Справа № 459/2779/25
Провадження № 2/459/846/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року Шептицький міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Горощук А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача.

Ухвалою Шептицького міського суду Львівської області від 19.08.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті.

27.08.2025 від представника позивача через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надійшло клопотання, у якому остання просить закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, а також просить повернути ТОВ «Споживчий центр» сплачений судовий збір. В обґрунтування даного клопотання представник посилається на те, що заборгованість відповідача перед позивачем повністю сплачена, що свідчить про відсутність предмету спору, що є підставою для закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

У судове засідання, яке відбулося 19.09.2025 учасники не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду даної справи, підтвердження чого містяться в матеріалах справи.

В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача по розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань не подавав, відомості щодо поважності причин неявки у матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Всебічно та повно дослідивши матеріали справи та подане представником позивача клопотання про закриття провадження у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 12.05.2024-100002119 від 12.05.2024 у розмірі 32800 грн., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Із заяви про закриття провадження у справі, яка скерована до суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» 27.08.2025 вбачається, що відповідач погасив заборгованість у повному обсязі, у зв`язку з чим позивач вважає, що на даний час відсутній предмет спору.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц, від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 та від та від 23 грудня 2020 року у справі № 522/8782/16-ц.

Отже, сама по собі сплата відповідачем заборгованості за кредитним договором після відкриття провадження у справі не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір, а тому відсутні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що фактичний зміст клопотання представника позивача свідчить про відмову позивача від позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Відтак, суд керується пунктом 4 частини 1 статті 255 ЦПК України та вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю за відмовою позивача від позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Представником позивача у заяві про закриття провадження у справі було заявлено клопотання про повернення ТОВ «Споживчий центр» сплаченого судового збору за платіжною інструкцією №СЦ 00030817 від 06.08.2025 у розмірі 2422,40 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Загальними правилами розподілу судових витрат у вигляді судового збору передбачено, що такі витрати можуть бути покладені судом на самого платника судового збору, або на іншу сторону, або відшкодовані з державного бюджету особі, яка його сплатила.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Питання повернення судового збору врегульовано статтею 7 Закону України «Про судовий збір», яка містить вичерпний перелік підстав, за наявності яких сплачена сума судового збору за ухвалою суду повертається з державного бюджету особі, яка його сплатила.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки провадження у справі закрито у зв`язку відмовою позивача від позову, суд приходить висновку, що у позивача не виникло право на повернення сплаченого судового збору на підставі статті 7 Закону України «Про судовий збір», яка містить вичерпний перелік підстав для повернення судового збору.

У випадку, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, як підстава для відшкодування судових витрат застосовується частина 3 статті 142 ЦПК України, відповідно до якої у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не звертався із заявою про стягнення понесених ним витрат у виді сплати судового збору з відповідача.

Відтак, оскільки провадження у даній справі закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відмовою позивача від позову, вимога про повернення судового збору не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 255, ст. 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про закриття провадження у справі задовольнити частково.

Закрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У задоволенні клопотання в частині повернення судового збору, сплаченого за подання позовної заяви - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали). Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дана ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повна ухвала складена 19.09.2025.

Суддя: М. В. Мельникович