Справа № 165/3761/23 Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М. М.
Провадження № 22-ц/802/1040/25 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Русинчук М.М.,

представника позивача Рудницького Ю.І.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє її представник ОСОБА_3 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 23 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

АТ «Сенс Банк» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 січня 2020 року між відповідачем ОСОБА_2 та АТ «Альфа Банк» було підписано угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної лінії №631337487. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а ОСОБА_2 в свою чергу зобов`язалась в порядку та умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору остання зобов`язується достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав умови договору, позичальнику було надано кредит у встановленому розмірі. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала внаслідок чого станом на 22.01.2023 утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 36110,96 гривень.

Просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором 631337487 у розмірі 36110,96 грн., та стягнути сплачений судовий збір.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 23 червня 2025 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 в користь АТ «Сенс Банк»34576 грн. 27 коп. заборгованість за кредитним договором №631337487 від 13 січня 2020 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь АТ «Сенс Банк» 2 400, 00 грн сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , через свого предстанвика подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

З матеріалів справи вбачається, що 13 січня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до АТ «Альфа Банк» та підписала оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631337487, паспорт споживчого кредиту, заяву (акцепт) про прийняття пропозиції укласти договір страхування, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого ОСОБА_2 за її бажанням банк надав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк».

Позивачем була направлена відповідачу досудова вимога про усунення порушень щодо виконання договірних зобов`язань за кредитним договором та необхідність сплатити суму заборгованості, яка станом на 22.01.2023 складала 36110,96 грн. протягом 30 днів з моменту отримання вимоги банку (а.с.16). Дана вимога залишена відповідачем без реагування.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач умови укладеного договору не виконує, заборгованість за кредитом не сплачує, а тому у неї перед банком існує заборгованість.

Суд встановив, що чоловік відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 перебуває на військовій службі, що підтверджується довідкою т.в.о. начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 від 10 травня 2024 року №1561 (а.с.103-106). Чоловік відповідача, як військовослужбовець бере участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період воєнного стану (а.с.106 зі звороту). Таким чином суд констатував, наявні правові підстави для застосування до укладеного з відповідачем ОСОБА_2 кредитного договору від 13.01.2020 року вимог п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у частині не нарахування відсотків за користування кредитом.

В частині відмови у стягненні відсотків рішення учасниками справи не оскаржується, відповідно судом апеляційної інстанції правильність висновків суду у вказаній частині не перевіряється.

Суд частково задовольнив заявлений позов і стягнув з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №631337487 від 13 січня 2020 року у розмірі 34576,27 грн, вказавши що це заборгованості за тілом кредиту.

Однак такі висновки суду є помилковими та зроблені з порушенням норм матеріального права та при неповному з`ясуванні дійсних обставин справи.

Факт надання кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку з кредитною карткою Visa Signature за період з 13 січня 2020 року по 28 лютого 2023 року, з якого вбачається, що відповідач розраховувалася даною платіжною карткою в різних закладах, знімала готівку та періодично погашала заборгованість за кредитним договором, вносячи відповідні суми (а. с. 10-15).

Із виписки по рахунку встановлено, що позивач за весь період користування кредитом списував проценти за овердрафт: за користування кредитом (покупки), за користування кредитом (готівкові операції), за розрахунково-касове обслуговування основної картки, та за користування послугою смс-інформування.

Разом із тим, жодних доказів про обумовлені з відповідачем та підписані останньою такі істотні умови кредитного договору до позовної заяви не приєднано.

Апеляційним судом встановлено, що банк, визначаючи кредитну заборгованість, до тіла кредиту зарахував не тільки кошти, які фактично були отримані боржником, але і списані з ініціативи банку за рахунок кредитних коштів проценти за користування кредитом, пеню, штрафи, унаслідок чого банк збільшив заборгованість за тілом кредиту, що підтверджується виписками по рахунку за період з 13 січня 2020 року по 28 лютого 2023 року та поясненнями представника позивача в суді апеляційної інстанції.

У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань,які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Апеляційним судом на підставі поданих стороною позивача доказів, а саме: виписки по рахунку та розрахунку заборгованості за кредитом встановлено, що тіло кредиту, який використано відповідачем та не повернуто банку становить 18986, 00 гривень, і саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідач просячи вцілому відмовити у задоволенні позову, не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про виконання нею взятих за договором зобов`язань, а саме: повернення отриманих в кредит від банку коштів.

Оскільки висновки суду першої інстанції, в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором, зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для зміни рішення.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України).

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 2684 , 00 гривень ( а.с.3), а відповідачем за подання апеляційної скарги 2880, 00 гривень ( а.с. 147).

Зважаючи на часткове задоволення позову, а саме: на 52, 58 % (з заявлених 36110,96 грн, задоволено 18986, 00 грн ) та з урахуванням норм ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 45, 55 гривень судового збору, що становить різницю судових витрат щодо сплати судового збору, які сплачені позивачем при поданні позовної заяви та відповідачем при поданні апеляційної скарги, з врахуванням частково задоволених, як вимог позовної заяви так і вимог апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє її представник Іваницький Андрій Миронович задовольнити частково.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 23 червня 2025 року, в оскаржуваній частині щодо часткового задоволення позову змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» () заборгованість за кредитним договором (№ 631337487 від 13 січня 2020 року) в розмірі 18986 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» () 45, 55 гривень різниці судових витрат, щодо сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя:

Судді: