Справа№592/248/25
Провадження №2/592/898/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючої судді Титаренко В.В., за участю секретаря судового засідання Каплін А.А., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП,

встановив:

07.01.2025 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 44293 грн 93 коп. завдану під час скоєння ДТП, моральну шкоду у сумі 20000 грн, витрати понесені на оцінку матеріального збитку в розмірі 2500 грн, витрати понесені на сплату судового збору в розмірі 4239 грн 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля ВАЗ 21121, н.з. НОМЕР_1 . 24.08.2024 о 13 год 35 хв в м. Суми, по вул. Британська, поблизу буд. 1, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Renault Grand Scenic, н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21121, н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_4 . Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР України, що підтверджується постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.10.2024 справа № 592/14513/24. Вказує про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на день скоєння ДТП застрахована не була, тому матеріальна шкода завдана позивачу підлягає стягненню саме з ОСОБА_2 . Крім того, внаслідок ДТП позивач зазнав душевних страждань безпосередньо пов`язаних з отриманням стресу під час зіткнення автомобілів, страху за своє життя та здоров`я. В житті позивача виникли негативні зміни, які потребують додаткових витрат та зусиль для відновлення попереднього стану. Вважає що достатньою та обґрунтованою сумою, що буде відповідати розміру душевних страждань та негативних змін у житті позивача буде сума в розмірі 20000 грн.

Ухвалою від 15 січня 2025 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження в цивільній справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні, з повідомленням (викликом) сторін.

22 квітня 2025 року суд за клопотанням представника позивача постановив залучити до участі у справі як співвідповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Від представника Моторно (транспортного) страхового бюро України надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що відсутні докази, що транспортний засіб ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , був забезпечений, а отже у МТСБУ відсутні підстави сплачувати регламентну виплату, передбачену ст. 41 Закону №1961-IV. Власник пошкодженого транспортного засобу в порядку визначеному ст. 33 ЗУ №1961-IV не звертався до МТСБУ. Позивач своїми діями позбавив можливості визначити розмір шкоди, як це передбачено нормами Закону №1961-IV. Вказав про те, що наданий позивачем висновок є неналежним доказом, оскільки проведений до проведення огляду аварійним комісаром МТСБУ. Позивач заявив позовні вимоги в розмірі ринкової вартості транспортного засобу до ДТП, проте для правильного визначення розміру страхового відшкодування потрібно визначити різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, що передбачено нормою ст. 30 ЗУ №1961-IV. Ураховуючи зазначене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі до МТСБУ, розглянути справу без участі представника МТСБУ, стягнути з позивача витрати, які планує понести МТСБУ у зв`язку з розглядом справи у розмірі 2000 грн.

Ухвалою від 15 липня 2025 року суд задовольнив заяву представника позивача про зміну предмету позову та змінив предмет позову, виклавши позовні вимоги в такій редакції: «Стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 44 293,93 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 20 000 грн, витрати понесені на оцінку матеріального збитку в розмірі 2500 грн, витрати понесені на сплату судового збору в розмірі 4239,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн».

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Петрищев О.О., у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подавав.

Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Після зміни предмету позову, відзив на позов не подав.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу ВАЗ 21121, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 12).

24.08.2024 о 13 год 35 хв в м. Суми, по вул. Британська, поблизу буд. 1, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Renault Grand Scenic, н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21121, н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 , останній по інерції здійснив зіткнення з транспортним засобом Geely, н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР України.

За вказаних обставин постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 жовтня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 грн (а.с. 13).

Згідно із Звітом про оцінку майна, а саме розмір матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21121 загальний легковий хетчбек-В, д.р.н. НОМЕР_1 , власник ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту ТЗ 63516,24 грн. Коефіцієнт фізичного зносу складників 0,7. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників 44293,93 грн. Ринкова вартість КТЗ на момент ДТП 50329 грн. Розмір матеріального збитку на 24.08.2024 складає 44293,93 грн (а.с. 20-57).

Відповідно до Полісу № 216586790 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з 00:00 годин 02.09.2023 по 01.09.2024 (включно) ОСОБА_1 застрахував транспортний засіб ВАЗ 21121, н.з. НОМЕР_1 , у страховика ТДВ СК «Альфа-Гарант». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну 160000 грн. Розмір франшизи 0 грн (а.с. 197).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 6 і 7 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, що діяла на момент ДТП, (далі Закон №1961-IV). Цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За приписами ст. 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону №1961-IV).

Згідно з ст. 6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За приписами ст. 22 Закону №1961-IV в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Згідно з пп. а п. 41.1. ст. 41 Закону №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Під час судового розгляду суд встановив, що внаслідок винної поведінки відповідача ОСОБА_2 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24.08.2024, був пошкоджений автомобіль позивача ОСОБА_1 - ВАЗ 21121, н.з. НОМЕР_1 .

На момент ДТП, 24.08.2024, позивач ОСОБА_1 застрахував цивільно-правову відповідальність транспортний засіб ВАЗ 21121, н.з. НОМЕР_1 , у страховика ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Водночас, станом на 24.08.2024 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 ТЗ Renault Grand Scenic, н.з. НОМЕР_2 , застрахована не була.

За встановлених обставин, з огляду на зазначені приписи чинного на момент вчинення ДТП законодавства, суд дійшов висновку, що саме відповідач МТСБУ має відшкодувати позивачу шкоду, заподіяну транспортному засобу позивача внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача ОСОБА_2 .

Щодо позиції відповідача МТСБУ про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що позивач порушив порядок визначення шкоди.

Законом №1961-IV детально регламентовано дії водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.

У п. 33.1.4 ст. 33 Закону №1961-IV передбачено, що в разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ? МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ? МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (п. 35.1 ст. 35).

Згідно з п. 36.1 ст. 36 Закону №1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ? МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до п. 37.1.1, 37.1.4 ст. 37 Закону №1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

?навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

?неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас, зазначений у п. 37.1.4 ст. 37 Закону №1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону № 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у ст. 37 Закону №1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Проте, Законом №1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що Законом №1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у ст. 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону №1961-IV не містять.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до ст. 36 Закону №1961-IV, та не позбавлений можливості, в разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Такий правовий висновок міститься в постанові Великої палати Верховного Суду від 11.12.2019 справа №465/4287/15,

Як вбачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода за участю позивача та відповідача ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортний засіб позивача отримав пошкодження, сталася 24.08.2024. Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування, серед іншого, матеріальної шкоди, 07.01.2025, тобто в межах річного строку, передбаченого Законом №1961-IV, для отримання страхового відшкодування (регламентної виплати).

Отже, суд вважає, що звернення позивача безпосередньо до суду із позовом про відшкодування майнової шкоди, спричиненої ДТП, без попереднього звернення до відповідача МТСБУ, не є порушенням приписів Закону №1961-IV та не може бути підставою для відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення шкоди, спричиненої позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу в результаті ДТП.

Також суд не бере до уваги твердження відповідача МТСБУ про неправильно визначений розмір шкоди, оскільки транспортний засіб позивача, на думку відповідача, є фізично знищеним, з огляду на таке.

Статтею 28 Закону №1961-IV визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (пункт 1).

Відповідно до ст. 29 Закону №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Положеннями ст. 30 Закону №1961-IV передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з наданим позивачем Звітом про оцінку майна, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу ВАЗ 21121, н.з. НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників складає 44293 грн 93 коп. (без ПДВ), ринкова вартість транспортного засобу на момент ДТП 50329 грн 00 коп. (без ПДВ).

За таких обставин, твердження відповідача МТСБУ про те, що транспортний засіб позивача є фізично знищеним, оскільки витрати на його відновлювальний ремонт перевищують вартість транспортного засобу до ДТП не ґрунтуються на доказах, наявних у матеріалах справи.

Інших заперечень щодо розміру майнової шкоди та/або інший розрахунок такої шкоди відповідач не надав.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача МТСБУ матеріальної шкоди в розмірі 44293 грн 93 коп., спричиненої внаслідок ДТП, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 , суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Водночас, слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 по справі №815/7401/16.

Для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Кожна із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування завданої шкоди.

Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди та стягнення її з відповідача ОСОБА_2 , позивач посилався на те, що він зазнав душевних страждань безпосередньо пов`язаних з отриманням стресу під час зіткнення автомобілів, страху за своє життя та здоров`я. В житті позивача виникли негативні зміни, які потребують додаткових витрат та зусиль для відновлення попереднього стану.

Однак, суд зауважує, що позивач не надав докази на підтвердження завданих йому моральних страждань, душевних переживань, наявності втрат немайнового характеру. Суд зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач тілесних ушкоджень не отримав, шкоди здоров`ю не завдано, тому відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

Крім того, позивач не зазначив, з чого він виходив при визначенні розміру моральної шкоди, яким чином змінився спосіб його повсякденного життя, які втрати не майнового характеру він поніс, тому суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 20000 грн є недоведеною та не підлягає задоволенню. На переконання суду в цьому випадку буде достатнім захист порушених прав позивача відшкодуванням матеріальної шкоди, законних підстав для стягнення моральної шкоди суд не встановив.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір за вимогу про стягнення матеріальної шкоди та за вимогу про стягнення моральної шкоди, ураховуючи що позов у частині стягнення матеріальної шкоди суд задовольнив, то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. підлягає стягненню з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивача.

Крім того, позивач просив стягнути на його користь витрати на оцінку матеріального збитку у розмірі 2500 грн, що підтверджується Договором № 3-08 на проведення оцінки майна від 04.11.2024 (а.с. 16).

Оскільки суд урахував наданий позивачем звіт про оцінку майна як доказ, тому з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивача підлягають стягненню витрати на проведення оцінки майна у розмірі 2500 грн., що узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 22.11.2023 по справі № 712/4126/22 (провадження № 14-123цс23).

Також, позивач просить стягнути на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Так, адвокат Петрищев О.О. здійснював представництво ОСОБА_1 за позовом до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП.

Відповідно до Договору № 22/11 про надання правової допомоги від 22.11.2024 розмір гонорару за цим Договором складає 10000 грн та не залежить від кількості судових засідань, кількості процесуальних документів складених адвокатом та строку розгляду справи у суді.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи звернення до суду з позовною заявою, віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), розгляд справи без участі сторін та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, задоволення позову частково, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн, яка буде достатньою, співмірною і справедливою в цьому випадку.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

постановив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ДТП задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 44293 грн 93 коп., витрати понесені на оцінку матеріального збитку в розмірі 2500 грн 00 коп., витрати понесені на сплату судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач Моторне (транспортне) страхове бюро України, місце знаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, 8, .

Суддя В.В. Титаренко