строку позивачем позовної давності на більш, ніж 10 років. Наведені позовні вимоги не є вимогами, притаманними негаторному позову, оскільки, на відміну від Вишгородської РДА, відповідач є зареєстрованим власником спірної земельної ділянки, і вона не може створювати перешкоди Вишгородській РДА в користуванні її майном, оскільки сама держава визнала за відповідачем її право власності на спірну землю, а отже, відповідач має всі законні повноважності, які їй надає таке зареєстроване право власності на земельну ділянку. У даному випадку позов прокурора, на переконання відповідача, спрямований виключно на протиправне позбавлення власниці цілої земельної ділянки, яка, за твердженням позивача, лише частково накладається на землі лісового фонду. При тому, що спірна земельна ділянка була на підставі розпорядження органу місцевого самоврядування законно передана у власність первісної власниці більше 11 років тому, і вона, як і подальші власники, відкрито нею користувались, поліпшуючи за власний рахунок її якості. Їх право власності всі ці роки було в законному порядку зареєстровано в ЄДРРП (тобто офіційно визнано Державою). Крім того, друга позовна вимога має на меті лише поновити за попереднім власником ОСОБА_3 державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку. Тому просить відмовити в задоволенні позову повністю.

06 липня 2023 року прокурор користуючись своїм правом подав до суду відповідь на відзив, згідно якого зазначив, що викладені у відзиві представника відповідача заперечення проти позову є необґрунтованими. Спірні земельні ділянки перебували у єдиному лісовому масиві, який знаходиться в постійному користуванні ДП «Київська лісова науково-дослідна станція» і волевиявлення на вилучення яких державою не виявлялось, що з урахуванням викладених вище вимог законодавства безумовно свідчить про її віднесення до обмежених у цивільному обороті земель, порушення права власності держави і позбавлення правомочності володіння на які слід розглядати порушення права власності держави, не пов`язані з позбавленням з позбавленням титульного володіння. Фактичні обставини справи підтверджені належними доказами, безумовно вказують на неможливість виникнення у відповідача права приватної власності на спірну земельну ділянку лісогосподарського призначення, оскільки вона відносяться до суцільного лісового масиву, що перебуває у постійному користуванні спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства. Окрім того, спірні земельні ділянки не є замкненими земельними лісовими ділянками до 5 га у складі угідь, селянських, фермерських та інших господарств, а також самозалісненою чи створеною шляхом лісорозведення, здійсненого громадянами чи приватними юридичними особами, а саме з цими ознаками законодавець пов`язує можливість набуття таких земельних ділянок у приватну власність відповідно до ст. 56 Земельного Кодексу України та ст.12 Лісового Кодексу України. З огляду на викладене, відновлення порушеного права у цій справі має бути захищено у спосіб, визначений ст. 391 ЦК України та ч.2 ст. 152 ЗК України шляхом пред`явлення позову про повернення земельних ділянок, а не шляхом витребування спірних земельних ділянок на підставі ст. ст. 387,388 ЦК України. Тож просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

21 серпня 2023 року до суду від представника відповідача адвоката Оплачко В.О. надійшли заперечення щодо відповіді на відзив, згідно яких зазначив, що прокурором не доведено право постійного користування ДП «Київська лісова науково-дослідна станція» спірною земельною ділянкою, тому як не доведено дату виникнення права постійного користування (до набрання чинності ЗК України 25.10.2001 року, чи після), а отже відсутні підстави для застосування п. 5 Прикінцевих положень ЛК України. Зауважив, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду. В даному випадку, у позивача відсутнє зареєстроване право на спірну земельну ділянку та він фактично нею не володіє, натомість, як за відповідачем таке право зареєстроване, та вона володіє своєю земельною ділянкою фактично та відкрито. А отже, не може вважатись триваючим у часі правопорушенням відкрите володіння своєю зареєстрованою власністю. Також, не може вважатись триваючим у часі правопорушенням прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, оскільки таке рішення вичерпує свою дію відразу після його реалізації, а тому, не може бути триваючим, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.08.2023року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08.11.2023 року задоволено частково заяву керівника Вишгородської окружної прокуратури про забезпечення позову в цивільній справі, накладено арешт та заборонено державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії, втому числі реєстрації (перереєстрації), пов`язані з відчуження, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників на земельну ділянку площею 0,0568 та з кадастровим номером :03:229:0140, яка зареєстрована за ОСОБА_1 , розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.12.2023 року по справі призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та провадження у справі зупинено.

04 квітня 2024 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області поновлено провадження у цивільній справі.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03 червня 2024 року по справі призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Товариства з обмеженою відповідальністю «Український інститут незалежних судових експертиз» та провадження у справі зупинено.

04.07.2024 року до суду з Українського інституту незалежних судових експертиз надійшло повідомлення про оплату рахунку та клопотання про надання додаткових документів для проведення експертизи.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.07.2024 року провадження у справі поновлено з метою розгляду клопотання про надання додаткових документів для проведення експертизи.

07.10.2024 року представником відповідача адвокатом Боднар Б.Є. на виконання клопотання експерта долучено до матеріалів справи копію проектної документації щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 , а також відповідь ДП «Київська ЛДНС» № 27.09.2024 № 543/08 на адвокатський запит щодо надання документів перелічених у клопотанні експерта, в якій зазначено про відсутність на підприємстві таких документів та рекомендовано звернутись за зазначеною інформацією до ВО «Укрдержліспроект», яке уповноважене на надання такої інформації.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07.10.2024 року витребувано у ВО «Укрдержліспроект» належним чином завірені копії координат поворотних точок меж планшету № 5 Старопетрівського лісництва ДП «Київська ЛДНС», зокрема кварталу 164 та виділу 12 Лісовпорядкування 2003 року, а також планово картографічних-матеріалів лісовпорядкування 2012 року Старопетрівського лісництва ДП «Київська ЛДНС» та координат поворотних точок меж рамки планшета із відповідною геодезичною інформацією, оформлених відповідно до вимог Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11.12.1986 та Інструкції з проведення лісовпорядкування в єдиному державному лісовому фонді СРСР, затвердженої постановою Державного комітету СРСР по лісовому господарству від 12.09.1985 № 4. У разі відсутності зазначеної інформації в паперовому вигляді, надати її в електронному вигляді.

Заначена ухвала суду виконана не була, витребувані документи до суду не надійшли. Натомість представник відповідача у судовому засіданні долучила документи надані на адвокатський запит Генеральним директором ВО «Укрдержліспроект» Мельниченком В., а саме копію планшету № 7 Старопетрівського лісництва ДП «Київська ЛДНС» лісовпорядкування 2014 року в паперовому та електронному вигляді, а також лист Генерального директора зазначеного виробничого об`єднання № 04/10 від 04.10.2024 року, у якому зазначено, що планшети лісовпорядкування 2003 року в об`єднані відсутні.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.11.2024 року направлено зазначену цивільну справу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український інститут незалежних судових експертиз» для проведення судової земельно-технічної експертизи призначеної ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03 червня 2024 року.

26 лютого 2025 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області поновлено провадження у цивільній справі.

24 липня 2025 року до суду від представника відповідача адвоката Боднар Б.Є. надійшли додаткові письмові пояснення, у яких зазначено, що позов прокурора, на переконання відповідача, спрямований виключно на протиправне позбавлення власниці земельної ділянки, яка не накладається на землі лісового фонду, що доведено наявними у справі доказами. Протилежного позивачем не доведено. Спірна земельна ділянка була на підставі розпорядження органу місцевого самоврядування законно передана у власність добросовісній первісній власниці - ОСОБА_2 близько 13 років тому назад, і вона, як і подальші добросовісні власники, відкрито нею користувались, поліпшуючи за власний рахунок її якості. Їх право власності всі ці роки було в законному порядку зареєстровано в ДРРП (тобто офіційно визнано Державою). Зауважила, що прокурором обрано неефективний спосіб захисту права, яке він вважає порушеним.

Прокурор у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення із викладених у позові та у відповіді на відзив підстав.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог із викладених у відзиві на позовну заяву, запереченні на відповідь на відзив та додаткових поясненнях підстав.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 03.01.2012 року № 4 затверджено проект землеустрою розроблений ПП «Експертиза-центр» щодо відведення земельної ділянки та передано ОСОБА_2 безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0568 га для ведення особистого селянського господарства на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області (за межами населеного пункту).

На підставі зазначеного розпорядження 02.03.2012 року ОСОБА_2 отримала державний акт серії ЯМ № 433855 на право власності на земельну ділянку площею 0,0568 га, кадастровий номер :03:229:0140, для ведення особистого селянського господарства.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.01.2023 року № 320063729, убачається, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 07.10.2015 вказану земельну ділянку ОСОБА_2 відчужила ОСОБА_3 .

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.11.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 2276 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасовою Ю.Г., ОСОБА_3 відчужив належну йому земельну ділянку з кадастровим номером :03:229:0140 ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу № 2276 від 16.11.2020 року (право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.11.2020 на підставі рішення державного реєстратора за індексним номером 55168360).

Також встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:229:0140 на час прийняття оспорюваного розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 03.01.2012 року № 4 знаходилась за межами населеного пункту. Вказане підтверджується проектом формування меж с. Нові Петрівці та викопіюванням з технічної документації із інвентаризації земель території адміністративно-територіальної одиниці с. Нові Петрівці. Згідно з рішенням Вишгородської районної ради від 22 серпня 2013 року № 384-29-VI, спірна земельна ділянка увійшла у територію села Нові Петрівці.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Згідно із ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

ЄСПЛ звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, §35).

Відповідно до п. 24 Перехідних положень ЗК України землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук). Отже розпорядження земельними ділянками державної власності лісогосподарського призначення в межах населених пунктів Вишгородського району на даний час покладено на Вишгородську районну адміністрацію, у відповідності до вимог ст. 122, п. 24 Перехідних положень ЗК України. Тож прокурор доводячи у своєму позові, що спірна земельна ділянка частково накладається на землі лісового фонду, правомірно звернувся з вказаним позовом в інтересах держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ст. 116 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 122 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування із відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо) з урахуванням вимог частини шостої цієї статті, крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті. Обласні державні адміністрації передають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті. Київська та Севастопольська міські державні адміністрації передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах їх територій для всіх потреб, крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті. Рада міністрів Автономної Республіки Крим на території Автономної Республіки Крим передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст та за їх межами для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті, а також погоджує передачу таких земель у власність або у користування районними державними адміністраціями на їх території для будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо). Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтями 149, 150 цього Кодексу.

Згідно з п. 12 розділу Х Перехідних положень ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці другому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до вимог ст. 149 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 4 ст. 20 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Відповідно до ст. 21 ЗК України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

Згідно зі ст. 55 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

Відповідно до ст. ст. 56,57 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення.

Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.

Відповідно до ст. 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташовування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

Відповідно до частини першої та другої статті 50 Закону України «Про землеустрій» визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до ст. 48 ЛК України у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування.

Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.

У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об`єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону.

Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим, заявляючи певні позовні вимоги особа повинна нести тягар їх доказування.

Положеннями статей 77, 78 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, водночас, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з п. 3 ст.12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, позивачем до позовної заяви не додано матеріалів лісовпорядкування, які б відповідали вимогам чинного законодавства та підтверджували б відношення оспорюваної земельної ділянки до земель лісового фонду.

Так на підтвердження позовних вимог прокурором надано суду наступні документи:

-лист ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» від 23.03.2023 року № 143/04, в якому зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером :003:229:0140 візуально накладається на землі лісового фонду в кварталі 164 виділ НОМЕР_1 Старопетрвського лісництва ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» за матеріалами лісовпорядкування 2014 року. Без встановлення меж в натурі (на місцевості)неможливо точно визначити де проходять межові лінії вказаної земельної ділянки. Висновків чи погоджень на вилучення з постійного користування земель лісового фонду для відведення у власність земельної ділянки ДП «Київська ЛНДС» не надавало. Матеріали лісовпорядкування 2003 року на підприємстві відсутні.

-лист ВО «Укрдержліспроект» від 22 квітня 2016 року № 299, в якому зазначено , що земельна ділянка з кадастровим номером :02:102:0140 відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2003 року, часткового накладається на землі лісового фонду, які перебувають у користуванні ДП «Київська лісова-науково дослідна станція».

-лист Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства № 04-36/2701 від 21.12.2016 року, в якому зазначено, що управління не надавало погодження на зміну цільового призначення на земельні лісові ділянки для їх використання в цілях не пов`язаних з веденням лісового господарства щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:229:0140, яка розташована в адміністративних межах Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області

-фрагмент з публічної кадастрової карти з нанесеними межами кварталу 163 та кварталу 164 та земельної ділянки кадастровий номер :03:229:0140,

-викопіювання з планшету № 5 Старопетрівського лісництва ДП «Київська ЛДНС», квартал 163,164 лісовпорядкування 2003 року,

-витяги з проекту організації і розвитку лісового господарства ДП «Київської ЛНДС».

Натомість з тексту листа ВО «Укрдерджліспроект» від 22.04.2016 року №299 вбачається перелік земельних ділянок, які накладаються на землі ДП «Київська лісова науково-дослідна станція», (правонаступникам якого є ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція»), проте в даному переліку кадастровий номер земельної ділянки ОСОБА_3 взагалі відсутній. Заперечення прокурора, що це описка, та при формуванні зазначеної відповіді зазначене об`єднання мало на увазі спірну земельну ділянку, не заслуховують на увагу та висновків суду не спростовують.

Окрім того, у листі генерального директора ВО «Держліспроект» від 23.10.2024 року №04/1249-24, зазначено, що Планшети лісовпорядкування 2003 року в об`єднанні відсутні.

Надані позивачем витяги з проектів організації та розвитку лісового господарства також не мають доказового значення для цієї справи, адже не встановлюють ніяких обставин. Вони є лише перспективними планами (на майбутнє), які відображують наміри такого розвитку.

У свою чергу, з наданого самим позивачем листа ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» від 23.03.2023 року №143/04, вбачається, що без встановлення меж в натурі (на місцевості) неможливо точно визначити, де проходять межові лінії вказаної земельної ділянки. Матеріали лісовпорядкування 2003 року на підприємстві також відсутні.

Тобто, сама особа, яка, за твердженням позивача, є землекористувачем земель лісового фонду, офіційно повідомила, що межі таких земельних ділянок не встановлені.

Координати поворотних точок спірної земельної ділянки зазначені в проекті землеустрою містяться, які зображені в таблиці на кадастровому плані, за допомогою яких встановлюється місцерозташування спірної земельної ділянки.

Згідно опису меж, зазначеному в кадастровому плані та державному акті серія ЯМ №433855, копію якого до матеріалів справи також надав позивач, земельна ділянка межує:

від А до Б - землі загального користування;

від Б до В - землі сільської ради;

від В до Г - землі ОСОБА_2 ;

від Г до А - землі сільської ради.

Тобто, спірна земельна ділянка межує з землями сільської ради, землями загального користування та існуючим землевласником і не межує з землями лісового господарства.

Також відповідно до долученої стороною відповідача відповіді ВО «Укрдерджліспроект» від 11.09.2023р. № 04- 873 з додатком - фрагментом картографічних матеріалів з нанесеними межами кварталу 164 Старопетрівського лісництва ДП «Київська ЛНДС» за матеріалами лісовпорядкування 2014 року та межами земельних ділянок за наданими координатами, відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2014 року земельна ділянка кадастровий номер :03:229:0140 розташована поза межами лісового фонду ДП «Київська ЛНДС». Також, в ній зазначено, що провести порівняння меж за наданими координатами та матеріалами лісовпорядкування 2003 року у ВО «Укрдерджліспроект» немає можливості через знищення архіву підприємства (Акт про пожежу додається).

Пунктом 5 Розділу VII Прикінцевих положень ЛК України встановлено, що до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Законодавцем визначено, що планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2022 року у справі №619/2766/19, викладено висновок, що доказами накладення однієї земельної ділянки на іншу повністю чи частково або відсутність такого накладення, у разі розбіжності у правовстановлюючих документах на землю та/або документації із землеустрою, є документи, сформовані кадастровим реєстратором в межах процедури державної реєстрації земельної ділянки за заявою власника або користувача, майбутнього власника або користувача, або висновки експерта у земельно-технічній експертизі. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом 17.09.2024 у справі №686/27476/21.

Так, відповідно до висновку за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 21.02.2025 року № 416/02-2025 межі земельної кадастровим номером 021886001:03:229:0140, яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.11.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасовою Ю.Г., реєстр. № 2276, не накладається на межі земель лісового фонду, а саме земель, які знаходяться на праві постійного користування у ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція», яке є правонаступником ДП «Київська лісова науково-дослідна станція. Межі земельних ділянок ДП «Київська лісова науково-дослідна станція», правонаступником якого є ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція», а також місцерозташування (місцеположення), згідно наданих до позовної заяви планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування на момент виділення земельної ділянки :03:229:0140 у власність ОСОБА_2 , були не визначені та не встановлені, оскільки планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, не мали координат поворотних точок меж, як передбачено п. 1.4.1. Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1: 1000 та 1:500 (ГКЗФБ-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографи та кадастру від 09.04.1998 № 56.

Так під час дослідження поставлених перед експертом питань, останньою встановлено наступне.

Дослідивши конфігурацію виділу 12 кварталу 164, які зображені малюнках № 2 № НОМЕР_2 (а.с.22, том № 1. а.с. 173, том № 1), можливо зазначити, що вищезазначений квартал суттєво між собою відрізняється конфігурацію місцерозташуванням.

Дослідивши викопіювання з планшету № 5 Старопетрівського лісництва 117 «Київська ЛНДС», квартал 163, 164 Лісовпорядкування 2003 р. (Масштаб 1:1000) (a.c. 22. том № 1. малюнок № 2. № 4) можливо зазначити, що даний планшет не містить інформацію про те, що складений за топографо-геодезичними даними землеустрою та матеріалами топографо-геодезичних зйомок за результатами яких повинен був складний геожурнал та формуляр-документ, у якому записуються всі основні дані вибраної технологічної схеми і точності знімання, відомості про прийняту систему координат і висот, що суперечить Інструкції з проведення лісовпорядкування в єдиному державному лісовому фонді СРСР, затвердженої постановою Державного комітету СРСР по лісовому господарству від 12.09.1985 № 4. Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11.12.1986, Інструкцією з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 тa 1:500 (ГКЗФБ-2.04-02-98) затвердженою наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру від 09.04.1998 № 56.

Координати поворотних точок меж, які зазначені на планшеті № 7 (а.с.119, том № 2) визначені у невідомій системі. Планшет не містить інформацію про те, що складений за топографо-геодезичними даними землеустрою та матеріалами топографо-геодезичних зйомок за результатами яких повинен був складений геожурнал та формуляр-документ, у якому записуються всі основні дані вибраної технологічної схеми і точності знімання, відомості про прийняту систему координат і висот, що суперечить Інструкції з проведення лісовпорядкування в єдиному державному лісовому фонді СРСР, затвердженої постановою Державного комітету СРСР по лісовому господарству від 12.09.1985 № 4, Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11.12.1986. Інструкцією з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКЗTA-2.04-02-98), затвердженою наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру від 09.04.1998 № 56.

Водночас необхідно зазначити, що при відведенні земельної ділянки ОСОБА_2 , діяли матеріали лісовпорядкування 2003 року.

Як вже, раніше зазначалося, що викопіювання з планшету № 5 Старопетрівського лісництва ДП «Київська ЛНДС», квартал 163, 164 Лісовпорядкування 2003 р. (Масштаб 1:1000) (а.с. 22, том № 1, малюнок № 2, № 4) не містить координати поворотних точок меж земель лісового фонду, відсутня інформація про те, що складений за топографо-геодезичними даними землеустрою та матеріалами топографо-геодезичних зйомок за результатами, яких повинен був складний геожурнал та формуляр-документ, у якому записуються всі основні дані вибраної технологічної схеми і точності знімання, відомості про прийняту систему координат і висот, що суперечить Інструкції з проведення лісовпорядкування в єдиному державному лісовому фонді СРСР, затвердженої постановою Державного комітету СРСР по лісовому господарству від 12.09.1985 № 4, Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11.12.1986, Інструкцією з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженою наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру від 09.04.1998 № 56.

Отже, матеріали лісовпорядкування, планшети, схеми, фрагменти із публічної карти, не містять координати поворотних точок меж земель лісового фонду, інформацію про систему координат та іншу необхідну інформацію за допомогою якої встановлюється місцерозташування (місцеположення) земельних ділянок, у зв`язку з чим не можливо встановити місцеположення (місцерозташування) земель лісового фонду, які знаходяться на праві постійного користування у ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція», яке є правонаступником ДП «Київська лісова науково-дослідна станція.

Зазначений висновок експерта позивачем належними, допустимими та достатніми в своїй сукупності доказами не спростовано.

Право постійного користування ДП «Клавдієвська ЛНДС» на спірну земельну ділянку, як і її накладання на землі лісового фонду прокурором не доведено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 03.01.2012 року № 4 про передачу у приватну власність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства прийнято в межах своїх повноважень та відповідно до вимог чинного на той час законодавства.

Отже, враховуючи приписи змагальності та диспозитивності судового розгляду, позовні вимоги прокурора є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 9 ст.158 ЦПК України слід скасувати заходи забезпечення позову, застосовані у цій справі згідно ухвали суду від 08.11.2023 року.

З урахуванням положення ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову керівника Вишгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Вишгородської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державне підприємство «Клавдієвське лісова науково-дослідна станція» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову та зняти арешт, а також заборону державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії, втому числі реєстрації (перереєстрації), пов`язані з відчуження, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників на земельну ділянку площею 0,0568 з кадастровим номером :03:229:0140, яка зареєстрована за ОСОБА_1 , розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, накладені відповідно до ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 08 листопада 2023 року по справі № 363/2569/23.

Повне судове рішення складено 26 вересня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Керівник Вишгородської окружної прокуратури Київської області, , знаходиться за адресою: 07301, Київська область, Вишгородський р-н., м. Вишгород, вул. Кургузова, 13 в інтересах держави в особі: Вишгородської районної державної адміністрації, , знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Шевченка, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державне підприємство «Клавдієвське лісова науково-дослідна станція» (місцезнаходження: 07850, Київська обл., Бучанський р-н., смт. Клавдієво-Тарасове, вул. Вербна, буд. 4.

Суддя Д.А. Свєтушкіна