Справа № 216/5578/24
провадження 2/216/589/25
РІШЕННЯ

іменем України

01 вересня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Цимбалістенко О.В.

за участю секретаря- Радочин Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривого Рогу в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2024 року адвокат Касьян Микола Степанович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі наказу №0/16/11/014 від 16 листопада 2021 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» керуючим магазином філії №2, департаменту з роздрібної торгівлі, з посадовим окладом згідно штатного розпису. На підставі наказу №200/05/09/007 від 06 вересня 2023 року ОСОБА_1 звільнений за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку з закриттям магазину. На момент звільнення у підприємства перед ОСОБА_1 утворилась заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 86 415, 27 грн. (вісімдесят вісім тисяч чотириста п`ятнадцять гривень, 27 копійок).

04 червня 2024 року рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 88415,27 грн, з яких: за липень 2023 року - 30532,18 грн; за серпень 2023 року - 28147,00 грн; за вересень 2023 року з врахуванням компенсації за невикористану відпустку 37 днів - 29736,09 грн. 22 липня 2024 року в межах виконавчого провадження №75473775, відкритого з метою примусового виконання судового рішення від 04.06.2024 року позивачу було виплачено кошти згідно вимог виконавчого документа, що потверджується випискою за картковим рахунком ОСОБА_1 .

Період затримки розрахунку при звільненні позивача складає з 06.09.2023 року по 22.07.2024 року та становить 229 робочих днів.

Відповідно до довідки про заробітну плату, виданої товариством з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» ОСОБА_1 оклад останнього у липні 2023 року становив 30 532, 18 гривень, а у серпні 2023 року складав 28 147, 00 гривень. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становила 1333, 61 гривень, виходячи з розрахунку 58 679, 18 грн. (сума доходу позивача за останні два місяці роботи]/44 (кількість робочих днів у липні та серпні 2023 року].

Проте, відповідно до змін, внесених в ст.117 КЗпП України Законом №2352-ІХ від 01.07.2022, які набули чинності 19.07.2022, період, за який працівникові має зараховуватися середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, обмежено шістьма місяцями.

За вказаних обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 240 049, 80 грн. (двісті сорок тисяч сорок дев`ять] гривень, 80 копійок (1333, 61 грн. *180 днів, де 1333, 61 грн. - це середньоденний заробіток позивача, а 180 - кількість днів прострочення виплат]. Крім цього позивач та його представник просили стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу.

Процесуальні дії суду та учасників справи.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

08 жовтня 2024 року на адресу суду надійшо відзив на позовну заяву від представника відповідача Вітинської Віри Володимирівни. Представник відповідача у позовних вимогах позивача просила відмовити в повному обсязі. В обґрунтування позиції зазначила, що 24.04.2024р. Господарський суд м.Києва постановив ухвалу, якою затвердив план санації ТОВ "Дієса" до відкриття провадження про банкрутство. Після початку військової агресії за певними контрагентами, в тому числі тими, які включені до плану санації, боржник отримав сертифікати, що засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Зокрема в матеріалах справи наявні копії сертифікатів Київської торгово-промислової палати України № 3000-23-3433 від 28.07.2023 стосовно ТОВ "ЮК Дистрибьюшн", № 3000-23-2754 від 09.06.2023 стосовно ТОВ "Груп СЕБ Україна", № 3000-23-3136 від 07.07.2023 стосовно ТОВ "Вірпул компані Україна". Боржником загалом отримано більше сорока п`яти сертифікатів, що засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).Отже відповідач знаходиться під дією обставин непереборної сили, що впливає на несвоєчасність виплати заробітної плати. На підтвердження викладеного відповідач отримав сертифікат № 3000-24-0827 від 23.04.2024. Звіти про оцінку збитків, завданих ТОВ «Дієса» внаслідок втрати необоротних активів, що обліковувались на субрахунках 103,104,106,1121 оборотних активі ( товарів) та упущеної вигоди від неодержаного прибутку внаслідок втрати товарів, що здійснювались ТОВ «Гео Фінанс Груп» і зберігалися в різних областях,із зазначенням суми збитків, наведені у відзиві. Крім того, за результатами висновків експертних досліджень, відповідачем подані позови до РФ про стягнення заподіяних збитків, що задоволені Господарським судом м.Києва. Крім того, рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 24.01.2024 закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності генерального директора ТОВ «Дієса» за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП. Представник відповідача звертає увагу на те, що зазначені докази вказують на відсутність вини роботодавця перед працівником.

30 січня 2025 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення по справі. У задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі.

01 вересня 2025 року до початку судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги просили задовольнити.

Відповідач будучи належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

На підставі наказу №0/16/11/014 від 16 листопада 2021 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» керуючим магазином філії №2, департаменту з роздрібної торгівлі, з посадовим окладом згідно штатного розпису.

На підставі наказу №200/05/09/007 від 06 вересня 2023 року ОСОБА_1 звільнений за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку з закриттям магазину.

04 червня 2024 року рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 88415,27 грн, з яких: за липень 2023 року - 30532,18 грн; за серпень 2023 року - 28147,00 грн; за вересень 2023 року з врахуванням компенсації за невикористану відпустку 37 днів - 29736,09 грн.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.Установивши при розгляді справи що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, суми в день звільнення, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Виплата працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є формою матеріальної відповідальності роботодавця, яка виникає у випадку вчинення ним порушення норм трудового законодавства. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (далі Указ) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та діє до теперішнього часу.

Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Статтею 1 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон № 2136-ІХ, тут і далі в редакції, яка була чинною на день видання оспорюваного наказу) передбачено, що цей Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 6 Закону № 2136-ІХ в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно із пунктом 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 2136-ІХ главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

З огляду на вищевикладене положення Закону № 2136-ІХ,які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю -мають пріоритет незастосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону № 2136-ІХ також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Разом з тим суд звертає увагу на наявність форс мажорних обставин та наявності підстав для звільнення від відповідальності відповідача за несвоєчасний розрахунок при звільнені, з огляду на таке.

24 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яким встановлено, що роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці лише якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

Тож у разі перевірки чи виникнення судового спору роботодавцю потрібно буде доводити, що причиною порушення строків виплати зарплати була саме непереборна сила.

Разом з тим форс-мажор звільняє лише від відповідальності за порушення зобов`язання, а не від самого обов`язку виплати зарплати. Тобто, за першої ж нагоди, як тільки підприємство відновить свою діяльність, роботодавець повинен виплатити працівникам усі суми невиплаченої своєчасно зарплати.

Отже, якщо у роботодавця немає об`єктивної можливості вчасно виплачувати працівникам заробітну плату через війну, то такого роботодавця не буде притягнуто за це до відповідальності. При цьому невиплата зарплати не допускається, можливе лише відтермінування її виплати через форс-мажор.

За положеннями статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»,Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 24.04.2024, при затвердженні плану санації ТОВ «Дієса», вказані докази отриманих збитків, а саме звіти ТОВ "Гео Фінанс Груп" про оцінку збитків, завданих ТОВ «ДІЄСА» внаслідок втрати необоротних активів (основних засобів), що обліковувалися на субрахунках 103, 104, 106, 1121, оборотних активів (товарів) та упущеної вигоди від неодержаного прибутку внаслідок втрати товарів, які зберігалися за конкретними адресами у різних областях України.

Київська торгово-промислова палата сертифікатом №3000-240827 від 23 квітня 2024 року засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану в Україні, відсутність доступу та/або знищення активів ( основних засобів та товарів) через тимчасову окупацію й активні бойові дії на території України, що призвело до неможливості відновлення господарської діяльності підприємства «Дієса» у повному обсязі, повне знищення активів підприємства, де знаходився основний товарний склад внаслідок пожежі через потрапляння бойових снарядів в покрівлю складу ( обстріл).

Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання: 12 березня 2022 року; дата закінчення: тривають на 23 квітня 2024 року.

Таким чином, у трудових правовідносинах між сторонами з 12 березня 2022 року виникли обставини, які відповідач не міг передбачити чи відвернути та у період існування яких останній об`єктивно, з незалежних від нього причин, був позбавлений можливості виконати зобов`язання, передбачені умовами трудового договору, обов`язки згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників, у тому числі, щодо позивача.

У період, за який позивач просить стягнути середній заробіток, порушення зобов`язання щодо розрахунку при звільненні сталося внаслідок ведення бойових дій та дії обставин непереборної сили, що на підставі частини 3 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» є підставою для звільнення роботодавця від відповідальності за цим зобов`язанням.

У зв`язку з вищевикладеним позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 89, 133,141, 264, 265, 274 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 );

Відповідач- Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» (, м. Київ, вул.Велика Васильківська, 45).

Повне судове рішення складено та підписано 01 вересня 2025 року.

Суддя О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО