Справа № 204/3914/25
Провадження № 2-др/204/59/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

03 жовтня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі головуючої судді Чудопалової С.В. розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву представника позивача адвоката Герасимчука Олега Олександровича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі 204/3914/2025 за позовом ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ), в інтересах якої діє представник Герасимчук Олег Олександрович (адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації : АДРЕСА_3 )про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

01.09.2025 Чечелівським районним судом міста Дніпраухвалено рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник Герасимчук О.О. до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

До суду від представника позивача ОСОБА_5 08.09.2025 надійшла заява про розподіл судових витрат, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. та судового збору.

Представник відповідача Лещенко О.Д. надала суду заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення по справі. В обґрунтуваннях яких зазначила, що позивач не надала доказів понесених витрат на праву допомогу у розмірі 5000,00 грн., тому просила суд відмовити у задоволенні вказаної заяви.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247ЦПК України.

Відповідно до п.3ч.1ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Чечелівського районного суду міста Дніпра задоволено позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, шлюб розірвано.

06.03.2025 між ОСОБА_3 та адвокатом Герасимчуком О.О. укладено договір про надання правової допомоги (а.с.9).

На підтвердження наданих витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано договір про надання правової допомоги від 06.03.2025 та довідку про отримання адвокатом гонорару у розмірі 5 000,00 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Верховний Суд у своїй Постанові від 3 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

У свою чергу, будь-яких документів на підтвердження факту надання правової допомоги та понесених позивачем витрат на правничу допомогу суду надано не було, що унеможливлює встановити, що заявлені витрати були дійсно понесені позивачем у зв`язку із представництвом його інтересів у суді за даною цивільною справою.

Довідка про отримання адвокатом Герасимчуком О.О. гонорару у розмірі 5 000,00 грн., яка була надано позивачем не є підтверджуючим документів про понесення витрат на правничу допомогу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що представником позивача не надано належних та допустимих доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим заявлені витрати на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141,126,260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката Герасимчука Олега Олександровича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про стягнення витрат на на професійну правничу допомогу по цивільній справі 204/3914/25- залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя С.В. Чудопалова