ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9845/25 Справа № 177/239/24 Суддя у 1-й інстанції - Суботіна С.А. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 177/239/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , Товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2025 року, яке ухвалено суддею Суботіною С.А.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 29 липня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» (надалі - ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позовна заява мотивована тим, що позивачка ОСОБА_1 є власницею транспортного засобу Chery Tiggo2, р/н НОМЕР_1 .

11.03.2023 о 15 год. 35 хв., у с. Вільному Криворізького району Дніпропетровської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів Chery Tiggo2, р/н НОМЕР_1 , та ВАЗ-2107, р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , унаслідок чого, належний позивачці транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим завдано їй матеріальних збитків.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність була застрахована у ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ»: ОСОБА_1 полісом № 213285536, ОСОБА_2 полісом № НОМЕР_3 .

У зв`язку з тим, що первинно вартість матеріального збитку, спричиненого пошкодженням автомобіля Chery Tiggo2, р/н НОМЕР_1 , рахувалася такою, що складатиме 80000,00 грн, та водій ОСОБА_2 вину у скоєнні вказаної ДТП визнав у повному обсязі, тому між учасниками ДТП складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), без виклику працівників поліції, що передбачено ст. 124 КУпАП.

Постановою Правління НБУ від 30.05.2022 № 108 визначено максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України, у розмірі 80000,00 грн.

Складений Європротокол разом із іншими документами направлено до ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», де була сформована справа щодо страхового випадку № ЦВ/23/1261.

Після проведення огляду пошкодженого автомобіля Chery Tiggo2, р/н НОМЕР_1 , страховим експертом-оцінювачем ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» надало калькуляцію попереднього розміру відновлювального ремонту в розмірі 57580,07 грн, із ПДВ. Розмір матеріального збитку з урахуванням зносу запчастин 42841,69 грн, із ПДВ, у разі перерахування на реквізити сплачується без ПДВ 35701,41 грн, франшиза за полісом 2600,00 грн сплачується водієм, а тому розмір страхового відшкодування становить 33101,41 грн.

Оскільки, фактичний матеріальний збиток значно більший, ніж визначене страховиком страхове відшкодування, позивачка надіслала на адресу ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» висновок транспортно-товарознавчого дослідження від 30.03.2023 № Д12/0323, виконаний судовим експертом Чивчишем О.П. у присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , де вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Chery Tiggo2, р/н НОМЕР_1 , станом на 14.03.2023, складає 115006,96 грн.

Також, позивачка понесла витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження в розмірі 4500,00 грн.

ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» будь-якої відповіді на звернення позивачки не надало, у зв`язку з чим, позивачка просила стягнути на свою користь: із ОСОБА_2 37606,96 грн, як вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Chery Tiggo2, р/н НОМЕР_1 , у цінах на дату 14.03.2022, франшизу в розмірі 2600,00 грн; з ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» 77400,00, як вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Chery Tiggo2, р/н НОМЕР_1 , у цінах на дату 14.03.2022; у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження, вартість якого становить 4500,00 грн, та 20000,00 грн як відшкодування моральної шкоди, а також вирішити питання розподілу понесених нею судових витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 35006 гривень 96 копійок, франшизу в розмірі 2600 гривень 00 копійок, моральну шкоду в розмірі 10000 гривень 00 копійок, а також витрати на проведення автотоварознавчого експертного дослідження в розмірі 1713 гривень 60 копійок та зі сплати судового збору в розмірі 514 гривень 11 копійок, а всього 49834 гривні 67 копійок.

Стягнуто з ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 77400 гривень 00 копійок, витрати на проведення автотоварознавчого експертного дослідження в розмірі 2786 гривень 40 копійок та зі сплати судового збору в розмірі 835 гривень 96 копійок, а всього 81022 гривні 36 копійок.

Повернуто ОСОБА_1 зайво сплачений на рахунок UA0004645, одержувач ГУК у Дн-кій обл./м. Кр.Ріг/22030101, код ЄДРПО 37988155, код банку отримувача 899998, за квитанцією від 05.02.2024 № 0.0..1, судовий збір у розмірі гривень 20 копійок.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» просить скасувати рішення суду в частині задоволенння позовних вимог до ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» в розмірі 77400 гривень 00 копійок, витрат на проведення автотоварознавчого експертного дослідження в розмірі 2786 гривень 40 копійок та сплати судового збору в розмірі 835 гривень 96 копійок, а всього 81 022 гривні 36 копійок, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» задовольнити частково та стягнути з ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» на її користь 33 101,41 грн. страхового відшкодування.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, на виконання вимог ст. 34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» було направлено свого представника для огляду пошкодженого ТЗ, про що 22.03.2023 року складено протокол огляду за підписом ОСОБА_1 без жодних правок та зауважень. Зазначене, в свою чергу, свідчить про те, що між ОСОБА_1 та представником ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» було узгоджено повний спектр пошкоджених деталей ТЗ та об`єм необхідних робіт. В подальшому, претензій чи зауважень до проведеного огляду пошкодженого автомобіля позивачка не пред`являла і своїм власноручним підписом в акті огляду, підтвердила правильність, повноту проведеного огляду і належну фіксацію його результатів. На підставі зазначеного вище протоколу огляду, було складено ЗВІТ №37-D/12/53, відповідно до якого, на дату оцінки 22.03.2023, було зроблено висновок про те, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Chery Tiggo2, р/н НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, станом на 22.03.2023, складає 40 215,69 (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали) та 35 701,41 грн. (без врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали). Відповідачем було повідомлено позивачку про розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати. Проте, не погодившись з встановленим страховиком розміром збитку, позивачкою самостійно було замовлено та отримано висновок експерта № Д12/03/23 від 14.03.2023 року, відповідно до якого вартість матеріальних збитків, спричинених власнику КТЗ Chery Tiggo2, р/н НОМЕР_1 , у цінах на дату 14.03.2023, становить: 115 006,96 грн. Суд першої інстанції визнав належним доказом вказаний вище висновок щодо розміру заподіяного позивачці збитку, що підлягає стягненню з страхової компанії, проте не врахував, що до справи не долучено безспірних доказів того, що саме вартість матеріального збитку, встановленого у Висновку експерта від 30.03.2023 № Д12/03/23 є вірною, та на підставі чого може бути стягнута саме ця сума виплати із відповідача.

Виходячи з аналізу Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо з вини страховика ним не направлено свого представника для оцінки розміру шкоди, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Отже, право позивачки на самостійне визначення розміру збитків виникає лише у тому випадку, якщо страховик протягом десяти робочих днів не направить аварійного комісара, експерта або свого представника на огляд пошкодженого майна. Відтак, позивачка не довела належними та допустимими доказами наявність обставин, визначених ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», необхідних для самостійного визначення позивачкою розміру завданої їй шкоди. Враховуючи, що відповідач виконав свій обов`язок передбачений ст. 34 вказаного Закону, у відповідача відсутнє зобов`язання перед позивачкою зі сплати страхового відшкодування на підставі Звіту, виконаного на замовлення позивачки.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, згідно якої, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду лише в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.03.2023 о 15 год. 35 хв., водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 2107, р/н НОМЕР_2 , по проїзній частині у с. Вільному Криворізького району Дніпропетровської області, не дотримався безпечного бічного інтервалу, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Chery Tiggo2, р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Оскільки цивільно-правова відповідальність власників транспортних засобів на момент ДТП була застрахована, шкоди життю та здоров`ю заподіяно не було, водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), де ОСОБА_2 визнав себе винним у дорожньо-транспортній пригоді (а.с.12).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», поліс серії АТ № 2806955, де обумовлено розмір страхового ліміту за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну 130000,00 грн, франшиза 2600,00 грн (а.с.14).

ОСОБА_1 , яка відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_4 є власником транспортного засобу Chery Tiggo2, р/н НОМЕР_1 (а.с.11), звернулася до ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, у зв`язку з чим, на виконання вимог ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», направлено представника страхової компанії для проведення огляду пошкодженого автомобіля. За результатами огляду складено відповідний протокол від 22.03.2023, де зазначено перелік пошкоджень, необхідних ремонтних операцій для відновлення транспортного засобу (а.с.79-83).

На основі протоколу огляду виконано калькуляцію і встановлено розмір страхового відшкодування (а.с.76-78), про що повідомлено позивачку (а.с.15, 65-67).

Отримавши незгоду з розміром страхового відшкодування, страховиком проведено оцінку пошкодженого майна і здійснено розрахунок страхового відшкодування на підставі звіту № 37-D/12/53. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням ПДВ на запасні частини і матеріали складає 54935,93 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали 40215,69 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ 35701,41 грн (а.с.68-75).

Також, позивачку повідомлено про необхідність направлення заяви задля отримання страхового відшкодування (а.с.65-67).

Не погоджуючись із розміром страхового відшкодування, ОСОБА_1 звернулася до судового експерта Чивчиша О.П., який на підставі укладеного з позивачем договору від 14.03.2023 № Д12/03/23, провів експертне транспортно-товарознавче дослідження з визначення матеріального збитку пошкодженого автомобіля Chery Tiggo2, р/н НОМЕР_1 (а.с.18-32).

Відповідно до висновку експерта від 30.03.2023 № Д12/03/23, вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Chery Tiggo2, р/н НОМЕР_1 , у цінах на дату 14.03.2023, без урахування величини втрати товарної вартості, складає 115006,96 грн.

Представником позивачки ОСОБА_3 вказаний висновок експерта направлено 14.08.2023 до ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» із метою долучення до матеріалів страхової справи та здійснення страхового відшкодування (а.с.16).

За проведення транспортно-товарознавчого дослідження ОСОБА_1 сплатила 4500,00 грн, що підтверджуються квитанцією від 14.03.2023 № 018187 (а.с.17).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції вважав наданий позивачкою Висновок належним доказом у справі, який відповідачем не спростовано. Суд встановив доведеною вартість майнового збитку, завданого позивачці ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , який не перевищує встановлений ліміт страхування у 130 000, 00 грн. Оскільки ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» не здійснило страхове відшкодування, то сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню із страховика в межах ліміту його відповідальності становить 77 400,00 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З вересня 2011 року в Україні набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування». Цим Законом було запроваджено механізм спрощеного оформлення ДТП з незначними наслідками шляхом складання повідомлення про ДТП (Європротоколу) та інші новації, спрямовані на приведення обов`язкового страхування цивільної відповідальності автовласників, у відповідність до міжнародних стандартів страхування та врегулювання збитків.

Так, на виконання даного закону Інструкцією щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, затвердженою Протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України від 11 серпня 2011 року №274/2011, було визначено порядок заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол).

Згідно пункту 5 вказаної Інструкції у разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти Повідомлення. У такому разі водії транспортних засобів після складення Повідомлення мають право залишити місце ДТП та звільняються від обов`язку інформувати Державтоінспекцію МВС України про її настання.

Таким чином, вищевказаною Інструкцією не передбачено обмеження щодо розміру завданої учаснику ДТП шкоди, як умову щодо можливості складання європротоколу.

Якщо пригода сталася без потерпілих, тобто, механічні ушкодження отримали виключно автівки, то в такому випадку можна оформити ДТП без участі поліції.

Однак, вимогами до можливості складання на місці саме європротоколу, є наступні чинники: відсутність травмованих серед людей; наявність в обох водіїв не більше 2-х транспортних засобів чинного поліса страхування; відсутність ознак алкогольного сп`яніння в обох водіїв; досягнення згоди водіями щодо того, хто винний в даній події. У разі невиконання хоча б однієї з зазначених умов, виклик відповідного підрозділу Національної поліції для оформлення ДТП є обов`язковим.

Системне тлумачення положень пункту 33.2 статті 33 Закону та пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дає підстави для висновку, що скласти спільне повідомлення про ДТП, за наявності умов, визначених пунктом 33.2 Закону, можуть лише водії транспортних засобів, які є забезпеченими в розумінні пункту 1.7 статі 1 Закону, тобто кожен із яких має поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Підстав для іншого тлумачення указані норми не дають.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №204/3413/16-ц, від 21 листопада 2018 року №336/851/17, від 20 лютого 2019 року №490/6534/15-ц.

Водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), де ОСОБА_2 визнав себе винним у дорожньо-транспортній пригоді (а.с.12).

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Пунктом першим частини першої статті 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У випадку укладення між страховою організацією та юридичними або фізичними особами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором, є страховик (страхова організація).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Згідно з п. 36-1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також згоди водії цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складання зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Саме норма 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальною для регулювання правовідносин, які виникли між учасниками ДТП (винною особою і потерпілим, а також їх страховиками) - у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України.

Ліміт відповідальності страхової компанії при умові складання європротоколу до 01 липня 2022 року становив суму 50 000,00 грн, з 01 липня 2022 року 80 000,00 грн, зміни встановлені постановою Правління Національного банку від 30 травня 2022 року №108 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. При цьому, за умовами п. 12.1 ст. 12 Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Встановлено, що ОСОБА_1 , яка відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_4 є власником транспортного засобу Chery Tiggo2, р/н НОМЕР_1 (а.с.11), звернулася до ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, у зв`язку з чим, на виконання вимог ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», направлено представника страхової компанії для проведення огляду пошкодженого автомобіля. За результатами огляду складено відповідний протокол від 22.03.2023, де зазначено перелік пошкоджень, необхідних ремонтних операцій для відновлення транспортного засобу (а.с.79-83), виконано калькуляцію і встановлено розмір страхового відшкодування (а.с.76-78), про що повідомлено позивачку (а.с.15, 65-67).

Страховиком проведено оцінку пошкодженого майна і здійснено розрахунок страхового відшкодування на підставі звіту № 37-D/12/53. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням ПДВ на запасні частини і матеріали складає 54935,93 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали 40215,69 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ 35701,41 грн (а.с.68-75).

Не погоджуючись із розміром страхового відшкодування, ОСОБА_1 звернулася до судового експерта Чивчиша О.П., який на підставі укладеного з позивачкою договору від 14.03.2023 № Д12/03/23, провів експертне транспортно-товарознавче дослідження з визначення матеріального збитку пошкодженого автомобіля Chery Tiggo2, р/н НОМЕР_1 (а.с.18-32).

Відповідно до висновку експерта від 30.03.2023 № Д12/03/23, вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Chery Tiggo2, р/н НОМЕР_1 , у цінах на дату 14.03.2023, без урахування величини втрати товарної вартості, складає 115006,96 грн.

14.08.2023 вказаний висновок направлено до ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» із метою долучення до матеріалів страхової справи та здійснення страхового відшкодування (а.с.16).

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Дійсно, апелянт у визначені ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» провів огляд транспортного засобу, склав страховий акт та розрахунок до нього, однак суду не надано доказів про узгодження ним розміру страхового відшкодування з ОСОБА_1 , що створює сумнів у можливості останньої оскаржити визначений розмір страхового відшкодування.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно стягнув зі страховика матеріальний збиток у розмірі, що не перевищує встановлений ліміт відповідальності страхової компанії, й доводи апеляційної скарги правильність таких висновків суду не спростовують.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме висновок експертного транспортно-товарознавчого дослідження, складений судовим експертом Чивчишем О.П., об`єктивно визначає вартість пошкоджень автомобіля Chery Tiggo2, р/н НОМЕР_1 , є повним, чітким, послідовним, не містить розбіжностей, проведений за точною ідентифікацією автомобіля позивачки, узгоджується з іншими матеріалами справи, складений судовим експертом згідно з вимогами ст.106 ЦПК України, містить попередження експерта про кримінальну відповідальність та відповідає вимогам чинного законодавства, й цей висновок в апеляційному порядку не спростовано, як і не заявлено клопотання про проведення відповідної судової експертизи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір по суті, в оскаржуваній частині, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, а доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Колегія суддів зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд першої інстанції дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду, в оскаржуваній частині, ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених апелянтом у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» - залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: