ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/22495/23

Провадження № 22-ц/820/1639/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_1 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2025 року (суддя Продан Б.Г.).

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позову зазначав, що 28.01.2021 між ним та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Об`єкт вказаної нерухомості знаходиться на земельній ділянці, кадастровий номер :02:006:0239, по АДРЕСА_1 . Зазначена вище земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_3 .

Вказував, що з огляду на те, що йому належить на праві власності житловий будинок, то до нього, відповідно ст. 120 ЗК України, перейшло і право власності на земельну ділянку, на якій він знаходиться. Зареєструвавши право власності на земельну ділянку, відповідач порушив право ОСОБА_2 на володіння, користування та розпорядження вказаною земельною ділянкою.

Враховуючи викладене вище, просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,06 га, кадастровий номер :02:006:0239, по АДРЕСА_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому, посилається на порушення норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що фізично земельна ділянка і будинок (будівля, споруда) ідентифікуються як окремі речі, які в сукупності є однією річчю. Адже будинок (будівлю, споруду) неможливо використовувати без земельної ділянки, і навпаки земельна ділянка втрачає своє функціональне призначення при зміні (знищенні) того чи іншого об`єкта нерухомості, розміщеного на ній.

Вказує, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди (лат. superficies solo cedit збудоване приростає до землі) має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Вважає, що визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачає механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

З огляду на викладене, наполягає на тому, що під час набуття позивачем права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 перейшло право власності на земельну ділянку, площею 0,0600 га, кадастровий номер :02:006:0239, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання повідомлені у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства. Згідно з відомостями з Єдиного демографічного реєстру, ОСОБА_3 знятий з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 ) 10.05.2023, а тому його виклик в судове засідання здійснювався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з необгрунтованості та недоведеності позовних вимог.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна з таких підстав.

Встановлено, що ТОВ «Кей-Колект» набуло у власність житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 у порядку звернення стягнення на предмет іпотеки.

28.01.2021 між ОСОБА_2 та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київськрого міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований в реєстрі за №255, відповідно до якого ТОВ «Кей-Колект» передало у власність, а ОСОБА_2 прийняв у власність житловий будинок (об`єкт нерухомого майна) по АДРЕСА_1 . ( а.с. 6-8)

Пунктом 1.2 договору визначено, що об`єкт нерухомого майна - це житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 53,9 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м. позначений в плані літерою «А-1», цегляний хлів позначений літерою «Б», бетонний погріб, позначений літерою «В», цегляна вбиральня позначена літерою «Г». Об`єкт нерухомості знаходиться на земельній ділянці площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:006:0239, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

28.01.2021 здійснена державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на вказаний об`єкт нерухомого майна. (а.с. 9)

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру, земельна ділянка, площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:006:0239, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, набута у власність ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія номер ЯЕ №305353, виданого 05.11.2008, та державна реєстрація права власності здійснена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.10.2021. (а.с. 10, 33-43, 64)

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Стаття 120 ЗК України в редакції, чинній станом на січень 2021 року, визначала особливий правовий механізм переходу прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будівлю і споруду, які розміщені на цій земельній ділянці.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення (ч. 1).

Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16.

У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) Велика Палата Верховного Суду підтримала правовий висновок Верховного Суду України щодо застосування статті 120 ЗК України, викладений у постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, визначивши, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно з виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується і випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України ( в редакції на час набуття позивачем у власність житлового будинку), до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

Таким чином, оскільки позивач є власником житлового будинку та надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 , то до нього перейшло право власності на земельну ділянку, площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:006:0239, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що відповідає принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній будинку.

А тому, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі ст.. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 2361 грн 92 коп (1073,60+1288,32) судового збору, сплаченого ним при подачі позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, площею 0,06 га, кадастровий номер :02:006:0239, по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2361 грн 92 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай