Справа № 629/221/25
Номер провадження 2/629/376/25
29.09.2025 року м.Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого-судді Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання Хворостинка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Лозівської міської об`єднаної територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Лозівська державна нотаріальна контора Харківської області, про припинення обтяження (заборони) на нерухоме майно, -
Представник позивача звернулася до суду з позовом та уточненим позовом до Лозівської міської об`єднаної територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Лозівська державна нотаріальна контора Харківської області, про припинення обтяження (заборони) на нерухоме майно. В обґрунтування якого зазначила, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . З метою подальшого розпорядження вказаним майном позивачка звернулася до нотаріуса та надала документи на підтвердження свого права власності на житловий будинок. Однак, при перевірці інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стало відомо, що стосовно житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 застосовано обтяження заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження 422478; зареєстровано: 14.12.2006 16:37:38 реєстратором Лозівська державна нотаріальна контора; підстава обтяження договір довічного утримання, р. 1560, 20.05.1986, Лозівська ДНК; власник ОСОБА_3 . Зазначила, що за життя чоловік позивачки - ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_3 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.05.1990 року, посвідченим державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори Лавренко Л.А. та зареєстрованого в реєстрі за №1840. За змістом вказаного договору зазначено, що вказаний житловий будинок належав продавцю ОСОБА_3 на підставі договору довічного утримання, посвідченого Лозівською державною нотаріальною конторою 20.05.1986 року, реєстр №1560, зареєстрованого в Лозівському БТІ 25.01.1989р. під №437. Зауважила, що наявність вказаного обтяження позбавляє позивачку можливості розпорядитись належним майном, представник просила припинити обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; тип обтяження заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження 422478; зареєстровано: 14.12.2006 16:37:38 реєстратором Лозівська державна нотаріальна контора; підстава обтяження договір довічного утримання, р. 1560, 20.05.1986, Лозівська ДНК; власник ОСОБА_3 .
В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, представник надала заяву про розгляд справи за їх відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягають.
В судове засідання преставник відповідача не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними в матеріалах справи документами.
В судове засідання представник третьої особи не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила винести рішення на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу від 26.05.1990 року ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_3 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вказаний договір посвідчено державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори (а.с.11-12).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9).
Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за параметром запиту: АДРЕСА_1 наявний запис про заборону на нерухоме майно, тип обтяження заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження 422478; зареєстровано: 14.12.2006 16:37:38 реєстратором Лозівська державна нотаріальна контора; підстава обтяження договір довічного утримання, р. 1560, 20.05.1986, Лозівська ДНК; власник ОСОБА_3 ; додаткові дані: перенесено з Єдиного реєстру заборон від 20.05.1986 року; заявник: Лозівська державна нотаріальна контора (а.с.13).
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.
Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує права позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості розпорядитися своїм майном.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Водночас, як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.
З огляду на те, що наявне обтяження на даний час не забезпечує виконання будь-якого зобов`язання, враховуючи відсутність обставин, які слугували підставою для накладення відповідного арешту, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10,12,81,89, 258-259,263-265,268, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Уточнений позов -задовольнити.
Припинити обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; тип обтяження заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження 422478; зареєстровано: 14.12.2006 16:37:38 реєстратором Лозівська державна нотаріальна контора; підстава обтяження договір довічного утримання, р. 1560, 20.05.1986, Лозівська ДНК; власник ОСОБА_3 .
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С. А. Мицик