С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/703/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

24 вересня 2025 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

представника Позивача - адвоката Обухова В.В.

представника Відповідачки - адвоката Конончук З.В.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

ІI. Описова частина

В серпні 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя, набутого під час їхнього шлюбу, укладеного 04 лютого 1984 року та розірваного 25 жовтня 2019 року.

У первісній редакції позовних вимог ОСОБА_1 просив визнати за ним право приватної власності на низку об`єктів нерухомості та рухомого майна, зокрема на

-нежитлові приміщення загальною площею 364,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ;

-домоволодіння загальною площею 121,1 кв.м та земельну ділянку площею 0,0780 га за адресою: АДРЕСА_2 ;

-житловий будинок загальною площею 166,9 кв.м та земельну ділянку площею 0,167 га за адресою: АДРЕСА_2 ;

-двокімнатну квартиру площею 44,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 ;

-житлове приміщення та два складських приміщення в Турецькій Республіці;

-квартиру в Королівстві Іспанія за адресою: АДРЕСА_15, загальною площею 50 кв.м вартістю 125.000 євро;

-автомобіль марки Mercedes-Benz, модель GLC 250D 4 МАТІС, 2017 року випуску.

За Відповідачкою ОСОБА_1 пропонував визнати право власності на:

-квартиру загальною площею 138,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_4 ;

-підземну автостоянку площею 14,5 кв.м за тією ж адресою;

-майнові права на квартиру загальною площею 71,48 кв.м у будівлі на АДРЕСА_16;

-грошові кошти в сумі 21.175,15 євро на рахунку в АТ «Турецький Економічний Банк»;

-автомобіль марки AUDI, модель Q5, 2016 року випуску.

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що все вказане майно набуте за час шлюбу за спільні кошти, а також за його особисті кошти в сумі 3.600.000 грн, отримані ним під час шлюбу від продажу картин, що перебували в особистій власності, що, на його думку, мало вплинути на збільшення його частки під час здійснення поділу набутого майна.

Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року було відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 13 жовтня 2021 року за заявою Позивача вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, зареєстроване за Відповідачкою, з метою запобігання його відчуженню під час розгляду справи.

28 грудня 2021 року надійшов відзив Відповідачки ОСОБА_2 на первісний позов, в якому вона заперечувала проти запропонованого поділу, вказуючи на відсутність правовстановлюючих документів щодо квартири в Іспанії, недопустимість простих копій документів на нерухомість у Туреччині без апостиля відповідно до Гаазької конвенції 1961 року, а також на відсутність доказів наявності коштів на рахунку в турецькому банку на момент розірвання шлюбу.

Крім того, вона наголошувала, що автостоянка за адресою: АДРЕСА_5 , визнана її приватною власністю рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 квітня 2006 року у справі №2-563-1/06, право власності на неї не зареєстроване, а тому воно не може бути предметом поділу між подружжям.

Крім того, Відповідачка просила закрити провадження в частині поділу майна за кордоном і коштів на рахунку, посилаючись на норми Закону України «Про міжнародне приватне право», посилаючись на непідсудність вказаних вимог Солом`янському районному суду м. Києва.

30 грудня 2021 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов, в якому просила визнати за нею право власності на нежитлові приміщення площею 560 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ; двокімнатну квартиру площею 44,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 ; автомобіль AUDI Q5; половину майнових прав на квартиру площею 71,48 кв.м на проспекті П. Тичини; стягнути з ОСОБА_1 половину вартості цих майнових прав у сумі 574 980 грн.

За ОСОБА_1 у зустрічному позові вона пропонувала визнати право власності на домоволодіння та земельну ділянку в АДРЕСА_2 ; 7/8 часток житлового будинку та земельну ділянку в АДРЕСА_6 ; квартиру площею 138,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_4 ; автомобіль Mercedes-Benz.

Ухвалою від 04 лютого 2022 року зустрічний позов було забезпечено накладенням арешту на транспортні засоби.

27 травня 2022 року надійшов відзив ОСОБА_1 на зустрічний позов, в якому він заперечував проти вимог, вказуючи на неврахування його особистої приватної власності, розбіжності в оцінках майна, поданих сторонами, та несправедливість запропонованого поділу. Тому, просив відмовити в задоволенні зустрічного позову повністю, посилаючись на принципи допустимості доказів за статтями 78, 79 ЦПК України та невідповідність звітів про оцінку майна нормам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Того ж дня ОСОБА_1 подав відповідь на відзив Відповідачки на його первісний позов, в якій він спростовував її аргументи щодо підсудності, дійсності договорів дарування та купівлі-продажу картин, коштів на рахунку та майна за кордоном.

Ухвалою від 27 травня 2022 року судом закрито провадження в частині вимог Позивача про поділ нерухомого майна, розташованого в Туреччині та Іспанії, з огляду на положення Закону України «Про міжнародне приватне право».

25 серпня 2022 року представник Відповідачки подав заяву про збільшення розміру зустрічних позовних вимог.

06 грудня 2022 року в порядку забезпечення зустрічного позову було накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_7 , яку, за твердженням Відповідачки, придбано за кошти, набуті під час шлюбу.

17 лютого 2023 року ОСОБА_1 подав заяву про зміну позовних вимог, адаптуючи їх до ухвали про закриття провадження щодо майна за кордоном, виключивши відповідні об`єкти та уточнивши поділ іншого майна.

19 квітня 2024 року надійшла остаточна заява Позивача про зміну розміру вимог, з урахуванням висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 23 серпня 2023 року №19018/23-72, в якому визначено внесок сторін у набуття майна: 65,26% для ОСОБА_1 та 34,74% для ОСОБА_2 .

На цій підставі Позивач просив відступити від рівності часток відповідно до частини 2 статті 70 СК України та визнати за ним 65,26% майна.

28 червня 2024 року надійшла заява ОСОБА_2 про збільшення зустрічних вимог, в якій вона зазначила, що частина майна була придбана за рахунок її особистих коштів в сумі 4.000.000 гривень, які отримані від продажу 19 творів мистецтва на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2004.

Окрім того, Відповідачка просила визнати спільною сумісною власністю грошові кошти в сумі 4.479.230 грн, за які Позивачем після розірвання шлюбу (20.11.2020) придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_7 , та 2.000.000 грн, які після розірвання шлюбу (05.06.2020) були внесені ОСОБА_1 до статутного капіталу ТОВ «Компанія «Інтергума». Відповідачка зазначала, що ОСОБА_1 за час після розірвання шлюбу не отримував достатнього доходу, щоб понести зазначені витрати, і це свідчить, що вказані кошти були зароблені ним ще у шлюбі з нею.

Таким чином, позовні вимоги Сторін неодноразово змінювалися протягом розгляду справи.

В останній редакції основного позову ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на наступне майно:

-автостоянка НОМЕР_7, загальною площею 14,5 кв.м, що знаходиться на другому поверсі підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_5 ;

-квартира АДРЕСА_8 ;

-житловий будинок АДРЕСА_9 ;

-земельна ділянка площею 0,167 га, що знаходиться в АДРЕСА_2 ;

-нежитлові приміщення загальною площею 364,8 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-майнові права на 2-х кімнатну квартиру, загальною площею 71,48 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 ;

-автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель GLC 250 D 4 MATIC, 2017 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , виданого Центром 1043 від 26.04.2017.

За Відповідачкою ОСОБА_1 просив визнати право власності на:

-нежитлові приміщення загальною площею 775,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ;

-двокімнатну квартиру площею 44,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 ;

-автомобіль AUDI Q5 2016 року випуску.

Крім того, Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь компенсацію за збільшення її частки в загальному майні подружжя (34,74%) в розмірі 28533,69 гривні.

У зустрічному позові в останній редакції ОСОБА_2 просила в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на наступне майно:

-1/2 частину нежитлових приміщень загальною площею 775,2 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-домоволодіння, загальною площею 121,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

-земельну ділянку площею 0,0780 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

-Квартиру загальною площею 138,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

-Автомобіль марки AUDI модель Q5, 2016 року випуску, НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_3 .

-1/2 частки майнових прав на квартиру, що буде знаходитися в будівлі АДРЕСА_10 , загальною площею 71,48 кв.м.

-1/2 частину житлового будинку загальною площею 250 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

-1/2 частину земельної ділянки площею 0,167 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

За Позивачем ОСОБА_1 у такому випадку Відповідачка просила визнати право власності на наступне майно:

-1/2 частину нежитлових приміщень загальною площею 775,2 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-1/2 частини житлового будинку загальною площею 250 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ,

-1/2 частини земельної ділянки площею 0,167 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ,

-двокімнатну квартиру площею 44,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

В судовому засіданні представник Позивача адвокат Обухов В.В. підтримав вимоги в останній редакції, наголошуючи на висновку експерта щодо внеску сторін та необхідності відступу від рівності, посилаючись на те, що ОСОБА_1 за рахунок особистих коштів, отриманих від продажу художніх картин, вніс значний особистий внесок у набуття майна. Крім того, звернув увагу на те, що земельна будинок та ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , вже були придбані у спільну часткову власність подружжя, а тому не підлягають поділу як спільне сумісне майно подружжя.

Звернув також увагу на надані ним докази походження коштів, які витрачені Позивачем на придбання квартири по АДРЕСА_11 та внесення у статутний фонд ТОВ «Компанія «Інтергума», що виключає можливість визнання їх спільною сумісною власністю подружжя.

Представник Відповідачки адвокат Конончук З.В. підтримала зустрічні вимоги в останній редакції, заперечувала проти відступу від рівності, вказуючи на відсутність достатніх доказів особистого внеску Позивача у спільне майно, та наполягала на включенні до поділу коштів, використаних на придбання квартири на АДРЕСА_11 та внеску до статутного капіталу, обґрунтовуючи це відсутністю доказів отримання необхідного доходу Позивачем у період після розірвання шлюбу.

Крім того, заперечувала можливість розподілу грошових коштів, які знаходяться на банківському рахунку в банку Туреччини, оскільки надана Позивачем виписка по рахунку датована 31.10.2018, тобто за рік до розірвання шлюбу. Натомість, як зазначила представник Відповідача, кошти на рахунку станом на день розірвання шлюбу були відсутні, що підтверджується наявною у неї довідкою, яка не могла бути долучена до матеріалів справи вчасно у зв`язку зі складністю отримання.

ІІІ. Мотивувальна частина

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін та проаналізувавши надані докази, суд доходить висновку про часткове задоволення як основного позову ОСОБА_1 , так і зустрічного позову ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 лютого 1984 року по 25 жовтня 2019 року, і за цей період набули значну кількість майна, що відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України створює презумпцію спільної сумісної власності подружжя на таке майно незалежно від того, на чиє ім`я воно зареєстроване чи хто з подружжя мав самостійний заробіток.

Така презумпція може бути спростована лише за наявності переконливих доказів, що майно набуте за особисті кошти одного з подружжя або є його приватною власністю з інших підстав, передбачених законом, і тягар такого доказування лежить на стороні, яка заперечує спільність.

Аналізуючи перелік майна, заявленого обома сторонами до поділу, суд звертає увагу на наступне (щодо кожного об`єкту):

-нежитлові приміщення загальною площею 364,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , набуті за договором купівлі-продажу від 12 жовтня 2001 року та зареєстровані за ОСОБА_2 , є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбані під час шлюбу за спільні кошти, і підлягають поділу; посилання Відповідачки на той факт, що площа зазначених приміщень становить вже 775,2 кв.м, суперечить правовстановлюючим документам;

-житловий будинок загальною площею 166,9 кв.м та земельна ділянка площею 0,167 га за адресою: АДРЕСА_2 , набуті за договором від 30 травня 2000 року та зареєстровані за ОСОБА_1 , також належать до спільної сумісної власності, адже факт реєстрації на одного з подружжя не змінює режиму, набутого в шлюбі;

-двокімнатна квартира площею 44,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , набута 12 грудня 2016 року, та квартира площею 138,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , набута 31 липня 2000 року, є спільною сумісною власністю з тих самих підстав, з урахуванням презумпції статті 60 СК України;

-автостоянка №44 в секції "В" площею 14,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_5 , визнана власністю ОСОБА_2 рішенням Печерського районного суду від 17 квітня 2006 року, підлягає поділу з огляду на те, що судове визнання права на одного з подружжя не спростовує спільності, якщо майно набуте за спільні кошти; крім того відсутність реєстрації права власності на даний об`єкт не впливає на можливість його поділу;

-майнові права на квартиру площею 71,48 кв.м у будівлі на АДРЕСА_12 , набуті за угодою від 17 січня 2018 року, є спільною сумісною власністю, а тому підлягають поділу;

-автомобілі Mercedes-Benz GLC 250D 4 МАТІС, 2017 року випуску, та AUDI Q5, 2016 року випуску, набуті під час шлюбу, також є спільною сумісною власністю, як рухоме майно, придбане за спільні кошти;

-домоволодіння площею 121,1 кв.м та земельна ділянка площею 0,0780 га за адресою: АДРЕСА_2 , набуті Сторонами 07 липня 2006 року в спільну часткову власність з чітко визначеними частками по 1/2, а тому це майно не є спільною сумісною власністю та не підлягає додатковому поділу;

-грошові кошти в сумі 4.479.230 грн, за які Позивачем придбано квартиру АДРЕСА_13 , та 2.000.000 грн, внесені ним до статутного капіталу ТОВ «Компанія «Інтергума», не можуть бути визнані спільною сумісною власністю, оскільки Відповідачкою ОСОБА_2 не надано достатніх доказів їх набуття подружжям у період шлюбу, а припущення не може бути покладене в основу судового рішення; крім того, Позивачем надані документальні підтвердження набуття ним вказаних коштів в період після розірвання шлюбу (договори позики, договори безвідсоткової фінансової допомоги, довідка про виплату дивідендів (Том 7, а.с.15-27));

-кошти в сумі 21.175,15 євро, які перебували на рахунку Відповідачки в турецькому банку станом на 31.10.2018, не підлягають поділу, оскільки Позивач ОСОБА_1 не довів їхньої наявності на момент розірвання шлюбу, тобто станом на 25.10.2019, або на момент розгляду справи.

Щодо визначення вартості об`єктів майна, яке підлягає поділу, суд враховує наступне. Позивачем разом з позовною заявою та Відповідачкою разом з відзивом та зустрічним позовом було долучено до справи висновки суб`єктів оціночної діяльності щодо ринкової вартості майна, яке зазначене в якості предмету позову. Зазначені висновки значною мірою різняться у результатах оцінки об`єктів права власності, а тому в даному випадку суд бере до уваги Висновок судового експерта Ігнатькова В.М. від 16 травня 2022 року №63/21, виконаний на замовлення Позивача для подання до суду в даній справі (Том 5, а.с. 5-135), оскільки кваліфікація експерта підтверджена відповідним свідоцтвом, а сам експерт попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Вартість автомобіля Mercedes-Benz GLC 250D 4 МАТІС, 2017 року випуску (1621906,00 гривень), та AUDI Q5, 2016 року випуску (1263394,00 гривень) береться судом виходячи з їх вартості на момент придбання вказаних транспортних засобів (Висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи у цивільній справі №19018/23-72 від 23.08.2023 (Том Том 6, а.с. 125), оскільки інших висновків щодо оцінки вказаного майна матеріали справи не мстять.

Вирішуючи питання про наявність підстав від відходу від принципу рівності часток, суд зважає на наступне.

Позивачем надано до суду Висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 23 серпня 2023 року №19018/23-72, яким проаналізовано фінансовий внесок сторін у набуття майна. Судовий експерт дійшов висновку про те, що з урахуванням внесення ОСОБА_1 особистих коштів в сумі 3600000 гривень, отриманих від продажу творів мистецтва за договором від 05.07.2017, в придбання спільного майна подружжя, а тому під час поділу майна його частка має складати 65,26% від загальної вартості майна, а частка ОСОБА_2 , відповідно, - 34,74%.

Водночас, суд не може погодитись з такими висновками, оскільки продаж Позивачем творів мистецтва не свідчить безперечно про те, що отримані від такого продажу кошти були спрямовані виключно на придбання майна, що є предметом поділу в межах даної справи. Більше того, в цій частині позиція Позивача є суперечливою, оскільки у первісній редакції позову він стверджував, що грошові кошти, отримані від продажу творів мистецтва, були спрямовані саме на придбання нерухомості в Турецькій республіці, яка не є предметом поділу у справі станом на день вирішення справи.

З тих же підстав суд не бере до уваги договір купівлі-продажу творів мистецтва (Том 7, а.с. 73-74), згідно з яким Відповідачка продала належні їй твори мистецтва за 4000000,00 гривень та (з її слів) витратила їх на придбання майна, що є предметом поділу у даній справі.

Враховуючи, що судом не знайдено підстав для відступу від принципу рівності часток, поділ майна необхідно здійснити з урахуванням його загальної вартості в розмірі 21.411.021,00 гривень, де ідеальна частка кожного становить 10.705.510,50 грн.

Найбільш справедливим, логічним і наближеним до цих часток є визнання за ОСОБА_1 права приватної власності на майно загальною вартістю 11.699.776,00 гривень:

-квартиру загальною площею 138,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , вартістю 7.047.479,00 гривень;

-автостоянку НОМЕР_7, загальною площею 14,5 кв. м, що знаходиться на другому поверсі підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_5 , вартістю 796.873,00 гривень;

-житловий будинок загальною площею 166,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 1.782.468,00 гривень;

-земельна ділянка площею 0,167 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 451.050,00 гривень;

-Автомобіль марки Mercedes-Benz, модель GLC 250D 4 МАТІС, 2017 року випуску, НОМЕР_4 , вартістю 1.621.906,00 гривень.

В такому випадку за ОСОБА_2 підлягає визнанню на праві приватної власності наступне майно загальною вартістю 9.711.245,00 гривень:

-нежитлові приміщення загальною площею 364,8 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 7.592.664,00 гривень;

-двокімнатна квартира площею 44,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 855.187,00 гривень;

-Автомобіль марки AUDI, модель Q5, 2016 року випуску, НОМЕР_2 , вартістю 1.263.394,00 гривень.

Крім того, суд приходить до висновку про те, що майнові права на новозбудоване майно - квартиру загальною площею 70 кв.м, які набуті ОСОБА_1 у ТОВ «У.І.І.К.» за договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно №348/57/1Б від 24.12.2013, у зв`язку з неможливістю спрогнозувати можливість і дату добудови житлового будинку за адресою: АДРЕСА_14 , враховуючи ризиковість та неліквідність даного майна (Висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 23 серпня 2023 року №19018/23-72), підлягають поділу між сторонами по 1/2 частці за кожним.

Враховуючи перевищення вартості майна, що передається у власність ОСОБА_1 , порівняно з його ідеальною часткою, з нього судом стягується компенсація на користь ОСОБА_2 в сумі 994.265,50 гривень.

В даному випадку суд враховує набрання законної сили рішенням у справі №757/40871/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1.899.657,66 гривень, що допускатиме зарахування зустрічних вимог Сторін на стадії виконання обох рішень.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись статтями 57, 60, 62, 69-70 Сімейного кодексу України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 79, 209, 212-215, 218, 223, 226 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

1.1.В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на:

- квартиру загальною площею 138,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

- автостоянку НОМЕР_7, загальною площею 14,5 кв. м., що знаходиться на другому поверсі підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_5 ;

- житловий будинок загальною площею 166,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянка площею 0,167 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- автомобіль марки Mercedes-Benz, модель GLC 250D 4 МАТІС, 2017 року випуску, НОМЕР_4 ;

- 1/2 частку у майнових правах на квартиру, що будується в будівлі АДРЕСА_10 , загальною площею 71,48 кв.м.

1.2.В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на:

-нежитлові приміщення загальною площею 364,8 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-двокімнатну квартиру площею 44,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

-автомобіль марки AUDI, модель Q5, 2016 року випуску, НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_3 ;

-1/2 частку у майнових правах на квартиру, що будується в будівлі АДРЕСА_10 , загальною площею 71,48 кв.м.

1.3.Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію різниці у вартості часток подружжя після їх поділу в розмірі 994.265,50 гривень.

2.У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поділ майна відмовити.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_6 .

Суддя: