КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/739/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 січня 2024 року в складі судді Хайнацького Є. С.,

встановив:

20.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (ТДВ СК «Альфа-Гарант»), ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 березня 2022 року, приблизно о 10 год. 00 хв., в с. Пантаївка Кіровоградської області, на заїзді до прилеглої території АЗС «Партнер» сталося зіткнення автомобіля Nissan-Rogue, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля Kia-Sorento, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Вказана дорожньо-транспортна пригода ( ДТП) сталася з вини відповідача, про що свідчить складений учасниками ДТП протокол та відео з місця події, висновок експерта автотехніка та транспортного трасолога №3-09/22 від 30 вересня 2022 року.

Згідно з висновком експерта, на ділянці дороги ( біля АЗС «Партнер») на вул. Магістральна, 2 в с. Пантіївка Кіровоградської області організацією дорожнього руху передбачено рух виключно в одній смузі руху в зустрічних напрямках; смуги зустрічного руху відокремлені суцільною лінією горизонтальної дорожньої розмітки 1.1, яка на ділянці прилеглої (з лівого боку) території АЗС «Партнер» ( з одностороннім рухом на АЗС) має два розриви в осьовій 1.1 (один для заїзду, а інший для виїзду із АЗС).

Першим з двох автомобілів- учасників даної ДТП рухався автомобіль Kia-Sorento, який виконував лівий поворот для заїзду на АЗС в розриві лінії 1.1, а попутний з ним автомобіль Nissan-Rogue виконував обгін по смузі зустрічного руху за межами суцільної осьової лінії 1.1 в зоні заїзду на прилеглу територію АЗС.

Водій автомобіля Kia-Sorento ОСОБА_1 не мав передбачати та очікувати, що хтось буде виконувати обгін по стороні зустрічного руху поза межами суцільної особової лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 при проїзді повз АЗС.

Небезпечна і аварійна дорожні ситуації в даному випадку були створені одноособовими діями водія автомобіля Nissan-Rogue ОСОБА_2 , які суперечили вимогам п.п. 1.2, 1.5, 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР та суцільної особової лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ПДР.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження №2645-2649/22-26 від 20 вересня 2022 року, загальна сума майнової шкоди, завданої ОСОБА_1 в результаті ДТП становить 81 779,85 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Nissan-Rogue, державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204483181 від 14.06.2021.

Позивач повідомив страхову компанію про настання страхового випадку та подав заяву про виплату страхового відшкодування, яка задоволена не була.

Позивач зазначав, що внаслідок даної ДТП йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 30 000 грн.

З урахуванням викладеного просив суд:

- стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 81 779,85 грн;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.

Також просив відшкодувати судові витрати по справі.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 19 січня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

06.03.2024 ТДВ СК «Альфа-Гарант» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 січня 2024 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 676,70 грн.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що 07.03.2022 ОСОБА_2 надав повідомлення про настання ДТП, в якому заперечив свою вину і зазначив, що вважає винним у настанні вказаної вище ДТП водія транспортного засобу Kia-Sorento ОСОБА_1

22.03.2022 відповідач отримав повідомлення про настання ДТП від позивача та заяву про виплату страхового відшкодування.

26.03.2022 представником відповідача було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу Kia-Sorento, про що було складено відповідний протокол.

Дослідивши надані повідомлення про ДТП (європротокол), повідомлення про настання ДТП від учасників пригоди, відповідач дійшов висновку про те, що з даного повідомлення неможливо встановити винного у скоєнні ДТП та вказане повідомлення не підтверджує те, що винною особою у даній ДТП є саме водій Nissan-Rogue ОСОБА_2 .

Згідно висновку експертного дослідження №22 від 30.05.2022 автотехнічного дослідження обставин та механізму ДТП за участю транспортного засобу Nissan-Rogue та Kia-Sorento, в даній ДТП, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля Kia-Sorento вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 ПДР, яка знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, при виконанні якого, останній мав технічну можливість своїми односторонніми діями попередити зіткнення з автомобілем Nissan-Rogue.

Відповідно до п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористались.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України ( в редакції, що діяла на час відкриття апеляційного провадження) передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 06 березня 2022 року в с. Пантаївка Кіровоградської області, на заїзді до прилеглої території АЗС «Партнер» сталася ДТП за участю автомобіля Nissan-Rogue, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля Kia-Sorento, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Учасники ДТП скористалися правом на складення спільного повідомлення про ДТП - «європротокол».

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Nissan-Rogue, державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204483181, чинного на момент ДТП. Страховиком є ТДВ СК «Альфа-Гарант».

07 березня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням особи, відповідальність якої застраховано, про дорожньо-транспортну пригоду за участю транспортного засобу винуватця - Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 . Останній зазначив, що швидкість його руху до моменту зіткнення була 70 км/год. (а.с.149, 150).

22 березня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду потерпілого, в якому зазначив, що учасниками ДТП було складане спільне повідомлення (європротокол), а також подав заяву про страхове відшкодування.

Позивачем ОСОБА_1 було надано транспортний засіб для огляду, що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу (а.с.151, 152).

30 травня 2022 року експертом ОСОБА_3 на замовлення страховика складено висновок експертного дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, згідно якого:

- в даній дорожньо-транспортній ситуації, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля Kia Sorento, д/з НОМЕР_2 , ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 ПДР, яка знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, при виконання якого останній мав технічну можливість своїми односторонніми діями попередити зіткнення з автомобілем Nissan Rogue, д/н НОМЕР_1 ;

- в даній дорожньо-транспортній ситуації, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля Nissan Rogue, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_4 невідповідності вимогам п. 14. 6 ПДР не має підстав технічного характеру;

- в даній дорожньо-транспортній ситуації встановити чи маються в діях водія автомобіля Nissan Rogue, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_4 невідповідності вимогам ПДР, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, не надається можливим, в зв`язку з відсутністю комплексу необхідних вихідних даних.

22 липня 2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» складено страховий акт №ЦВ/22/1693 про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки водій забезпеченого транспортного засобу не винен, згідно заключення транспортно-трасологічного дослідження.

30 вересня 2022 року, на підставі заяви адвоката ОСОБА_1., судовим експертом ТОВ «Столичне бюро судових експертиз» складено висновок експерта №3-09/22 автотехніка та транспортного трасолога по факту ДТП з участю автомобілів Nissan-Rogue НОМЕР_1 та Kia Sorento НОМЕР_2 .

Відповідно до вказаного висновку, з причин, наведених в дослідницікій частині даного висновку, і небезпечна, і аварійна дорожні ситуації в даному випадку були створені одноособовими діями водія автомобіля Nissan-Rogue НОМЕР_1 ОСОБА_2 , які суперечили вимогам п.п. 1.2, 1.5, 2.3 б), 12.1, 13.1 ПДР та суцільної осьової лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ПДР.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження від 20 вересня 2022 року №2645-2649/22-26, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Kia Sorento, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження при ДТП 06.03.2022, складає 81 779,85 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову до відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант», суд першої інстанції виходив з того, що учасники ДТП скористались правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду, яке містить визнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні даної ДТП. При цьому страховик не довів відсутність вини останнього у настанні даної ДТП.

Відмова страхової компанії не ґрунтується на жодній із передбачених статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстав, не враховує оформлення учасниками спільного повідомлення про ДТП і її фактичні обставини.

При визначенні суми відшкодування судом першої інстанції взято до уваги розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» від 17 листопада 2011 року №698, відповідно до якого максимальний розмір страхової виплати становив 50 000 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

У пунктах 61 та 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. У примітці до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у виплати позивачу страхового відшкодування слугувало те, що водій забезпеченого транспортного засобу не був винен в даній ДТП. Підставою для такого висновку слугувало проведене на замовлення страховика експертне дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди від 30 травня 2022 року експертом ОСОБА_3.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Оцінивши наданий експертом ОСОБА_3 висновок, апеляційний суд дійшов висновку про те, що останній не є належним доказом по справі з таких підстав.

Так, відповідно до змісту вказаного висновку, експерт взяв до уваги такі вихідні дані: «Водій автомобіля Nissan Rogue, д/н НОМЕР_1 ОСОБА_5 надав наступні пояснення про обставини пригоди: «… Рухаючись по трасі в напрямку міста Знам`янка, я совершав обгін транспортного засобу переді мною на машині Kia Sorento, яка рухалась в том же напрямку, водій Kia повернув ліворуч на АЗС, я став гальмувати і проізошло ДТП …» Швидкість руху до моменту зіткнення 5 км/год».

Разом з тим, в повідомленні ОСОБА_2 про дорожньо-транспортну пригоду, яке було надана страховиком, останній зазначив, що швидкість руху його автомобіля до моменту зіткнення була 70 км/км.

Невідповідність у вихідних даних призвело до помилковості висновків цього експерта в цілому.

Крім цього, згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Висновок експерта ОСОБА_3 не містить зазначення, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Поряд з цим, висновок експерта №3-09/22 автомеханіка та транспортного трасолога по факту ДТП з участю автомобілів Nissan-Rogue НОМЕР_1 та Kia Sorento НОМЕР_2 , щодо створення одноосібними діями водія ОСОБА_2 , які суперечили вимогам п.п. 1.2, 1.5, 2.3 б), 12.1, 13.1 ПДР та суцільної осьової лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ПДР, та створили аварійну та небезпечну дорожньою ситуацію, внаслідок чого сталося ДТП, містить попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Останній відповідає обставинам даної ДТП, поясненням водіїв та не суперечить сукупності інших доказів по справі, а тому є належним, допустимим та достатнім висновком по справі.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» не довела належними та допустимими доказами тієї обставини, що вина водія застрахованого транспортного засобу в даній ДТП була відсутня, а його відмова у виплаті страхового відшкодування ґрунтувалась на вимогах закону.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права, судом не допущено порушення процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення, а тому рішення суду в оскаржуваній частині необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 353, 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 січня 2024 року в частині задоволених позовних вимог до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук