УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 рокуСправа № 495/9648/22
Номер провадження 2/495/417/2025

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Мишка В.В.,

при секретарі Федоровій Л.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд» про визнання майнових прав на об`єкт інвестування,

В с т а н о в и в :

01.12.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд» про визнання майнових прав на об`єкт інвестування.

02.12.2022 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Боярський О.О./ відкрито провадження по цивільній справі №495/6948/22. Призначено підготовче судове засідання.

02.12.2022 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Боярський О.О./ заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд» про визнання майнових прав на об`єкт інвестування задоволено. Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Південбуд» відчуження майнових прав на об`єкт інвестування - однокімнатну квартиру загальною площею 58,1 кв.м., будівельний номер 69, на п`ятому поверсі, у третій секції житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Договору від 16.07.2008 року №69-5-3 (переуступка по договору від 15.08.2005 р.) про дольову участь у будівництві жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

21.03.2023 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Боярський О.О./ виправлено описки.

Згідно розпорядження керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи №326 від 28.02.2024 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільна справа №495/9648/22 передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Анісімовій Н.Д.

29.02.2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Анісімова Н.Д./ прийнято справу до свого провадження. Призначено підготовче судове засідання.

Згідно розпорядження в.о. керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи №1693 від 24.07.2025 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільна справа №495/9648/22 передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В.

25.07.2025 року Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області прийнято справу до свого провадження. Призначено підготовче судове засідання.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не відомі.

У судове засідання представник відповідача ТОВ «Південбуд» Мензаренко Ю.М. не з`явився, однак подав до суду заяву про скасувння заходів забезпечення позову, які накладені ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2022 року у цивільній справі №495/9648/22 та передачу цивільної справи №495/9648/22 до Господарського суду Одеської області для подальшого розгляду у справі №916/4644/15 про банкрутство боржника ТОВ «Південбуд». Обґрунтовуючи тим, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.01.2016 року порушено провадження у справі №916/4644/15 про банкрутство. ТОВ «Південбуд». Постановою Господарського суду Одеської області від 30.08.2023 року боржника ТОВ «Південбуд» визнано банкрутом.

Дослідивши заяву, матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Водночас, відповідно до п. 8) ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

21 жовтня 2019 року почав діяти Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, визначено, що цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу, подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Частиною 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.01.2016 року відкрито провадження у господарській справі № 916/4644/15 про банкрутство ТОВ «Південбуд».

А тому судом в даному випадку застосовується вимоги ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно ч. 2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд у межах справи про банкрутство розглядає всі майнові спори за участю боржника незалежно від того, якою стороною спору він є (відповідачем чи позивачем).

З введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах дійшла висновку, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (постанови від 15 січня 2020 року по справі № 607/6254/15-ц, від 28 січня 2020 року по справі № 50/311-б).

Процесуальний закон визначає правило виключної підсудності справ про банкрутство та справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, незалежно від моменту виникнення таких вимог, серед іншого справ за позовами з майновими (грошовими) вимогами до боржника, позовне провадження у яких відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство відповідача, стосовно яких у ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено імперативну вимогу їх передачі до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, для розгляду по суті спору в межах цієї справи.

Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 14 травня 2020 року у справі № 903/69/18 зазначає, що Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо концентрації всіх спорів у межах справи про банкрутство. Так, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом , який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника. Така ж правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 918/420/16, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 908/4057/14, від 11 липня 2018 року у справі № 922/3040/17, від 29 листопада 2019 року у справах № 908/130/15-г, № 923/1194/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 921/557/15-г.

Законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Таке врегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Дана позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, де зазначено, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому, таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що дана цивільна справа підлягає передачі до Господарського суду Одеської області, яким відкрито провадження у справі про банкрутство відповідача у даній цивільній справі.

Згідно з п. 1) ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Тим самим, ЦПК України передбачив лише передачу цивільних справ між судами загальної юрисдикції для дотримання територіальної юрисдикції.

Відповідно до ст.10 ч. 9 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

А відтак, беручи до уваги спеціальні норми Кодексу України з процедури банкрутства щодо надіслання справ до господарського суду, застосовуючи аналогію закону щодо передачі справ за підсудністю, дану цивільну справу слід передати до Господарського суду Одеської області, яким відносно відповідача ТОВ «Південбуд» відкрито провадження у господарський справі №916/4644/15 про банкрутство та в провадженні якого перебуває дана господарська справа.

Крім того, суд зазначає, що підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2022 року у цивільній справі № 495/9648/22, з наступних підстав.

Як випливає зі змісту ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За змістом ч. 1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

У відповідності до ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження, виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута, аналізує фінансовий стан банкрута, виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу, заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належить йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

З наведеного випливає, що підставою для скасування арешту майна божника, а також обмежень в його розпорядженні є наявність рішення господарського суду, що набрало сили закону, про визнання боржника банкрутом.

Господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, наділений процесуальними повноваженнями скасовувати арешт або інші обмеження щодо розпорядження майном боржника, накладені судами інших юрисдикцій задля забезпечення приватноправових інтересів третіх осіб (правові висновки Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №б-50/112-09).

Накладення арештів на майно боржника чи інших обмежень щодо розпорядження майном боржника, визнаного банкрутом, для забезпечення приватноправових інтересів третіх осіб має тягнути за собою скасування таких арештів чи інших обмежень щодо розпорядження майном боржника.

При цьому, зняття заборон та арештів із майна боржника у порядку ст.59 Кодексу України з процедур банкрутства є безумовним і стосується будь-яких органів і посадових осіб.

Отже, господарський суд компетентний скасувати арешти на майно боржника чи інші обтяження його майна, накладені іншими органами (нотаріусом, судами на забезпечення позовних вимог) у випадку введення ліквідаційної процедури боржника та включення майна боржника до складу ліквідаційної маси в ході провадження у справі про банкрутство. При цьому зняття заборон та арештів із майна боржника в порядку Закону про банкрутство є безумовним, стосується будь-яких органів і посадових осіб та не потребує сплати ніяких коштів. Такі правові позиції містяться у постановах Вищого господарського суду України від 01.09.2010 №25/23/10 та від 15.05.2016 №19/22-10.

Разом з тим арешти, накладені під час розгляду цивільної справи, були призвані забезпечити цивільний позов, тому вирішуючи питання про доцільність збереження означених заходів, суд має керуватися внормованою саме цивільним процесуальним законодавством процедури щодо скасування заходів забезпечення позову.

Як зазначено судом, за змістом ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд має право скасувати застосовані судом заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином, заходи забезпечення позову накладені ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2022 року підлягають скасуванню, а матеріали справи підлягають передачі на розгляд за підсудністю до Господарського суду Одеської області, в провадженні якого перебуває господарська справа № 916/4644/15, відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд» про банкрутство.

Керуючись ст. ст. 31, 187, 259, 261, 268, 353-355 ЦПК України; ст. 7, 59, 61 Кодексу України з процедур банкрутства, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2022 року у цивільній справі № 495/9648/22 в частині заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Південбуд» відчуження майнових прав на об`єкт інвестування - однокімнатну квартиру загальною площею 58,1 кв.м., будівельний номер 69, на п`ятому поверсі, у третій секції житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Договору від 16.07.2008 року №69-5-3 (переуступка по договору від 15.08.2005 р.) про дольову участь у будівництві жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Матеріали цивільної справи № 495/9648/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд» про визнання майнових прав на об`єкт інвестування - передати на розгляд за підсудністю до Господарського суду Одеської області, в провадженні якого перебуває господарська справа № 916/4644/15, відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Південбуд» про банкрутство.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 29.09.2025 року.

Суддя: Віталій МИШКО