Справа № 274/4888/25 Провадження № 2/0274/1997/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2025 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б., за участю секретаря судового засідання Павлюк-Жук А.В.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про передачу до Верховного Суду для визначення підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, який зареєстровано 24.07.2021 Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1105.

Ухвалою суду від 16.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі.

17.09.2025 до суду через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшло клопотання від представника відповідача адвоката Куц В.В. про передачу до Верховного Суду для визначення підсудності цивільної справи № 274/4888/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Заяву представник відповідача обгрунтовує тим, що справа не може бути розглянута даним судом, оскільки обидві сторони проживають за межами України. Зокрема, позивач безпосередньо перед початком повномасштабної війни виїхав до Польщі, якимось чином отримав громадянство Румунії, при цьому змінивши латинську літерацію свого прізвища та приховавши цивільний стан одруження, але проживає в Польщі, а відповідачка вже після початку війни виїхала до Польщі і в даний час там проживає та працює.

Учасники провадження в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином.

Представник позивача просить відмовити у задоволенні клопотання про передачу справи за підсудністю у поданих письмових запереченнях. В обгрунтування вказує, що сторони є громадянами України, зареєстровані в Україні, а доказів постійного проживання закордоном відповідачем не надано. Вважає, що тимчасове перебування громадян України за межами України не є підставою для визначення підсудності.

Суд, ознайомившись із поданим клопотанням, матеріалами справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому ст. 33 цього Кодексу, одноособово.

Отже, Верховний Суд визначає підсудність справ за участю громадян України або громадянина України та іноземця, якщо обидві сторони проживають за межами України.

Водночас, докази, оцінені судом, повною мірою не дають підстав для висновку, що станом на час вирішення питання про підсудність справи сторони у справі проживають поза межами України.

За правилами ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Ураховуючи відсутність доказів на підтвердження факту проживання сторін за межами України, правові підстави для визначення підсудності справи суддею Верховного Суду відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру за № 1575409 від 16.07.2025, відповідач має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

До матеріалів свого клопотання представник відповідача долучив копії довіреності з гугл-перекладом, дозвіл на проживання і працю відповідача, трудовий договір, договір оренди житла, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера (песеля), які складені іноземною мовою, а саме польською.

Так, положеннями ч. 1 ст. 9 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство в судах проводиться державною мовою.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно з ч. 3 ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

Великою Палатою Верховного Суду неодноразово наголошувалося, що процесуальні документи мають подаватися до суду лише державною мовою (справа № 9901/12/20, провадження № 11-56заі20, справа № 826/7329/17, провадження № 11-28заі21).

У випадку, коли документ складений іноземною мовою, до суду подається переклад документа на державну мову України.

Засвідчення вірності перекладу документів з однієї мови на іншу здійснюється нотаріально, у порядку, передбаченому ст. 79 Закону України «Про нотаріат».

Разом з тим, представником відповідача не долучено переклад зазначених документів на державну мову України, що позбавляє суд дослідити їх зміст.

Отже, звертаючись до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, позивачем було надано позов із дотриманням правил підсудності.

Ураховуючи, що відомостей про те, що на даний час позивач та відповідач постійно проживають за межами України матеріали цивільної справи не містять, суд приходять до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про направлення справи до Верховного Суду для визначення підсудності в порядку ст. 29 ЦПК України.

Керуючись ст. 29 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у передачі до Верховного Суду для визначення підсудності цивільної справи № 274/4888/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА