Справа №442/2182/25
Провадження №2/442/874/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівськоїобласті в складі:

головуючої судді Павлів З.С.,

з участю секретаря судового засідання Федишина Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу,-

встановив:

20.03.2025 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором купівлі-продажу транспортного засобу №4642/2025/5183004 від 04.03.2025, за купівлю транспортного засобу марки: BMW, модель 530D, номер кузова (шасі,рама)VIN: НОМЕР_1 , номерний знак: НОМЕР_2 в розмірі 288000 грн. та судовівитрати

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він 04.03.2025, орієнтовно о 07:45 год., за вказівкою ОСОБА_3 , який займався продажем його автомобіля, прийшов в сервісний центр МВС ТСЦ 4642, який знаходиться за адресою: м.Дрогобич, вул.Трускавецька, 64. В цей час до нього подзвонив невідомий йому чоловік з мобільного телефону НОМЕР_3 , який представився, як ОСОБА_4 , та сказав, що він від ОСОБА_5 . ОСОБА_6 познайомив його з ОСОБА_2 та представив її як покупця.

04.03.2025 між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу №4642/2025/5183004 транспортного засобу, згідно якого транспортний засіб марки BMW, модель 530D, номер кузова (шасі, рама) VIN: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_4 , був відчужений ОСОБА_2 за ціною 288000 гривень.

Після оформлення договору купівлі-продажу з позивачем ніхто не розрахувався. ОСОБА_2 запевнила його, що розрахунок за проданий транспортний засіб буде через її представників і пішла в невідому напрямку. Він одразу почав телефонувати на номер телефону ОСОБА_2 , який був вказаний в договорі, але останній виявився недійсним. Тоді ж він зателефонував до ОСОБА_7 , але він, піднявши трубку, сказав, що договір ми підписали і тема оплати коштів є закритою, а розрахунок провели з ОСОБА_8 . Тоді, він подзвонив до ОСОБА_5 , але останній не відповів на дзвінок. З того часу кошти за транспортний засіб так і не були повернуті.

Позивач вважає, що виконав повністю вимоги передбачені договором купівлі-продажу транспортного засобу №4642/2025/5183004 від 04.03.2025, в свою чергу ОСОБА_2 , свої зобов`язання за договором купівлі-продажу не виконала, а саме не здійснила оплату в розмірі 288000 гривень.

Процесуальні дії суду.

З урахуванням положень ст.187 ЦПК України, 21.03.2025 суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з метою отримання інформації щодо місця проживання (перебування) відповідача зроблено відповідний запит за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" та отримано відповідь №1221509 від 21.03.2025 про те, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 21.03.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 23.04.2025.Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

На підставі ухвали суду від 21.03.2025 задоволено частково заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунках ОСОБА_2 у банківських установах.

14.04.2025 представником відповідачки адвокатом Грачовим Дмитром Юрійовичем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач не визнає позовні вимоги повністю, оскільки перед заключенням договору купівлі-продажу транспортного засобу №4642/2025/5183004 від 04.03.2025 відбувся повний розрахунок (готівкою) за транспортний засіб, що підтверджується умовами укладеного договору.

20.05.2025 представником позивача адвокатом Шулак О.І. подано клопотання про виклик свідків.

Ухвалою суду від 20.05.2025 підготовче провадження у даній справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. Клопотання представника позивача адвоката Шулак О.І. задоволено та викликано в судове засідання свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 .

На підставі ухвали суду від 02.07.2025 визнано явку відповідачки ОСОБА_2 в судове засідання обов`язковою, розгляд справи відкладено на 01.08.2025.

Позивач в судовому засіданні, будучи допитаний як свідок, позов підтримав, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить позов задоволити. Додатково суду пояснив, що був особисто в сервісному центрі при переоформленні машини, однак коштів за продаж такої не отримав. Вони з ОСОБА_11 домовились, що розрахунок відбудеться наступного дня. На момент укладення договору він не усвідомлював та й не знав, що кошти мав отримати перед тим, як переоформлювати авто на іншу особу. Вважає, що його підвела довіра до людей. У п`ятницю, що передувала дню продажу автомобіля, до нього приїхала незнайома людина і сказала, що забере машину на площадку з продажу авто. ОСОБА_4 зателефонував йому і сказав, що у вівторок переписують машину. Після цієї ситуації, яка сталася ОСОБА_6 сказав йому, що він може відкупити машину за 7000$. На другий чи третій день після продажу машини, вони переписали її на сторонню людину. Легоцький мав заплатити за авто 10000$. Кошти в сумі 4000 $ йому привіз якийсь таксист, хоча він не знає чи це за авто. Він звертався в поліцію з приводу неправомірних дій ОСОБА_3 , на даний час відомості внесено в ЄРДР.

Представник позивача адвокат Шулак О.І. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідачка в судовому засіданні позов заперечила. Додатково суду пояснила, що вирішила купити машину і звернулась за допомогою до ОСОБА_7 . Вони разом поїхали на стоянку з продажу автомобілів. Вона оглянула спірний автомобіль, ОСОБА_6 переконав її, що за такі гроші її варто купити. В день продажу, вони сіли в автомобіль (вона, ОСОБА_6 та позивач) і вона передала кошти ОСОБА_12 . ОСОБА_4 ще перерахував 7100$. Позивач дав їй 2 ключі і вони пішли до Сервісного центру переоформити машину. Після цього вона ще залишилась чекати техпаспорт, а ОСОБА_6 з позивачем поїхали. Їй не зрозуміло чому саме позивач стверджує, що розрахунок не відбувся. Якщо б не вбулось передачі коштів, то позивач не віддав б їй ключі від авто і машину б на неї не переоформили.

Представник відповідачки адвокат Грачов Д.Ю. в судовому засіданні позов заперечив, покликаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Просить в задоволенні такого відмовити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надала суду покази про те, що вона є дружиною позивача. Зазначила, що їй відомо про те, що її чоловік продавав автомобіль марки BMW. 04.03.2025 чоловік сказав, що хоче продати їхнє авто. Розрахунок мав бути у готівковій формі на наступний день після продажу авто. Намагався зв`язатися з покупцем, але номер, який вказаний в договорі, був не вірним. Зазначає, що кошти сім`я так і не отримувала. За деякий час її чоловік приніс 4000 доларів та сказав, що кошти привіз таксист. Також, зазначає, що машину, фактично, передавали без її присутності, не у день продажу, швидше на стоянці.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду дав покази про те, що його брат давно хотів продати свою машину BMW 530. Орієнтовно з самого ранку 04.03.2025, коли відкрився сервісний центр, вони приїхали разом туди. Позивач пішов з якоюсь молодою жінкою до сервісного центру, а він залишився чекати його в машині. Повернувся з договором, чи передавала йому щось та жінка - він не бачив. Позивач повідомив, що гроші передадуть пізніше.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 04.03.2025 в ТСЦ 4642 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі - продажу №4642/2025/5183004, який ніким не оскаржувався та є чинним.

В п.1.1. Договору вказано, що на умовах договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві транспортний засіб маки BMW, модель 530D, 2006 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) VIN: НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_4 .

Згідно із п.2.1. Договору, передача транспортного засобу Продавцем, ОСОБА_1 , і прийняття його Покупцем, ОСОБА_2 , здійснюється після повної оплати вартості майна.

У відповідності до п.2.2. Договору, право власності на транспортний засіб переходить до Покупця, ОСОБА_2 , з моменту підписання даного Договору.

У п.3.1. Договору вбачається, що за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 288000 гривень.

Відповідно до п.4.1. Договору, кожна Сторона зобов`язується виконувати реально та належно обов`язки покладені на неї Цим Договором, та сприяти іншій Стороні у виконанні її обов`язків за цим Договором.

Згідно із п.5.1. Договору, Покупець, ОСОБА_2 зобов`язана: в порядку та на умовах, визначених цим Договором, сплатити Продавцеві, ОСОБА_1 , ціну транспортного засобу, зазначену у п.3.1. Договору; в порядку та на умовах визначених цим Договором, прийняти транспортний засіб.

У відповідності до п.6.1. Договору, Продавець, ОСОБА_1 , зобов`язаний в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати Транспортний засіб.

У п.9.1. Договору зазначено, що Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання.

Оцінка суду.

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї (далі - Конвенція), згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (стаття 10 ЦПК України).

Під час вирішення цивільного спору, суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог установлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають зі встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець вказує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, ніж закон. Більш того, керуючись положеннями ЦПК України, така функціональність суду має імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду відображається в судовому рішенні, зокрема в його мотивувальній і резолютивній частинах.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Тлумачення змісту як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) за своєю суттю є нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, під час тлумачення норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Згідно із ч.1,5 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

З статті 627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (стаття 632 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, договір купівлі - продажу 4642/2025/5183004 від 04.03.2025 є укладеним, оскільки досягли згоди з усіх істотних умов договору та дотримались порядку укладення договору.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

Згідно із ч.1 ст.691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Із ч.1 ст.693 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.538 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Правилами статті 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» та статті 34 Закону України «Про дорожній рух» передбачено державну реєстрацію транспортних засобів, порядок здійснення якої визначає Кабінет Міністрів України.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року №1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 (далі - Порядок), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Пунктом 8 Порядку визначено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язків платежів), а також внесення у встановленому порядку платежів за державну реєстрацію (перереєстрацію) зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Як зазначалося вище, 04.03.2025 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу №4642/2025/5183004, який оформлено та підписано сторонами в сервісному центрі №4642 РСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській області в присутності адміністратора Соломчака Віталія Ярославовича, який перевірив відповідність інформації, внесеної до цього Договору документам, які надані сторонами Договору.

Пунктом 2 Договору встановлено, що передача транспортного засобу продавцем і прийняття його Покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна. Право власності на транспортний засіб переходить до покупця з моменту підписання даного договору.

Таким чином, за умовами вищевказаного договору купівлі-продажу передача транспортного засобу відбулася після повної оплати вартості транспортного засобу.

В договорі купівлі-продажу транспортного засобу від 04.03.2025 відсутні застереження щодо сплати коштів за транспортний засіб після його передачі покупцю.

Як сторонами визнано та не заперечується, продавцем передано покупцеві автомобіль та ключі від нього.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово згадував про категорію стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

За частиною другою статті 41 Конституції України «право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом».

Конституційний Суд України в цьому контексті зазначав: «Посутнє тлумачення … приписів Основного Закону України дозволяє стверджувати, що юридичні нститути будь-якої країни конституційної демократії не є підґрунтям для набуття права власності або права добросовісного володіння внаслідок злочинної або іншої протиправної діяльності, оскільки подібне унормування суспільних відносин суперечило би конституційному ладу, порушувало би публічний порядок та права власників і добросовісних володільців, які є потерпілими від такої діяльності» (Рішення КС України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022).

Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законними межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними (Рішення КС України від 28 квітня 2021 року № 2-р(ІІ)/2021).

Отже, як положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно, так і спеціальним законодавством, що регулює порядок обліку та реєстрації транспортних засобів, не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Порушення приписів про державну реєстрацію великотоннажного та технологічного транспортного засобу має наслідком заборону його експлуатації (користування рухомим майном). Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статтей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу.

Зважаючи на те, що позивачем на виконання умов договору купівлі-продажу транспортного засобу спірний автомобіль передано відповідачці, суд виснує, що право власності на даний автомобіль перейшло до останньої після передачі коштів позивачеві.

Даний висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №911/1278/20 від 05 квітня 2023 року.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження наявної у відповідачки заборгованості за вищевказаним договором, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

З приводу тверджень позивача про те, що він надав віри стороннім особам про передачу коштів за проданий автомобіль наступного дня та про те, що він не усвідомлював те, що гроші він мав отримати перед передачею машини, не знайшли свого підтвердження та не беруться до уваги, оскільки в п.2 договору, який підписав позивач, чітко прописано момент передачі транспортного засобу.

Крім того, позивач в судовому засідання зазначив, що йому передали кошти в сумі 4000 доларів США, які привіз таксист.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.03.2025 накладено арешт на транспортний засіб маркиBMWмодель 530D, 2006 року випуску, сірого кольору, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_1 . Крім того, ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.03.2025 накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ОСОБА_2 у банківських установах.

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

З ч.9 та ч.10 ст.158 ЦПК України вбачається, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову,встановлені ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.03.2025 у справі №442/1924/25 та ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.03.2025 у справі №442/2182/25.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 189, 197, 198, 200, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, встановлені на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.03.2025 у справі №442/1924/25, а саме: скасувати арешт на транспортний засіб маркиBMWмодель 530D, 2006 року випуску, сірого кольору, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_1 та заборону ОСОБА_2 та іншим особам, у тому числі працівникам сервісних центрів МВС України, вчиняти дії щодо транспортного засобу марки BMW моделі 530D 2006 року випуску, сірого кольору, VIN НОМЕР_1 , номер НОМЕР_6 (продажу, дарування, чи іншого способу відчуження транспортного засобу, передання його в тимчасове чи постійне володіння, користування чи розпорядження іншим особам).

Скасувати заходи забезпечення позову, встановлені на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.03.2025 у справі №442/2182/25, а саме: скасувати арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ОСОБА_2 у банківських установах.

Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.07.2025 у справі №442/2182/25.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 06.10.2025.

Суддя Павлів З.С.