РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Білецькій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна, стягнення судових витрат,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна, стягнення судових витрат звернувся ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити та горище житлового будинку (літ. А-1) за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа об лаштованого горища 29,5 кв.м.) поділити в натурі між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно першого варіанту висновку судового експерта Сапунової А.І. за результатами проведення судового інженерно-технічного дослідження від 14 листопада 2024 року №57/24 наступним чином: виділити ОСОБА_1 в натурі приміщення об лаштованого горища 1-18 площею 9,9 кв.м. та 1-9 площею 9,7 кв.м., загальною площею 19,6 кв.м., що становить 66/100 частки від загальної площі горища, необлаштоване горище ІІ та вхідні східці з балконом «а7» (додаток №5 до висновку експерта); виділити другому співвласнику ОСОБА_2 приміщення облаштованого горища 1-20 площею 9,9 кв.м., що становить 34/100 частки від загальної площі горища та необлаштоване горище І (додаток №5 до висновку експерта). Припинити за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності на горище житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Понесені позивачем судові витрати по справі покласти на відповідача.

В судовому засіданні відповідачка та представник відповідачки заявлені позовні вимоги позивача не визнали та просять суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2006 року по цивільній справі №2-8557/06 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинне будівництво, про визначення часток у праві приватної спільної часткової власності, визнання права на спадкове майно, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності було визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право приватної власності на самочинно побудовані приміщення: прибудови «а-2», тамбуру «а-3», веранди «а-5», сараю Б», гаража Д, загальною вартістю 53074 грн. до будинку АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право приватної спільної сумісної власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до складу якого входить житловий будинок «А-1» з прибудовою «а-2», тамбуром «а-3», верандою «а-5», з надвірними будівлями: літня кухня-сарай «Б», гараж «Д», сарай «В», вбиральня «Г», огорожа №1, замощення №1 загальною вартістю 91037 грн., що в АДРЕСА_1 . Виділити ОСОБА_1 в натурі приміщення «1», «1-5», «1-6», «1-7», «1-8», «1-9», «1-10», «1-11», «1-12», що входять до складу житлового будинку «А-1», гараж «Д», частину огорожі №1, частину замощення №1 вартістю 59321 грн., що становить 65% від всього будинковолодіння, визнавши за ним право приватної спільної часткової власності на 65% будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Виділити ОСОБА_2 в натурі приміщення «1-1», «1-12», «1-3», «1-4», «1-13», «1-14», «1-15», «1-16», «1-17», що входять до складу житлового будинку «А-1», літню кухню сарай «Б», сарай «В», вбиральню «Г», частину огорожі №1, частину замощення №1 вартістю 31806 грн., що становить 35% від всього будинковолодіння, визнавши за ОСОБА_2 право приватної спільної часткової власності на 35% будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

В подальшому, між сторонами по справі було укладено та нотаріально посвідчено договір про поділ нерухомого майна.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні договором про поділ нерухомого майна від 20 березня 2024 року, посвідченим Сергатюк О.В., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області та зареєстрованого в реєстрі за №256 з якого вбачається, що за цим договором сторони домовилися здійснити поділ в натурі об`єкта нерухомого майна, що належить їм на праві спільної часткової власності, а саме житлового будинку за АДРЕСА_1 .

Право власності в подальшому як позивачем так і відповідачем було зареєстровано, що підтверджується долученими до матеріалів справи та дослідженими в судовому засідання витягами.

Однак, як було встановлено в судовому засіданні у даному договорі питання про горище житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 площею 29,5 кв.м. та вхідні східці з балконом «а7» до нього сторонами не вирішувалося.

Оскільки у позасудовому порядку між сторонами питання про поділ вищезазначеного горища вирішено не було, позивач 09 жовтня 2024 року звернувся з письмовою заявою до судового експерта Сапунової А.І. з питання проведення судової будівельно-технічної експертизи.

З дослідженого в судовому засіданні висновку судового експерта за результатами проведення судового інженерно-технічного дослідження від 14 листопада 2024 року №57/24, проведеного на підставі заяви ОСОБА_1 від 09 жовтня 2024 року про проведення судової будівельно-технічної експертизи об`єкта, за адресою: АДРЕСА_1 для звернення до суду вбачається, що експертиза виконана в порядку, передбаченому ч.3 ст.102 ЦПК України та ст.7-1 Закону України «Про судову експертизу» на підставі укладеного договору з метою надання висновку експерта до суду. Відповідно до ч.5 ст.106 ЦПК України, експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Даним висновком запропоновано сторонам два технічно можливих варіанти поділу облаштованого горища, а саме:

перший варіант виділити першому співвласнику ОСОБА_1 приміщення облаштованого горища: 1-18 площею 9,9 кв.м. та 1-19 площею 9,7 кв.м, загальною площею 19,6 кв.м., що становить 66/100 частки від загальної площі горища, необлаштоване горище ІІ та вхідні східці з балконом «а7»; виділити другому співвласнику ОСОБА_2 приміщення об лаштованого горища: 1-20 площею 9,9 кв.м., що становить 34/100 частки від загальної площі горища та необлаштоване горище І. При такому варіанті поділу: першому співвласнику: закласти дверний проріз між приміщеннями 1-19 та 1-20; другому співвласнику: для доступу до горища (приміщення 1-20) влаштувати вхідні східці з балконом та на місці існуючого віконного прорізу вхідні двері для входу до приміщення 1-20 (дод.№5).

Другий варіант виділити першому співвласнику ОСОБА_1 приміщення облаштованого горища: 1-20 площею 9,0 кв.м. та 1-19 площею 9,7 кв.м., загальною площею 19,6 кв.м., що становить 66/100 частки від загальної площі горища, необлаштоване горище ІІ; виділити другому співвласнику ОСОБА_2 приміщення облаштованого горища 1-18 площе. 9,9 кв.м., що становить 34/100 частки від загальної площі горища, необлаштоване горище І та вхідні східці з балконом «а7». При такому варіанті поділу: першому співвласнику: для доступу до горища (приміщення 1-20) влаштувати вхідні східці з балконом та на місці існуючого віконного прорізу вхідні двері для входу до приміщення 1-20; другому співвласнику необхідно: закласти дверний проріз між приміщеннями 1-19 та 1-18; вхідні східці з балконом «а7» перенести на іншу сторону будинку (де розміщене приміщення 1-го поверху ОСОБА_2 ).

Порівнюючи перелік робіт, які необхідні при поділі горища, то при першому варіанті поділі відсутня необхідність перенесення вхідних східців з балконом «а7» на іншу сторону будинку ( де розміщення приміщення 1-го поверху ОСОБА_2 ). Отже, доцільнішим буде перший варіант поділу горища житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, даним висновком експерта судовим експертом було визначено що доцільнішим та менш витратним для власників буде саме перший варіант поділу горища.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до ч.2 ст.367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України викладених у п.14 Постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в так. У протилежному випадку, може бути встановлено порядок користування приміщеннями, якщо про це заявлено позов.

Судом встановлено, що при укладенні та нотаріальному посвідченні сторонами договору про поділ нерухомого майна 20 березня 2024 року не було обумовлено та не вирішено питання з приводу горища житлового будинку.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що його довіритель на даний час не може в повній мірі користуватися даним горищем на використовувати його на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимиим доказами, запропонований варіант поділу горища експертом, а саме перший є доцільніший та менш витратним для власників, власного варіанту поділу горища відповідачкою суду подано не було; крім того запропонований варіант поділу горища відповідачем відповідає часткам власності сторін у будинковолодінні за адресою АДРЕСА_1 (поділ житлового будинку та визначення часток згідно рішення суду та договір про поділ нерухомого майна здійснювались саме за даною адресою та номером будинку, а саме АДРЕСА_1 ), тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та сплачено за проведення і виконання висновку будівельно-технічної експертизи вартість в розмірі 10612,00 грн. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні квитанціями долученими до позовної заяви.

Тому оскільки рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна, стягнення судових витрат задоволити.

Поділити в натурі між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 горище житлового будинку (літ. А-1) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею облаштованого горища 29,5 кв.м. згідно першого варіанту висновку судового експерта Сапунової А,І, за результатами проведеного судового інженерно-технічного дослідження від 14 листопада 2024 року №57/24 наступним чином:

виділити ОСОБА_1 в натурі приміщення облаштованого

горища 1-18 площею 9,9 кв.м. та 1-19 площею 9,7 кв.м., загальною площею 19,6 кв.м., що становить 66/100 частки від загальної площі горища, необлаштоване горище ІІ та вхідні східці з балконом «а7» (додаток №5 до висновку експерта);

виділити ОСОБА_2 приміщення облаштованого горища 1-20

площею 9,9 кв.м., що становить 34/100 частки від загальної площі горища та необлаштоване горище І (додаток №5 до висновку експерта).

Право спільної часткової власності на горище житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 підтверджені понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та витрати за проведення і виконання висновку будівельно-технічної експертизи в розмірі 10612,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов