Справа № 490/5665/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Вознюк Д.І, без участі сторін,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню ,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2025 року представник боржника ОСОБА_1 , адвокат Порошина Н.Г звернулася до суд із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу , виданий суддею Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. 04.07.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг , а саме спожиту теплову енергію за період з 01.11.2022 р. по 30.04.2024, у сумі 4716,48 грн. та судовий збір 302,80 грн

Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_1 не є боржником перед ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ», оскільки жодного договору з ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» вона не укладала та послугами стягувача не користувалась. Вона не споживала теплову енергію за період з 01.11.2022 р. по 30.04.2024. оскільки з початку військової агресії рф перебувала за кордоном, де продовжує знаходиться. До того ж, квартира АДРЕСА_1 , за яку боржник намагається стягнути борг за нібито спожите тепло, з 2003 року обладнане автономним опаленням за допомогою двохконтурного газового котла, та має окремий вхід ( копії актів,техпаспорту додається). ОСОБА_1 придбала цю квартиру з автономним опаленням у 2004 році. Але з 2015 року не є власником цієї квартири ( копія договору дарування, витяг з ДРРПНМ додається), а тому не є користувачем квартири та споживачем комунальних послуг. Як вбачається з матеріалів справи, у ОСОБА_1 не виник обов`язок перед ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» щодо оплати за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2022 р. по 30.04.2024 у сумі 4716,48 грн., що є підставою для визнання вказаного судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Від представника стягувача надійшли письмові заперечення проти заяви, в яких просять відмовити у задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_2 про визнання судового наказу Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.07.2024 по справі №490/5665/24 таким, що не підлягає виконанню.

Зазначає, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою № 434824862 від 10.07.2025, довідка додається.

По-друге, посилання представника Боржника на відсутність договірних зобов`язань, є хибними та спростовуються нормами чинного законодавства, а саме : з 1 травня 2019 року в повному обсязі введено в дію Закон 2189. На підставі п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово комунальні послуги», далі - Закон 2189 Товариство є виконавцем послуги з постачання теплової енергії. Ст. 12 Закону 2189 передбачає, що надання послуги з постачання теплової енергії здійснюється виключно на договірних засадах. Ч.1. ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Враховуючи ст. 7 даного Закону України, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати спожиті послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 5. ст. 13 Закону 2189, між Товариством та Боржниками укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі Договір), який є публічним договором приєднання та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Додатково зазначили, що відповідно до п. 5 ст.13 Закону України № 2189-VIII, «Про житлово-комунальні послуги», взявши до уваги роз`яснення Міністерства розвитку громад та територій України, опубліковане 08 вересня 2021, публічні договори приєднання з індивідуальними споживачами у багатоквартирному будинку вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування їх текстів на сайті органу місцевого самоврядування або виконавця послуг, співвласники багатоквартирного будинку не уклали інший договір з виконавцем комунальних послуг. Із власником індивідуального будинку такий договір вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору він не відмовився від послуги. Враховуючи той факт, що у житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 діє модель індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, всі співвласники теж вважаються споживачами відповідно моделі індивідуального договору. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії , витраченої на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та на функціонування внутрішніх будинкових систем опалення будинку. Враховуючи вищевикладене, споживачам послуги у розумінні Закону 2189, Товариством здійснено нарахування за утримання місць загального користування та допоміжних приміщень за опалювальні сезони 2022-2023, 2023-2024 років.

По-третє, у межах цивільного процесуального законодавства України існує два окремі механізми реагування на судовий наказ: його скасування відповідно до статті 170174 ЦПК України та визнання таким, що не підлягає виконанню відповідно до статті 432 ЦПК України. Жодної з підстав, передбачених ст. 432 ЦПК України заява представника Боржника про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню не містить та не підтверджена належними доказами Як вбачається зі змісту, заява представника Боржника про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню містить посилання на факти та обставини, що мали б бути викладені в заяві про скасування судового наказу, а отже свідчить про неправильно обраний спосіб захисту.

29 серпня 2025 року представником заявника адвокаткою Порошиною Н.Г. надано письмові пояснення ( заперечення) на заперечення ПрАТ « Миколаївська ТЕЦ», в яких не погоджується з доводами, викладеними у запереченні ПрАТ « Миколаївська ТЕЦ».

Як зазначив заявник, в опалювальному сезоні 2022-2024 роки він здійснював постачання теплової енергії до будинку АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 . Відповідними нарядами підтверджено підключення опалення у будинку АДРЕСА_2 . 04.07.2024 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А.розглянувши вказану заяву , видала судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , яка зареєстрована: АДРЕСА_3 , на користь ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» заборгованості за спожиту теплову енергію у сумі 4716,48 грн. та судовий збір 302,80 грн. Однак, ОСОБА_1 ніколи не була власником кв. АДРЕСА_1 , до якого згідно з нарядами постачалась теплова енергія. ОСОБА_1 до 2015 року була власником кв. АДРЕСА_1 . Ця квартира з 2003 року відключена від внутрішньобудинкової мережі та обладнана автономним опаленням за допомогою двохконтурного газового котла, має окремий вхід ( копії актів,техпаспорту додається). ОСОБА_1 придбала цю квартиру з автономним опаленням у 2004 році та з 30.06.2015 відчужила цю квартиру та з цього часу не є її власником.

Як вірно вказано у заяві, до споживачів послуг відносяться фізичні/юридичні особи власники жилих/нежилих приміщень, відповідне обладнання яких приєднане до внутрішньобудинкових систем. Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово комунальну послугу; Внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди. Однак, кв. АДРЕСА_1 не приєднана до внутрішньобудинкової мережі, доказів постачання до неї тепла не надано, а тому у її власника не виникло обовязку щодо оплати. Відтак, судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , яка зареєстрована: АДРЕСА_3 , видано помилково та у ОСОБА_1 немає обовязку з оплати за тепло за вказаною адресою. З приводу обрання неналежного способу захисту, то слід зауважити, що обрання способу захисту є правом позивача, заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, подає заявник, а не позивач, на стадії виконання.

Так, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню чи скасування судового наказу взагалі не є способами захисту позивача, а тому обрання неналежного способу захисту, а належним на думку заявника є скасування судового наказу, у даному випадку не є підставою для відмови у задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , яка зареєстрована: АДРЕСА_3 (хоча за цією адресою ніколи не була зареєстрована та не мала у власності цю квартиру), видано помилково та у ОСОБА_1 немає обовязку з оплати за тепло за вказаною адресою. Судовий наказ майже рік перебуває на стадії виконання. З огляду на вимоги ст. 170 ЦПК України скасування судового наказу не перешкоджає зверненню стягувача з вимогами в порядку позовного провадження, а підставою для скасування судового наказу є повна або часткова необґрунтованість вимог стягувача, про що слід вказати в заяві. При цьому обґрунтованість розміру заборгованості за адресою АДРЕСА_3 наведена у заяві про видачу судового наказу, тобто можливо за цією адресою така заборгованість існує та вона обґрунтована, але помилково стягнута з ОСОБА_1 . Тобто виходячи з обставин справи, судовий наказ видано помилково, а тому не підлягає виконанню, про що подано заяву.

Частина 3 ст. 432 ЦПК України передбачає, що суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Тобто, вказані положення встановлюють скорочений строк розгляду заяви та прямо передбачають, що неявка учасників (з будь-яких причин) не є перешкодою для її розгляду.

Суд також враховує, що представником стягувача подано відзив на заяву, в якій письмово викладено позицію по суті.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 173 ЦПК України визначено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, в порядку визначеному ст. 432 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судом встановлено, що 04.07.2024 року Центральним районним судом м. Миколаєва було видано судовий наказ на підставі заяви ПрАТ Миколаївська теплоелектроцентраль про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка (ий) зареєстрована (ий) за адресою: АДРЕСА_3 на користь Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль (54020, м. Миколаїв, вул. Каботажний узвіз, буд. 18, р/р НОМЕР_3 в ПАТ "Укргазбанк", МФО 320478, ), заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 4716,48 грн. основного боргу за опалювальні сезони 2022-2024, а також судового збору в розмірі 302,80 грн.

Підставою для видачі судового наказу стало, зокрема, Інформація про власника квартири за адресою АДРЕСА_3 - ОСОБА_1 станом на 14.08.2023 року., а також наряди на підключення вказаного будинку до теплопостачання з листопада 2022 року та з листопада 2023 року на весь опалювальний період.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 10 липня 2025 року - власником вказаної квратири на підставі договру купівлі-продажу від 2004 року зазначена саме ОСОБА_1 .

Заявник надала копію паспорта, з якої вбачається, що з 04.03.2022 року вона виїхала автомобілем на територію Польщі- проте доказів безперервного проживання за межами міста миколаєва з того часу - суду не надала.

Також заявником надано копію Договору дарування , нотаріально посвідченого, від 30.06.2015 року, за яким ОСОБА_1 подарувала належну їй квартиру в АДРЕСА_3 ОСОБА_3 , вказаний договір та право власності на вказану квратиру за ОСОБА_4 зареєчтровано нотаріусом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.06.2015 року.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Однією із засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є верховенство права.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина 1 статті 8 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Так, Європейська комісія "За демократію через право" (Венеціанська комісія) на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року у Доповіді "Верховенство права" вказала, що основними критеріями розуміння верховенства права є, зокрема: доступність закону (законмає бути зрозумілим, чітким та передбачуваним); питання юридичних прав мають бути вирішені нормами права, а не на основі дискреції; рівність перед законом; влада має здійснюватися у правомірний, справедливий та розумний спосіб; елементами верховенства права є: законність, включаючи прозорий, підзвітний та демократичний процес введення в дію приписів права; юридична визначеність; заборона свавілля; рівність перед законом.

Європейський суд з прав людини розкриває зміст принципу верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу. Однією з таких вимог є вимога про якість закону: по-перше, закон повинен бути доступним особі, по-друге, він має бути передбачуваним, по-третє, закон повинен відповідати всім іншим вимогам верховенства права.

Окрім цього, практикою ЄСПЛ визначено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд може застосовувати закон, що регулює подібні правовідносини, а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп вбачається, що частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом п. п. 3 ч. 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі. Заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) тощо; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Відповідно до ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що заявником в даному випадку обрано вірний спосіб захисту порушеного права, оскільки заявником зазначається не про необгрунтованість вимог стягувача щодо наявності заборгованості за спожиту теплову енергію за вказаною адресою, а саме на відсутність боргових зобов`язань саме у боржника.

Згідно ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

При цьому, словосполучення "або з інших причин" стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого документа - судового наказу таким, що не підлягає виконанню, заявник посилався на те, що з червня 2015 року вона не є власником квартири, отже у неї відсутній обов`язок сплачувати витрати з утримання цієї квартири.

Згідно зі ст.ст.76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стороною заявниці (боржника) надано докази припинення її п рава власнсоті на спірну квартиру з червня 2015 року , а отже довела відсутність її обов`язку по утриманню цібого жжитла на час виникнення заборгованості, про стягнення якої заявлено вимоги судового наказу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність обов`язку ОСОБА_1 , щодо сплати послуг за теплопостаяання квратири АДРЕСА_1 за опалювальні періоди 2022-2024 років, за які вона помилково визначена боржником по вказаному судовому наказу.

Так, до споживачів послуг відносяться фізичні/юридичні особи власники жилих/нежилих приміщень, відповідне обладнання яких приєднане до внутрішньобудинкових систем. Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Так судом встановлено, що договір на постачання теплової енергії не укладався з ОСОБА_1 , а посилання стягувача на положення ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» не може бути прийнятим судом до уваги, оскільки у боржника ОСОБА_1 відсутній обов`язок як приєднуватися до такого договру, так і оплачувати надані послуги - оскільки вона не є власником вказаного житла та відсутні докази її реєстрації та проживання за вказаною адресою за вказаний період виникнення заборгованості.

Згідно зі статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Суд також бере до увагу, що за змістом ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

В даному випадку стягнення із заявниці заборгованості на підставі судового наказу в примусовому порядку не відповідає принципам законності та справедливості.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що відсутність у ОСОБА_1 обов`язку сплачувати заборгованість на користь ПрАТ "МТЕЦ" у відповідності до положень статті 432 ЦПК України є підставою для визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу від 04 липня 2024 року, виданого Центрального районного судом міста Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка (ий) зареєстрована (ий) за адресою: АДРЕСА_3 на користь Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль (54020, м. Миколаїв, вул. Каботажний узвіз, буд. 18, р/р НОМЕР_3 в ПАТ "Укргазбанк", МФО 320478, ), заборгованість за спожиту теплову енергію врозмірі 4716,48 грн. основного боргу за 2022-2024 опалювальні періоди та судовий збір в розмірі 302,80 грн.

Керуючись ст.ст.160, 173, 352-354, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_5 , про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу Центрального районного судом міста Миколаєва від 04.07.2024 року у справі № 490/5665/24 - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ Центрального районного судом міста Миколаєва від 04.07.2024 року у справі № 490/5665/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль заборгованості за спожиту теплову енергію .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.А. Гуденко