КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-з/824/1209/2025
29 вересня 2025 року
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
розглянув в порядку письмового провадження заяву Акціонерного товариства «Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект», подану представником Крячком Олегом Володимировичем, про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Фролової І.В. 23 січня 2025 року (повний текст рішення складено 20 березня 2025 року) в м. Київ у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2025 року позов задоволено. Скасовано наказ Голови правління АТ «Укрнафтохімпроект» Александрова Д. від 26 липня 2023 року № 31-к про звільнення ОСОБА_1 з посади головного інженера з геології відділу інженерних вишукувань у зв`язку із вчиненням ним прогулу без поважних причин, за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, поновлено ОСОБА_1 на посаді з 27 липня 2023 року, стягнуто з АТ «Укрнафтохімпроект» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 205149,88 грн., допущено рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць до негайного виконання.

Відповідач АТ «Укрнафтохімпроект», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити, вирішити питання про поворот виконання, стягнувши з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрнафтохімпроект» 9451,13 грн., здійснити перерозподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року апеляційну скаргу задоволено. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2025 року скасовано та прийнято нову постанову. Відмовлено ОСОБА_1 в позові до АТ «Укрнафтохімпроект» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Клопотання АТ «Укрнафтохімпроект» про поворот виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2025 року залишено без задоволення. Судові витрати АТ «Укрнафтохімпроект» в розмірі судового збору за подання апеляційної скарги 5038,44 грн. постановлено компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

06 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» відповідач АТ «Укрнафтохімпроект» в особі представника Крячка О.В. подав до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення. Зазначав, що для надання правової допомоги відповідачем було залучено адвоката Крячка О.В., з яким був укладений договір про надання адвокатом правової допомоги від 01 липня 2021 року. Відповідно до додатку № 47 від 19 лютого 2024 року до договору клієнт доручає, а адвокат приймає та зобов`язується виконати наступне завдання: складання і підписання процесуальних документів, представництво в судах усіх інстанцій в порядку цивільного судочинства у справі № 761/30428/23 за позовом ОСОБА_1 . При визначенні розміру гонорару були враховані рекомендації щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджені рішенням Ради адвокатів Харківської області № 17 від 21 березня 2018 року та уточнені в наступному. Разом вартість правової допомоги за наданими актами складає 128185,60 грн., які мають бути покладені на позивача, оскільки наслідком надання даної правничої допомоги стала відмова в задоволенні позову.

Вказував, що розмір витрат на оплату правничої допомоги в даній справі є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.

Посилався на правові висновки Верховного Суду в постанові від 12 листопада 2020 року в справі № 922/901/19 та повідомляв, що на момент складання даної заяви вартість правничої допомоги оплачена клієнтом на рахунок адвоката в установі банку, за виключенням оплати актів від 03 вересня 2025 року.

Посилався на висновки Верховного Суду в постановах від 28 липня 2022 року в справі № 903/781/21, від 15 вересня 2022 року в справі № 915/294/21 щодо «гонорару успіху», який є складовою частиною гонорару адвоката, і щодо стягнення «гонорару успіху» у призмі пропорційності цих витрат фактично понесеним судовим витратам на правничу допомогу.

Вказував, що відповідачем було дотримано ч. 1 ст. 134 ЦПК України та у відзиві на позовну заяву від 21 лютого 2024 року було вказано суду попередню (орієнтовну) вартість суми судових витрат, які відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції.

Також відповідачем було дотримано ч. 1 ст. 134 ЦПК України та в апеляційній скарзі вказано суду попередню (орієнтовну) вартість суми судових витрат, які відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції. Вартість наданої правничої допомоги збільшилась порівняно із попереднім розрахунком в зв`язку із тривалим розглядом справи і великою кількістю судових засідань, при цьому частина цих засідань відкладалась внаслідок неявки представника позивача або подання ним клопотань про оголошення перерви в судовому засіданні.

Вказував, що відповідачем дотримано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України, яким передбачена можливість подання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таку заяву сторона відповідача зробила у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі.

Заява про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції не подавалась в зв`язку із задоволенням вказаним судом позову в повному обсязі. Судове рішення ухвалене 03 вересня 2025 року, тож строк подання даної заяви не є пропущеним.

Просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрнафтохімпроект» витрати на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанції в розмірі 128185 грн.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

З урахуванням положень ст. 270 ЦПК України, оскільки суд вирішує лише питання про судові витрати, апеляційний суд не вбачав необхідності викликати сторони для вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення, а тому розглянув дане питання без виклику зазначених осіб, роз`яснивши іншим учасникам право подати заперечення на вказану заяву.

Від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Паруль Ю.О. надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у якому сторона позивача звертала увагу на п. 6 договору про надання правничої допомоги від 01 липня 2021 року, якою передбачено сплату клієнтом суми розрахунку впродовж трьох днів з моменту підписання акту. Однак представник відповідача не надав жодного документу, який підтверджує оплату його правничої допомоги клієнтом АТ «Укрнафтохімпроект» протягом трьох днів з моменту підписання актів приймання-передачі правової допомоги.

Щодо транспортних витрат, вказувала, що документально не підтверджено понесення відповідачем витрат на компенсацію адвокату транспортних витрат. Істотними умовами договору від 01 липня 2021 року та додатку № 47 до договору, істотною умовою взаєморозрахунків між відповідачем та адвокатом є оплата послуг протягом 3 днів з моменту підписання актів. Враховуючи відсутність документально підтверджених витрат АТ «Укрнафтохімпроект» на професійну правничу допомогу в розмірі 128 185,60 грн., які сплачені товариством адвокату в спосіб, передбачений п. 6 договору про надання адвокатом правової допомоги від 01 липня 2021 року, компенсація таких витрат є безпідставною.

Щодо розміру гонорару адвоката, вказувала, що сума гонорару є неспівмірною з предметом позову та складністю справи.

Зазначала, що на день розгляду цієї заяви АТ «Укрнафтохімпроект» заборгувало адвокату витрати на надання правничої допомоги, і суд не має компенсувати за рахунок позивача витрати на користь відповідача, які фактично не понесені, і в даному випадку адвокат має обрати інший спосіб захисту свого права, а саме звернутись до суду з позовом про стягнення з АТ «Укрнафтохімпроект» витрат на надання правничої допомоги.

Вирішуючи заяву по суті, апеляційний суд виходить із наступного.

Питання про судові витрати, понесені позивачем на правничу допомогу, апеляційним судом в постанові від 03 вересня 2025 року не вирішувалось.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічні правові висновки викладені в додатковій постанові Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та зазначено, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно правових висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Із матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи судом першої інстанції у відзиві на позовну заяву представником відповідача АТ «Укрнафтохімпроект» - адвокатом Крячком О.В. відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, становить 200 грн. поштові витрати, 30000 грн. витрати на професійну правничу допомогу, і що відповідні докази будуть подані суду в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представником відповідача АТ «Укрнафтохімпроект» - адвокатом Крячком О.В. відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, становить 200 грн. поштові витрати, 20000 грн. витрати на професійну правничу допомогу, і що відповідні докази будуть подані суду в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

До заяви про ухвалення додаткового рішення надано копію договору про надання адвокатом правової допомоги, укладеного АТ «Укрнафтохімпроект» з адвокатом Крячком О.В. 01 липня 2021 року, згідно п. 1 якого клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу щодо різноманітних завдань правового характеру, які клієнт бажає доручити адвокату, а адвокат погоджується прийняти. Згідно п. 3 договору, зміст кожного окремого завдання, умови оплати гонорару адвоката за таке завдання викладаються в окремому додатку до договору, що є конфіденційним. Згідно п. 6 договору, за наслідками виконання кожного окремого завдання сторони підписують акт приймання-передачі правової допомоги, в якому визначають, які дії вчинені сторонами, та інші необхідні відомості, а також узгоджують суму розрахунку по такому завданню, яка сума має бути сплачена клієнтом впродовж трьох днів з моменту підписання такого акту, якщо інший порядок та строк розрахунків не встановлені відповідним додатком до договору.

Також до заяви про ухвалення додаткового рішення додано додаток № 47 від 19 лютого 2024 року до договору про надання адвокатом правової допомоги від 01 липня 2021 року, згідно якого клієнт доручає, а адвокат приймає та зобов`язується виконати наступне завдання: складання і підписання процесуальних документів, представництво в судах усіх інстанцій в порядку цивільного судочинства у справі № 761/30428/23 за позовом ОСОБА_1 . Гонорар розраховується в наступному порядку: ознайомлення з матеріалами справи, збір необхідної інформації та вивчення судової практики - 6000 грн., складання відзиву на позовну заяву, зустрічної позовної заяви, апеляційної або касаційної скарги, відзиву на апеляційну чи касаційну скаргу - 10000 грн. за один документ, складання інших заяв по суті справи - 6000 грн. за один документ, складання заяв, клопотань, тощо процесуального характеру - 1500 грн. за один документ, участь в судовому засіданні особисто із явкою до суду, територіально розташованого в м. Київ - 5000 грн. за одне судове засідання, дистанційно із застосуванням технічних засобів - 1500 грн. за одне судове засідання. Гонорар успіху - у разі відмови в задоволенні судом майнових позовних вимог ОСОБА_1 додатково 5 % від суми, в стягненні якої судом відмовлено, у разі відмови в задоволенні судом немайнових позовних вимог ОСОБА_1 додатково 10000 грн. за кожну немайнову вимогу, що була відхилена судом. Клієнт сплачує адвокату аванс в розмірі 20000 грн. впродовж 5 днів з моменту підписання даного додатку. В суму гонорару за договором необхідні для досягнення результату витрати (судовий збір, державне мито, авансування або оплата по факту відряджень, в тому числі транспортних витрат та витрат на проживання, оплата судовий або поштових витрат тощо) не входять та сплачуються клієнтом окремо. Питання про оплату клієнтом таких витрат вирішуються сторонами при виникненні такої необхідності. За наслідками виконання даного додатку до договору про надання адвокатом правової допомоги сторони складають акт приймання-передачі правової допомоги, в якому визначають, які дії вчинені сторонами, та інші необхідні відомості, а також узгоджують суму остаточного розрахунку по договору, яка має бути сплачена клієнтом в строки, встановлені п. 3 цього додатку.

Згідно п. 3 додатку № 47 від 19 лютого 2024 року до договору про надання адвокатом правової допомоги від 01 липня 2021 року, клієнт сплачує адвокату аванс в розмірі 20000 грн. впродовж 5 днів з моменту підписання даного додатку. Сума отриманого авансу враховується сторонами при проведенні остаточного розрахунку.

Крім того, до заяви про ухвалення додаткового рішення долучені копії підписаних представником АТ «Укрнафтохімпроект» та адвокатом Крячком О.В. актів приймання-передачі правової допомоги № 47-1 від 01 липня 2021 року на суму 16097 грн. (ознайомлення з матеріалами справи, збір необхідної інформації та вивчення судової практики, складання відзиву на позовну заяву, поштові витрати), № 47-2 від 16 квітня 2024 року на суму 6607,48 грн. (участь в судовому засіданні з явкою до суду в м. Києві, додатково транспортні витрати), № 47-3 від 04 червня 2024 року на суму 6272,35 грн. (участь в судовому засіданні з явкою до суду в м. Києві, додатково транспортні витрати), № 47-4 від 14 червня 2024 року на суму 9000 грн. (складання заперечень проти клопотань та складання додаткового відзиву стосовно нових підстав позову), № 47-5 від 21 серпня 2024 року на суму 6460,74 грн. (участь в судовому засіданні з явкою до суду в м. Києві, додатково транспортні витрати, додатково поштові витрати), № 47-6 від 25 вересня 2024 року на суму 12500 грн. (участь в судовому засіданні з явкою до суду в м. Києві, складання клопотання про витребування доказів та додаткових пояснень), № 47-7 від 14 листопада 2024 року на суму 8229,70 грн. (участь в судовому засіданні з явкою до суду в м. Києві, додатково транспортні витрати), № 47-8 від 03 грудня 2024 року на суму 5000 грн. (участь в судовому засіданні з явкою до суду в м. Києві), № 47-9 від 23 січня 2025 року на суму 5000 грн. (участь в судовому засіданні з явкою до суду в м. Києві), № 47-10 від 14 квітня 2025 року на суму 10000 грн. (складання апеляційної скарги), № 47-11 від 16 липня 2025 року на суму 6252,34 грн. (участь в судовому засіданні з явкою до суду в м. Києві, додатково транспортні витрати, додатково поштові витрати), № 47-12 від 03 вересня 2025 року на суму 6981,05 грн. (участь в судовому засіданні особисто із явкою до Київського апеляційного суду, додатково транспортні витрати), № 47-13 від 03 вересня 2025 року на суму 29784,94 грн. (гонорар успіху, який підлягає сплаті у разі відмови в задоволенні судом майнових позовних вимог ОСОБА_1 додатково 5 % від суми, в стягненні якої судом відмовлено - 9784,94 грн., та двох немайнових вимог по 10000 грн. за кожну немайнову вимогу).

Також до заяви про ухвалення додаткового рішення долучено копію квитанції про надання поштових послуг з відправлення копії процесуальних документів на адресу ОСОБА_1 : 16 квітня 2025 року на суму 70 грн. з відправлення копії апеляційної скарги на адресу ОСОБА_1 та до суду, копію квитанції про надання поштових послуг 22 лютого 2024 року на суму 52 грн., копію квитанції про надання поштових послуг 14 червня 2024 року на суму 52 грн., копію квитанції про надання поштових послуг 14 червня 2024 року на суму 45 грн., копію квитанції про надання поштових послуг 06 вересня 2025 року на суму 55 грн.

Також до заяви про ухвалення додаткового рішення долучено копію рахунку на оплату за проживання адвоката Крячка О.В. в готелі від 13 листопада 2024 року на суму 2528,40 грн.

Також до заяви про ухвалення додаткового рішення долучено копії посадочних документів АТ «Укрзалізниця»: від 03 квітня 2024 року на суму 1004,75 грн., від 28 березня 2024 року на суму 602,73 грн., від 15 травня 2024 року на суму 642,76 грн., від 16 травня 2024 року на суму 629,59 грн., від 01 серпня 2024 року на суму 616,48 грн., від 02 серпня 2024 року на суму 663,40 грн., від 26 жовтня 2024 року на суму 701,30 грн., від 26 червня 2025 року на суму 982,34 грн., від 14 серпня 2025 року на суму 941,58 грн., від 15 серпня 2025 року на суму 639,47 грн.

Факти надання послуг правничої допомоги адвокатом Крячком О.В. відповідачу АТ «Укрнафтохімпроект» підтверджені матеріалами справи та встановлені судом.

Разом із тим, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21, зазначено, що:

«У випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Обґрунтувань поважності причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі, заява представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не містить (а. с. 1-3 виділених матеріалів). Таким чином, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі».

У постанові Верховного Суду від 13 лютого 2024 року у справі № 757/33206/22-ц (провадження № 61-8292св24) зазначено, що: «тлумачення частини першої статті 246 ЦПК України та частини восьмої статті 141 ЦПК України дає підстави для висновку, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. А у разі закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України (п`ять днів після ухвалення рішення суду), - також і поважні причини пропуску цього строку. За відсутності обґрунтування поважних причин строку подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Натомість наслідком закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, є залишення заяви без розгляду».

Отже, у даній справі докази, якими підтверджується розмір понесених відповідачем судових витрат, у вигляді актів приймання-передачі правової допомоги № 47-1 від 01 липня 2021 року на суму 16097 грн., № 47-2 від 16 квітня 2024 року на суму 6607,48 грн., № 47-3 від 04 червня 2024 року на суму 6272,35 грн., № 47-4 від 14 червня 2024 року на суму 9000 грн., № 47-5 від 21 серпня 2024 року на суму 6460,74 грн., № 47-6 від 25 вересня 2024 року на суму 12500 грн., № 47-7 від 14 листопада 2024 року на суму 8229,70 грн., № 47-8 від 03 грудня 2024 року на суму 5000 грн., вже існували станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції 23 січня 2025 року, а акти приймання-передачі правової допомоги № 47-9 від 23 січня 2025 року на суму 5000 грн., № 47-10 від 14 квітня 2025 року на суму 10000 грн., № 47-11 від 16 липня 2025 року, існували станом на час прийняття постанови Київським апеляційним судом 03 вересня 2025 року, і відповідач не був позбавлений об`єктивної можливості надати ці докази до закінчення судових дебатів, однак вказаною можливістю на свій розсуд не скористався.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки відповідачем не обґрунтовано поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі, апеляційний суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у частині витрат, на підтвердження яких стороною відповідача надано вищезазначені акти приймання-передачі правової допомоги.

Разом із тим, оскільки акти № 47-12 на суму 6981,05 грн. (участь в судовому засіданні особисто із явкою до Київського апеляційного суду, додатково транспортні витрати), № 47-13 на суму 29784,94 грн. (гонорар успіху, який підлягає сплаті у разі відмови в задоволенні судом майнових позовних вимог ОСОБА_1 додатково 5 % від суми, в стягненні якої судом відмовлено - 9784,94 грн., та двох немайнових вимог по 10000 грн. за кожну немайнову вимогу) складені 03 вересня 2025 року, зазначені докази об`єктивно не могли бути надані до закінчення судових дебатів в апеляційному суді 03 вересня 2025 року.

Оцінюючи дотримання принципів співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, апеляційний суд враховує, що розмір судових витрат 5000 грн. за участь в судовому засіданні особисто із явкою до Київського апеляційного суду, транспортні витрати в розмірі 1981,05 грн., на підтвердження яких стороною відповідача надано відповідні проїзні документи АТ «Укрзалізниця», відповідає умовам додатку № 47 від 19 лютого 2024 року до договору про надання адвокатом правової допомоги від 01 липня 2021 року, такі витрати погоджені відповідачем підписанням акту приймання-передачі правової допомоги, а тому ці витрати підлягають судовому розподілу та відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню позивачем, в позові якого за наслідками апеляційного перегляду відмовлено.

Посилання позивача у запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення, що представник відповідача не надав жодного документу, який підтверджує оплату його правничої допомоги клієнтом АТ «Укрнафтохімпроект» протягом трьох днів з моменту підписання актів приймання-передачі правової допомоги, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21), від 06 листопада 2023 року в справі № 725/8953/21 (провадження № 61-531св23), від 08 листопада 2023 року в справі № 443/299/22 (провадження № 61-8861св23), від 18 серпня 2025 року в справі № 755/15210/23 (провадження № 61-4109св25). Указана судова практика є незмінною.

Крім того, апеляційний суд враховує, що заява про ухвалення додаткового рішення подана 06 вересня 2025 року, а тому п`ятиденний строк для оплати гонорару з моменту підписання 03 вересня 2025 року акту приймання-передачі, передбачений п. 3, 5 додатку № 47 від 19 лютого 2024 року до договору про надання адвокатом правової допомоги від 01 липня 2021 року, не сплив.

Разом із тим, не підлягає відшкодуванню гонорар успіху за прийняття рішення на користь клієнта в розмірі 29784,94 грн., який належить до сплати АТ «Укрнафтохімпроект» згідно акту № 47-13 від 03 вересня 2025 року, враховуючи наступне.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22), не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці ЄСПЛ, а також зазначила, що суд повинен оцінювати необхідність та розумність судових витрат у вигляді «гонорару успіху», саме в контексті компенсації цих витрат за рахунок іншої сторони судової справи.

Аналогічним чином тлумачить це питання і ЄСПЛ, висновки якого зокрема у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» («Iatridis v. Greece»), заява № 31107/96, свідчать, що договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом, може підтверджувати, що у клієнта дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові, якщо така угода є юридично дійсною. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.

Таким чином, зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату «гонорару успіху», не є обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат та покладення таких витрат на іншу сторону справи, оскільки в такому випадку суд, застосовуючи відповідні положення процесуального законодавства, зокрема частин четвертої-п`ятої статті 137 ЦПК України, може оцінювати необхідність, розумність та інші критерії співмірності цих витрат.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 520/10409/18 (провадження № 61-5799св21), від 18 жовтня 2023 року у справі № 591/542/19 (провадження № 61-1348св23), від 05 червня 2024 року у справі № 711/9608/15-ц (провадження № 61-11547св23), від 05 березня 2025 року у справі № 161/170/24 (провадження № 61-9822св24).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення між ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. У даному випадку заявлений до відшкодування в порядку розподілу судових витрат погоджений між адвокатом та клієнтом гонорар успіху не має характеру необхідних витрат, а тому не є обов`язковим для відшкодування іншою стороною.

Таким чином, за наслідками розгляду цієї заяви, апеляційний суд приходить до висновку, що до відшкодування на користь відповідача підлягають понесені ним судові витрати в розмірі 6981,05 грн., на підтвердження яких надано акт приймання-передачі правової допомоги № 47-12 на суму 6981,05 грн. і транспортні документи АТ «Укрзалізниця».

В іншій частині заява про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає з наведених вище підстав.

Керуючись ст. 7, 133, 137, 141, 246, 270, 381, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Заяву Акціонерного товариства «Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект», подану представником Крячком Олегом Володимировичем, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект» (м. Київ Кудрявський узвіз 5-б ) витрати на правничу допомогу в розмірі 6981,05 грн.

В іншій частині заяви Акціонерного товариства «Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект» відмовити.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.