УХВАЛА

судового засідання

01 жовтня 2025 рокуСправа №446/274/23
Провадження № 2/451/376/25

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Магонь О.З.

секретар судового засідання Федорук І.Б.

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Медвідь В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Радехові в залі суду цивільну справу №446/274/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ частки із майна, яке знаходиться у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності,

установив:

Стислий виклад позиції учасників справи

8 лютого 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про виділ частки із майна, яке знаходиться у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до свідоцтва на право на спадщину за законом від 22 червня 1994 року вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 частку житлового будинку на АДРЕСА_1 , який згідно із відомостями прав власності на нерухоме майно знаходиться у спільній частковій власності з ОСОБА_3 . Позивач зазначає, що вона вирішила виділити із спільної часткової власності у вказаному вище будинку належне їй майно, а саме житлові кімнати та підсобні приміщення. Коли вона запропонувала ОСОБА_3 зробити це в нотаріальному порядку та припинити спільну часткову власність, остання їй відмовила. Вказані обставини змусили позивача звернутись з цим позовом до суду, оскільки знаходження майна у спільній частковій власності порушує її права і не дає можливості розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд, а її права підлягають захисту судом. Крім того, зазначає, що при прийнятті відповідною комісією новозбудованого будинку на АДРЕСА_1 і введенні його в експлуатацію 10 липня 1973 року між співвласниками ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , володіючи згідно юридичних документів по 1/2 його частині зі спільним входом і в`їздом (належність домоволодіння на праві приватної власності ОСОБА_5 , договір дарування його 1/2 частини 20.05.1969 ОСОБА_6 ) з метою відкриття окремого входу і в`їзду в свої частини і на відповідних умовах була укладена угода поділу приміщень новобудови, підвал, І поверх, мансарда відповідно їх розташування на виділених для обслуговування земельних ділянках, кожному по 0,006га. Членами приймальної комісії складено два окремих акти прийомки і введення в експлуатацію новобудови, як окремих об`єктів з вказаною різною поштовою адресою. Акти підписані членами приймальної комісії і співзабудовниками. Акти прийомки затвердженні рішенням Кам`янка-Бузького міськвиконкому № 60 від 19.07.1973, в якому вказано, що згідно вказаної домовленості ОСОБА_6 в користуванні 3/4 частини новобудови (не 1/2), ОСОБА_5 1/4 частина новобудови (не 1/2). Так розташована новобудова на земельних ділянках. На сьогоднішній день ні спадкоємці ОСОБА_5 , ні ОСОБА_6 не оспорювали факт поділу домоволодіння згідно домовленості від 10.07.1973, ні факт юридичної належності ОСОБА_5 і ОСОБА_6 за їх життя по 1/2 домоволодіння. 1/2 частку майна ОСОБА_5 успадкував за заповітом ОСОБА_4 . Так як поділ домоволодіння згідно домовленостей від 10.07.1973 не був зареєстрований, після смерті ОСОБА_5 , на виконання ухвали Кам`янка-Бузького райсуду ЧМБТІ 22.07.1977 розробило детальний поділ приміщень будинку в натурі, де вказано їх розмір і ціна, - з розрахунку 1/2 і 1/2 (договір дарування 1/2 від 20.05.1969, заповіт на 1/2 від 02.09.1976), 1/3 і 2/3; 1/4 і 3/4 (домовленість поділу від 10.07.1973 та рішення Кам`янка-Бузького міськвиконкому « 60 від 10.07.1973). Як видно з висновку № 13 будівельно-технічної експертизи ЧМБТІ поділу приміщень новобудови в натурі (підвал, І поверх, мансарда) вирішальним є їх розташування на земельній ділянці, виділеній для обслуговування. Незалежно від часток (1/2 і 1/2; 1/3 і 2/3; 1/4 і 3/4) виділяються одні і ті ж приміщення будівлі, що розташовані на цих ділянках. Різниця тільки в розмірі грошової компенсації, що передбачено частинами 1, 3 ст. 358 ЦПК України згідно користування (1/4 і 3/4) і належності (1/2 і 1/2). Текст висновку № 13 будівельно-технічної експертизи ЧБТІ від 22.07.1977 з розрахунку 1/2 і 1/2 (ст. 4, 5); 1/3 і 2/3 (ст. 7, 8); 1/4 і 3/4 (ст. 10, 11) в перекладі з російської мови. 1-му співвласнику (кв. АДРЕСА_2 ) залишити в користуванні в житловому будинку приміщення під літерами 2-9 гіл. 3,5 м2, 2-10 пл. 1,5 м2, 2-11 пл. 11,8 м2, 2-8 пл. 24,30 м2, всього площею 41,1 м2 вартістю 4022,87 крб. В мансарді приміщення під літерами 1-18 пл. 21,2 м2, половину приміщення 1-16 пл. 9,2 м2. Всього площею 30,6 м2 вартістю 1806.62 крб. В підвалі приміщення під літерою III площею 16,1 м2, фактичною вартістю 1163,49 крб, вхід в підвал вартістю 25 крб, раковина фактичною вартістю 7,50 крб. Крім того залишити в користуванні сарай дерев`яний, фактичною вартістю 116 крб, уборну дерев`яну фактичною вартістю 45 крб. Загальна фактична вартість даної частини домоволодіння буде складати 7175,48 крб. Другому співвласнику (кв. АДРЕСА_3 ) залишити в користуванні в житловому будинку 1-3 пл. 4,2 м2, 1-4 пл. 9,2 м2, 1-5 пл. 3,10 м2, 1-6 пл. 23,9 м2, 1-7 пл. 21,9 м2, всього площею 62,70 м2, фактичною вартістю 6137,08 крб. В мансарді приміщення 1-14 пл. 10,7 м2, 1-15 пл. 2,50 м2, 1-13 пл. 8,50 м2, 1-17 пл. 23,0 м2, половину приміщення 1-16 пл. 9,1 м2. Всього площею 53,8 м2, фактичною вартістю 3176,85 крб, сантехнічні прилади фактичною вартістю 72,5 крб. В підвалі приміщення під літерою І площею 15,8 м2, II площею 37,7 м2, фактичною вартістю 2956,29 крб., вхід в підвал вартістю 26 крб. Прибудову вартістю 1448 крб, вхід фактичною вартістю 68 крб. Крім цього залишити в користуванні сарай цегляний фактичною вартістю 1987 крб, уборну цегляну фактичною вартістю 216 крб, обмостку фактичною вартістю 59 крб. Загальна фактична вартість даної частини будинку рівна 16197,22 крб. У спільному користуванні співвласників залишити криницю. Горищем користуватися кожному власнику над своїми приміщеннями. При даних варіантах користування необхідно в мансарді в приміщенні 1-16 поставити перегородку. Першому співвласнику (кв. АДРЕСА_2 ) зробити вихід на горище. План приміщень в основній частині будинку станом на 29.06.1973, 1977р. при виготовленні та долученій до відповіді № 3450 на адвокатський запит від 23.09.2022 ідентичні на 100%, жодних змін, в тому числі і в мансарді. Приміщення будинку, які знаходяться в спільній частковій власності з ОСОБА_3 є ізольовані: Квартира АДРЕСА_3 ( ОСОБА_3 ): Прибудова - 1-1 площею 13,3 м2, 1-2 площею 9,2 м2, 1-12 площею 13,3 м2 (мансарда). І поверх - 1-3 площею 4,2 м2, 1-4 площею 9,2 м2, 1-5 площею 3,1 м2, 1-6 площею 23,9 м2, 1-7 площею 21,9 м2. Мансарда - 1-13 площею 8.5 м2, 1-14 площею 10,7 м2, 1-15 площею 2,30 м2, 1-16 1/2 площею 9.1 м2, 1-17 площею 23 м2. Підвал - І площею 15.8 м2, II площею 23,4 м2. Квартира АДРЕСА_2 ( ОСОБА_1 ): І поверх 2-8 площею 24,3 м2, 2-9 площею 3,50 м2, 2-10 площею 1,50 м2, 2-11 площею 11,8 м2. Мансарда - 1-18 площею 21.4 м2, 1/2 1-16 площею 9,2 м2. Підвал - III площею 15,1 м2. До цих квартир окремі входи і в`їзди, проїзди до господарських будівель, земельна ділянка після узгодження меж розділена металевим і шиферним плотом. В квартирах окреме водопостачання від центрального водогону, окреме водовідведення, окреме електропостачання, окремі схеми газопостачання та окремі санітарно-технічні прилади. Жодного документа, який би підтверджував належність ОСОБА_3 всіх приміщень мансарди немає. До договору дарування від 15.08.1980 ОСОБА_6 дочці ОСОБА_3 приміщень мансарди за підписами дарувальника і обдарованої, як це вимагає закон, долучена виготовлена ЧМБТІ довідка-характеристика, в якій вказано розмір і ціна подарунку. Вказана тільки та частина приміщень мансарди, що розташована над належними їм приміщеннями І поверху, що повністю співпадає з даними висновку будівельно-технічної експертизи № 13 ЧМБТІ від 1977р. та ухвалою Львівського обласного суду від 22.11.1979. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15. 16. 317, 319, 356, 358, 364. 392 ЦК України, ст. ст. 4. 175-177 ЦПК України, позивач просить суд: виділити ОСОБА_1 в натурі із спільної часткової власності в житловому будинку по АДРЕСА_1 в окремий об`єкт нерухомості, згідно поверхового плану (станом 1973, 1977р. та висновку №13 поділу ЧМБТІ): підвальне приміщення III - площею 15,1 м2, І поверх - 2-8 площею 24,3 м2, 2-9 площею 3,50 м2, 2-10 площею 1,5 м2, 2-11 площею 11,8 м2, мансарді - 1-18 площею 21,4 м2, 1/2 1-16 площею 9,2 м2; припинити право спільної часткової власності в будинковолодінні на АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомого майна на АДРЕСА_1 відповідно до поверхового плану станом 1973, 1977р., 2023р.: 2-8, 2-9. 2-10, 2-11, 1/2 1-16, 1-18, підвальне приміщення III, що розташований на приватизованій земельній ділянці 0,1686 га та розташованих на ні господарських споруд. Згідно свідоцтва на право на спадщину за законом від 22 червня 1994р. я успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 , який згідно відомостей прав власності на нерухоме майно (стор. З із чотирьох) знаходиться у спільній частковій власності з ОСОБА_3 (т.1 а.с.1-5).

Відповідач ОСОБА_3 подала до суду відзив на позовну заяву. У своєму відзиві вона звертає увагу суду на такі обставини. Так, обґрунтовуючи правову підставність свого звернення з даним позовом в суд ОСОБА_1 стверджує, що знаходження спірного житлового будинку (майна) у їхній спільній частковій власності «порушує її права і не дає можливості розпоряджатися належним чином їй майном на власний розсуд, а тому її права підлягають захисту судом». Діючи в порушення вимог ЦПК України, ОСОБА_1 на підтвердження порушення її прав у розпорядженні належною їй часткою у будинку з її сторони, чи третьої особи не підтвердила жодними доказами та не долучила їх до позову. За таких обставин, в цій частині позовна заява є надумаю. Щодо позовної вимоги №1 про виділ в натурі із спільної часткової власності у спірному будинку в окремий об`єкт нерухомості згідно поверхового плану (станом 1973, 1977 р. та висновку № 13 поділу ЧМБТІ): підвальне приміщення Ш - площею 15,1 м.кв., І поверх -2-8 площею 24,3 м.кв., 2-9 площею 3,50 м.кв., 2-10 площею 1,5 м.кв., 2-11 площею 11,8 м.кв., мансарді -1-18 площею 21,4 м.кв., 1/2 1-16 площею 9,2 м.кв., зазначає таке. Згідно належних відповідачу правовстановлюючих документів на будинок, приміщення мансарди 1-18, 1-16 належать їй. Ці приміщення позивач намагається у неї відібрати, тому позовну вимогу № 1 слід розділити на дві частини. а) Виділ в натурі із спільної часткової власності належних позивачу приміщень, які відповідають її 1/5 частці. б) позбавлення права на належні їй приміщення мансарди 1-18, 1-16 згідно поверхового плану будинку та передачу даних приміщень позивачу. Вважає, що позовна вимога №1, а саме: виділ в натурі із спільної часткової власності належних позивачу приміщень та позбавлення відповідача права на належні їй приміщення другого доверху - мансарди має відповідати: 1) чинному законодавству України; 2) технічним можливостям щодо виділу частки з будинку. На думку відповідача, ці позовні вимоги не відповідають ні чинному законодавству України, ні технічним можливостям щодо виділу частки з будинку згідно висновку №13 поділу ЧМБТІ 1977 року. Крім того, зазначає, що позовні вимоги про перерозподіл часток у будинку між його співвласниками в різних варіантах розглядалися судами різних інстанцій неодноразово, починаючи з 1979 року, де позивачами були колишні співвласники будинку ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Обґрунтовуючи свою позовну вимогу щодо виділення позивачці належних їй приміщень мансарди, остання у позові зазначає, що жодного документа, який би підтверджував належність відповідачу всіх приміщень мансарди немає. Зазначає, що до договору дарування від 15.08.1980 ОСОБА_6 дочці ОСОБА_3 приміщень мансарди за підписами дарувальника і обдарованої, як це вимагає закон, долучена виготовлена ЧМБТІ довідка-характеристика, в якій вказано розмір і ціна подарунку. Вказана тільки та частина приміщень мансарди, що розташована над належними їм приміщеннями І поверху та повністю співпадає з даними висновку будівельно-технічної експертизи № 13 ЧМБТІ від 1977 та ухвалою Львівського обласного суду від 22.11.1979. Звертає увагу, що договір дарування ОСОБА_6 позивачу - ОСОБА_3 частини будинку, а саме мансарди, був предметом судового розгляду Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 у 2006 році, справа 2-84/2006 р. В процесі розгляду даної справи вищезазначений договір дарування приміщень мансарди піддавався детальній перевірці судом, оскільки контроль здійснювався позивачкою ОСОБА_1 . Суд, постановляючи 07.11.2006 рішення у цій справі та відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо визнання недійсним договору дарування частини будинку від 15.08.1980 за безпідставністю. Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 07.11.2006 у справі № 2-84/2006 набрало законної сили, тому встановлені цим судовим рішення обставини мають преюдиційне значення і повторному доведенню не підлягають. Окрім вищезазначеного, перевірка про належність їй приміщень другого поверху мансарди у спірному будинку здійснювалась Радехівським районним судом Львівської області у процесі розгляду справи № 1317/254/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні частиною житлового будинку. В процесі розгляду цієї справи ОСОБА_1 намагалась довести, що частина мансарди 2-го поверху, предметом договору дарування не могла бути, оскільки не була прийнята в експлуатацію, зокрема, це житлові кімнати 1-16 та 1-18, а тому дані кімнати не можуть належати їй на праві приватної власності (абз. 3 аркуші рішення). З цього приводу 12.03.2013 Радехівським районним судом Львівської області з метою повного та всебічного розгляду справи за клопотанням ОСОБА_1 , було призначено будівельно-технічну експертизу з метою встановлення чи було прийнято в експлуатацію житлові кімнати мансарди за 1-18 площею 21,4 м. кв та 1/2 кімнати за № 1-16 станом на 14.10.2008, виконання якої було доручено судовим експертам Львівського НДІСЕ. Висновком судової будівельно-технічної експертизи за № 830 від 28.05.2013 встановлено, що житлова кімната мансарди за № 1-18 площею 21,4 кв.м. була прийнята в експлуатацію станом на 05.07.1979 під літ. 1-15 як спальня, а кімната № 1-16 була прийнята в експлуатацію також 05.07.1979, так як була перепланована в приміщення житлової кімнати під літ. 1-10 площею 7,60 кв.м. та частину коридору під літ 1-9 площею 18,40 кв.м. інших документів, що містять інформацію про перепланування, переобладнання та прийняття в експлуатацію будинку по АДРЕСА_4 не виявлено. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, Радехівський районний суд безспірно встановив, що станом на дату винесення судового рішення гр. ОСОБА_3 є законним власником 4/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1 -є підставі реєстраційного посвідчення від 25.08.1980 (яке видане на підставі договору дарування від 15.08.1980 за № 1317 та витягу про державну реєстрацію прав від 15.11.2011 за № 32045139 (виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.11.2008 за № 3909) (абз.5 стр.4 рішення). Законність Радехівського районного суду перевірено колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області, дане рішення залишене без змін, ухвала від 17.02.2014. Таким чином, належність відповідачу приміщень мансарди (другого поверху) спірного будинку є доведеним, законним і оспорюванню не підлягає. Також, слід звернути увагу, що належність їй спірних приміщень мансарди у спірному будинку перевірено Кам`янка-Бузьким районним судом, рішення від 12.02.2018, справа № 446/1778/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 . Відмовляючи у задоволенні чергового позову ОСОБА_1 суд встановив, що ухвалою Колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 14.05.2004 у справі 22а-1830/2004 встановлено: «що заявниця ОСОБА_1 не є ні стороною по справі, ні правонаступником однієї з них, власником частки спірного будинку вона стала не в порядку її спадкування після смерті сторони по справі, а по спадщині після смерті чоловіка, який прийняв в дар за цивільно-правової угодою саме 1/5 частку будинку, а тому не вправі оспорювати права дарувальника, який був стороною в справі на більшу частку». Зважаючи на вищезазначені рішення районних судів, ухвал апеляційних судів та постанову Верховного Суду позивач наголошує, що правова визначеність, як спеціальна складова більш загального принципу верховенства права, передбачає остаточність рішень суду та гарантованість їх виконання. Отже, ОСОБА_1 , звертаючись з позовними вимогами про визнання їй права власності на належні відповідачу приміщення 1-18, 1-16 мансарди у спірному будинку, остання оспорює отриману нею в порядку спадкування 1/5 частку будинковолодіння, хоча, враховуючи вищезазначену ухвалу апеляційного суду Львівської області - не вправі звертатися до мене із зазначеним позовом, оскільки не є належним позивачем по справі. Таким чином, належність відповідачу приміщень мансарди (другого поверху) спірного будинку є доведеним, законним і оспорюванню не підлягає. Оскільки технічно провести виділ спірного житлового будинку між двома співвласниками, зокрема виділити у натурі 1/5 частку будинку та 4/5 часток будинку в окремі будинковолодіння із збереженням цільового призначення та з присвоєнням окремих поштових адрес відповідно чинних вимог ДБН неможливо, тому позовні вимоги до задоволення не підлягають. Також потрібно наголосити на тому, що станом на лютий 2023 року відповідач є законним власником 4/5 житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі реєстраційного посвідчення від 25.08.1980, (яке видане на підставі договору дарування від 15.08.1980 за № 1317) та витягу про державну реєстрацію прав від 15.11.2011 за № 32045139 (виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.11.2008 за № 3909). Проте, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.11.2008 відповідач прийняла у спадщину після смерті свого батька ОСОБА_9 2/5 частини цегляного будинку АДРЕСА_1 , який в цілому складається з п`яти житлових кімнат житловою площею 108,5 м. кв., двох підвалів, трьох коридорів, підсобного приміщення, санвузла, сходової клітки, двох кухонь, туалету. До будинку відносяться такі господарські будівлі та споруди: цегляний сарай (Б), цегляна вбиральня (В). Загальна площа будинку 222,2 кв.м. Слід наголосити, що аналогічна житлова (108,5 кв.м.) та загальна (222,2 кв.м.) площа будинку (А-1) АДРЕСА_1 зазначена у технічному паспорті, виданому відповідачу Червоградським МБТІ від 07.10.2008. Таким чином, відповідач позовних вимог не визнає та просить відмовити у їх задоволенні (т. 1 а.с.47-53).

29.06.2023 до суду позивач ОСОБА_1 подала заперечення на відзив, у яких зазначила, що на її неодноразові звернення до ОСОБА_10 провести виділення нерухомого майна із спільної часткової власності в нотаріальному порядку згідно висновку № 13, розробленого ЧБТІ поділу і виділу майна в користування та припинити спільну часткову власність, ОСОБА_10 категорично відмовляється. 12.05.2023 на її адресу від відповідачки надійшов відзив на мою позовну заяву, згідно якого вона заперечує заявлені мною позивні вимоги, стверджуючи що метою подачі даної позовної заяви є в надуманий в незаконний спосіб привласнити належне їй майно, фактично, саме вона ОСОБА_10 , застосовуючи підроблені документи, долучивши їх до кадастрової книги № 100 в ЧБТІ по даному домоволодінню, облаштувала собі житло над належними їй приміщеннями І поверху, розташованими на приватизованій нею землі, яка є для обслуговування нерухомого майна. У відзиві від 12.05.2023 ОСОБА_3 наголошує на тому (останній абзац ст. 5), що станом на лютий 2023 вона є законним власником 4/5 житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування № 1317 від 15.08.1980 і свідоцтва на спадщину №3909 від 11.11.2008. Разом із тим, приміщення в мансарді, зазначені на плані забудови під № 1-18 і 1/2 1-16 розташовані над належними позивачу приміщеннями І поверху, що знаходяться на приватизованій нею землі. Відповідно до домовленостей про поділ житлового будинку і всього нерухомого майна між співвласниками і співзабудовниками ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на окремі об`єкти, що закріплена окремими актами прийомки і введення в експлуатацію від 10.07.1973 з підписами власників і членів приймальної комісії, затверджених рішенням Кам`янка-Бузького міськвиконкому № 60 від 10.08.1973, текст якого внесений в протокол засідання. У висновку № 13 можливого поділу і виділенням в користування даного домоволодіння, який розроблений ЧБТІ в 1977р. Приміщення 1-18 і 1/2 1-16 належали ОСОБА_5 , і ніколи не належали ОСОБА_6 , а значить не могли бути подарованими ОСОБА_11 . Станом на 10.07.1973 і 22.07.1977 з облаштуванням нового входу і в`їзду в 1/4 нерухомого майна належного ОСОБА_5 був відсутній вхід в приміщення 1-18 і 1/2 1-16. Про необхідність його облаштування вказано у висновку № 13 та вказана наявність залежного фундаменту під добудову виходу. Приміщення мансарди 1-18 і 1/2 1-16 були горищем над належними ОСОБА_12 приміщеннями І поверху, що підтверджує і вказане в актах прийомки виділення кожному забудовникові приміщень в «два» поверхи. На даний час позивач і ОСОБА_10 мають в користуванні згідно висновку № 13 ЧБТІ частини будинковолодіння, які є ізольовані від площі іншого співвласника, тобто становлять окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦПК України. ОСОБА_3 привласнила належні приміщення ОСОБА_5 , успадковані в послідовності, на цей час позивачем, шляхом застосування підроблених документів, а саме: рішення Кам`янка-Бузького міськвиконкому № 30 від 15.05.1969, № 59 і № 60 від 10.07.1973, № 74 від 30.07.1974, № 344 від 24.07.1979, невиконанням ухвали Львівського Масного суду від 22.11.1979, оформленням договору дарування №1317 від 15.08.1980, долучивши тільки рішення Кам`янка-Бузького райсуду від 19.10.1979 свідомо приховавши ухвалу Львівського обласного суду від 22.11.1979, знаючи, що згідно цієї ухвали ні за рішенням Кам`янка-Бузького райсуду, ні ухвала Львівського обласного суду Дух М.І. не визнана власницею 4/5 домоволодіння. 19.10.1979 Кам`янка-Бузький районний суд визнав ОСОБА_6 власницею 4/5 домоволодіння по АДРЕСА_1 на основі підробленого рішення Кам`янка-Бузького міськвиконкому № 59 від 10.07.1973, архівна довідка якого, що внесена в протокол засідання 10.07.1973, жодного відношення до даного домоволодіння немає, тим більше до власності ОСОБА_6 . На знятій копії, долученої до судової справи 1977-1979рр., виписки з рішення № 59 Кам`янка-Бузького міськвиконкому, завіреній нотаріально, відсутні підписи голови, секретаря Кам`янка-Бузького міськвиконкому та підпис особи, що завірила вірність виписки. Як видно. ОСОБА_6 ухвали Львівського обласного суду не виконала. Враховуючи вище вказане, права власності на приміщення мансарди НОМЕР_1 і 1/2 1-16 ОСОБА_10 немає, повинна їх звільнити. Застосування підроблених документів ОСОБА_10 в судах і долучення їх до кадастрової книги № 100 по домоволодінню по АДРЕСА_1 підтверджено перевіркою Кам`янка-Бузької райпрокуратури. В процесі перевірки ОСОБА_10 два рази давала пояснення (текст постанови) та попереджена про кримінальну відповідальність. У відзиві від 12.05.2023 ОСОБА_10 наголошує на багаторазовість звернень позивача в суд, рахуючи їх безпідставними. Всі ці звернення пов`язані для захисту її порушених прав, а саме перешкод ОСОБА_10 у оформленні спадкового майна після смерті в 1993р. чоловіка позивача. При розгляді цього позову в суді (2015-2018рр.) за клопотанням ОСОБА_3 і її представника в захист прав і судом із ЧБТІ були витребувані і представлені 18.07.2017 № 3459 матеріали на 53 арк із кадастрової книги № 100 по даному домоволодінню в тому числі і підроблені тексти рішень Кам`янка-Бузького міськвиконкому. При винесенні 12.02.2018 рішення Кам`янка-Бузький райсуд за основу взяв саме підроблені тексти рішень згідно тексту рішення від 12.02.2018. Доля долучених нею до позову архівних довідок документів, отриманих на адвокатський запит, їй не відома. Як і чи були вони долучені до апеляційної скарги? Довести факт підробки документів у судовому порядку в 1999-2000 позивачу відмовлено, заява провадженням закрита за клопотанням представника ОСОБА_10 в захисті їх прав,- щодо справи 2-8-2006, про яку також в відзиві згадує ОСОБА_10 - в призначенні експертизи договору дарування № 1317 від 15.08.1980 було відмовлено. Суд за клопотанням ОСОБА_10 і її представника обмежився дачею пояснень нотаріуса Кам`янка-Бузької нотаріальної контори (1 абз. ст. 4 відзиву). Зазначає у також, що її позовна заява в суд від 15.11.2022 № 8997 справа 446/1821/22 «Про визнання недійсними і виключення із користування підроблених документів» рішенням Кам`янка-Бузького райсуду від 16.01.2023 повернута разом з додатками до неї (т.1 а.с.109-111).

4 серпня 2023 року до суду поступили заперечення відповідача, у яких вона зазначила, вона не приймає, відхиляє та заперечує всі доводи ОСОБА_1 щодо використання ніби то нею підроблених документів відносно належних їй житлових приміщень у домоволодінні. А, оскільки з даного приводу позивач у своїх запереченнях (відповіді на відзив) не навела жодних переконливих аргументів та не підтвердила їх належними та допустимими доказами, то твердження позивача про використання відповідачем підроблених документів про належність їй 4/5 частки будинковолодіння АДРЕСА_1 , є не інакше як «хворобливою» уявою останньої. Також звертає увагу, що всім зазначеним у запереченні (відповіді на відзив) доводам ОСОБА_1 , починаючи з 1979 року, неодноразово давалася юридична оцінка різними судовими інстанціями (районним, апеляційним, верховним), про що більш детально зазначено нею у відзиві на позовну заяву і долучених додатках до відзиву. Таким чином, міркування та аргументи, які викладені ОСОБА_1 у запереченнях (відповіді на відзив) не заслуговують на увагу і не можуть бути прийняті судом. Таким чином, просить у задоволенні позовних вимог відмовити (т.1 а.с.129-130).

Заяви та клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі

Своєю ухвалою від 21 лютого 2023 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання (т.1 а.с.44).

18.05.2023 позивач ОСОБА_1 подала клопотання про призначення судової експертизи (т.1 а.с.87-88).

29.06.2023 позивач ОСОБА_1 подала клопотання про призначення судової експертизи договору дарування (т.1 а.с.107).

23.10.2023 відповідач ОСОБА_3 подала клопотання про закриття провадження в частині визнання за позивачем права власності на житлові приміщення №1-16 (1/2) і №1-18 згідно поверхового плану житлового будинку (т.1 а.с.138-140).

21.12.2023 позивач ОСОБА_1 подала клопотання (уточнене) про призначення будівельно-технічної експертизи (т.1 а.с.164) та заяву, у якій просить не розглядати клопотання щодо призначення судової експертизи (т.1 а.с.165).

19.02.2024 відповідач ОСОБА_3 подала заперечення на уточнене клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи (т.1 а.с.176-178).

22.02.2024 позивач ОСОБА_1 скерувала до суду клопотання (додаткове) про призначення будівельно-технічної експертизи та пояснення (т.1 а.с.180-185)

06.03.2024 позивач ОСОБА_1 подала письмові пояснення (т.1 а.с.189-191).

Своєю ухвалою від 15 квітня 2024 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області призначив судову будівельно-технічну експертизу, а провадження у цивільній справі зупинив (т.1 а.с.202-203).

28.01.2025 до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області поступив висновок експерта №435/24-22 (т.1 а.с.206-214).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2025 зазначена судова справа розподілена судді Котормусу Т.І. (т.1 а.с.215).

07.02.2025 позивач ОСОБА_1 скерувала до суду заяву про долучення до матеріалів справи відповідей на адвокатський запит (т.1 а.с.219-220)

10.03.2025 представник відповідача Андрушків С.Є. подав клопотання про витребування доказів (т.1 а.с.235-238), заяву про виклик судового експерта (т.1 а.с.289-240), заперечення на висновок експерта за результатами судової будівельно-технічної експертизи від 05.12.2024 №435/24-22 (т.1 а.с.241-243) та клопотання про долучення доказів (т.1 а.с.245-246).

09.04.2025 позивач ОСОБА_1 скерувала до суду клопотання про долучення до матеріалів справи адвокатський запит від 18.03.2025 та відповіді на запит (т.2 а.с.3-5).

25.04.2025 відповідач ОСОБА_3 подала до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (т.2 а.с.54-56, 69-71).

19.05.2025 позивач ОСОБА_1 подала до суду клопотання про долучення до матеріалів справи відповідь на адвокатський запит (т.2 а.с.97).

20.05.2025 до суду надійшла інвентаризаційна справа на будинок АДРЕСА_1 (а.с.33).

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23.05.2025 задоволено заяву представника ОСОБА_3 адвоката Медвідь В.О. про відвід головуючого судді (т.2 а.с.116-117).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2025 зазначена цивільна справа розподілена судді Костюк У.І. (т.2 а.с.119).

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 13.06.2025 задоволено заяву представника ОСОБА_3 адвоката Медвідь В.О. про відвід головуючого судді (т.2 а.с.130).

На підставі розпорядження Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 червня 2025 року до Радехівського районного суду Львівської області за вх.№4962 надійшли матеріали цивільної справи №446/274/23 (т.2 а.с.132).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2025 зазначена цивільна справа розподілена судді Семенишин О.З. (т.2 а.с.134).

Своєю ухвалою від 23 червня 2023 року Радехівський районний суд Львівської області відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання (т.2 а.с.135-136).

16.07.2025 ОСОБА_1 подала заяву-клопотання про долучення до матеріалів справи документів та пояснень (т.2 а.с.162-166).

Ухвалою підготовчого засідання від 16 липня 2025 року суд закрив підготовче судове засідання та призначив справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.173).

27.08.2025 ОСОБА_1 подала суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів (т.2 а.с.181).

27.08.2025 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лущанець М.В. подав суду письмові пояснення (т.2 а.с.199-201).

1 жовтня 2025 року представник позивача подав до суду заяву про залишення позову без розгляду на підставі ч. 1 п. 5 ст.257 ЦПК України (а.с.219), яку підтримав у судовому засіданні.

Позивач у судовому засіданні заяву підтримала.

Представник відповідача Медвідь В.О. не заперечував щодо залишення позову без розгляду.

Вирішуючи заяву позивача про залишення позову без розгляду, суд робить такі висновки.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, за яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд ( ст.13 ЦПК України).

Право на пред`явлення позову, як і право на звернення до суду з клопотанням про залишення позову без розгляду, належить до дискреційних повноважень позивача.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду .

Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Розглянувши заяву позивача про залишення позову без розгляду, суд вважає, що така подана в межах процесуальних прав сторони, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а відтак підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 15, 16, 257, 258-260, 353 ЦПК України, суд

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ частки із майна, яке знаходиться у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Магонь О. З.