справа № 362/2784/25
провадження № 4-с/362/45/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поповича О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кострубіцької Т.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій і скасування постанови державного виконавця Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Тетяни Олександрівни від 18 жовтня 2024 року про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 58647752, боржник ОСОБА_2 .

Суд установив:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на дії виконавця, в якій просив визнати дії державного виконавця Васильківського відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Тетяни Олександрівни щодо винесення постанови від 18 жовтня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № 58647752 - неправомірними; визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) БОЙКО Тетяни Олександрівни від 18 жовтня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № 58647752.

Ухвалою від 23 липня 2025 року суд прийняв скаргу до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 12 серпня 2025 року суд витребував у Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відомості щодо виконавчого провадження № 58647752 та копії матеріалів даного виконавчого провадження.

Ухвалою від 21 серпня 2025 року суд повторно витребував у Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відомості щодо виконавчого провадження № 58647752 та копії матеріалів даного виконавчого провадження.

18 вересня 2025 року від відділу ДВС надійшли витребувані судом документи.

У матеріалах справи наявне клопотання скаржника про розгляд справи у його відсутності.

Відділ ДВС і боржник, які належним чином повідомлялись про судовий розгляд справи, утім у судові засідання не з`явились.

Відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Так, статтею 447-1 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд, дослідивши матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження ВП №58647752, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом установив, що 24 жовтня 2018 року Васильківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист у справі № 362/5092/14-ц (2/362/31/16) про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , площею по 2,0000 га кожна, для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери відповідно: «:06:012:0007, :06:012:0005, :06:012:0004, :06:012:0320», розташованими на території Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області, привівши їх у первинний, придатний для використання за цільовим призначенням стан; зобов`язання ОСОБА_2 за власний рахунок знести нежитлову будівлю, паркан, захисний земляний вал, опори ліній електропередач та трансформаторну підстанцію.

Рішення набрало законної сили 17 квітня 2018 року.

18 березня 20219 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бойко Т.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58647752 про примусове виконання виконачого листа №2/362/31/16 виданого 24 жовтня 2018 року.

06 травня 2019 року, 17 липня 2019 року, 03 травня 2023 року державним виконавцем складено акти про невиконання ОСОБА_2 рішення суду.

02 липня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_2 в розмірі 1 700,00 грн. за невиконання рішення суду.

Листом від 26 липня 2019 року № 1/150-7 Васильківський відділ поліції ГУНП в Київський області повідомив про реєстрацію звернення виконавця. Крім того, згідно листа матеріали повернуті начальником СВ Васильківського відділу поліції ГУНП в Київський області через відсутність в діяннях ознак кримінального правопорушення, а відтак і підстав для внесення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань.

29 вересня 2023 року, 02 жовтня 2023 року, 13 жовтня 2023 року державним виконавцем направлено запити до КП «Комбінат Комунальних підприємств м. Василькова», ПП «Обухівміськвторресурс», КП «Фастів-Благоустрій» відповідно, про необхідність залучення організації, яка буде надавати послуги щодо знесення нежитлової будівлі, паркану, захисного земляного валу, опори ліній електропередач та трансформаторної підстанції.

09 жовтня 2024 року державним виконавцем направлено запит до ТОВ «Сіті-Строй Груп» про необхідність надати кошторис, а саме фінансову вартість щодо виконання робіт, грошових витрат на їх здійснення з розподілом за окремими періодами фінансування та визначення їх цільового призначення.

КП «Фастів-Благоустрій» листом від 17 жовтня 2023 року та КП «Комбінат Комунальних підприємств м. Василькова» листом від 03 жовтня 2023 року повідомили про відсутність технічної можливості виконувати будівельні роботи по демонтажу будівель, споруд та електроустановок, відсутність необхідного матеріально-технічного обладнання та працівників відповідної кваліфікації.

Тоді як від ПП «Обухівміськвторресурс» надійшло повідомлення про те, що останнє є виконавцем послуг у Васильківській територіальній громаді та не надає послуг в с.Крушинка.

05 січня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_2 в розмірі 3 400,00 грн. за невиконання рішення суду.

18 жовтня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Встановлено, що рішення суду боржником не виконано.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтею 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закон України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта 4 статті 18 Закон України «Про виконавче провадження»).

У силу пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Аналіз положень пункту 11 частини першої статті 39 у системному зв`язку з частиною третьою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що, якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.

Верховний Суд у постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 554/10283/18 зазначив, що невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення й не свідчить про неможливість його виконання.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 червня 2019 року у справі № 826/14580/16 зазначив, що накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які підтверджували би факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не може свідчити про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Судом встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження, яке перебувало у державного виконавця на виконанні з 18 березня 2019 року по 18 жовтня 2024 року, складено акти про невиконання рішення суду, винесено постанови про накладення штрафу, направлено повідомлення про порушення кримінальної справи, надіслано запити до підприємств з приводу надання послуг щодо знесення майна.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 552/3995/17 зроблено висновок, що завданням виконавчого провадження є, зокрема, примусове виконання рішень суду у разі невиконання їх у добровільному порядку, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що під час примусового виконання судового рішення, що набрало законної сили і є обов`язковим до виконання на всій території України, державний виконавець зобов`язаний вжити усіх заходів примусового характеру, у тому числі застосувати засоби впливу на боржника. Такі повноваження надані йому саме з метою забезпечення безумовного виконання судового рішення, а застосування заходів відповідальності за невиконання вимог державного виконавця, не звільняє боржника від виконання основного зобов`язання - виконати вимоги виконавчого документа.

Вирішуючи питання про законність дій державного виконавця, суд враховує, що Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усіх передбачених законом заходів у межах встановлених повноважень.

Крім того, суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось не виконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Частиною третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ,- з заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; накладати арешт на майно боржника; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника; одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Разом із цим, матеріалами справи не підтверджено виконання державним виконавцем вказаних приписів чинного законодавства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно та за відсутності доказів, які підтверджували би факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Схожі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 750/9782/16-а, від 07 серпня 2019 року у справі № 378/1033/17, від 04 вересня 2019 року у справі № 286/1810/17, від 07 жовтня 2020 року у справі № 461/6978/19, від 25 листопада 2020 року у справі № 554/10283/18.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За наведених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги.

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 4,12, 268, 447-451 ЦПК України, суд

постановив:

1. Задовольнити скаргу ОСОБА_1 .

2. Визнати неправомірними дії державного виконавця Васильківського відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Тетяни Олександрівни щодо винесення постанови від 18 жовтня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № 58647752.

3. Скасувати постанову державного виконавця Васильківського відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Тетяни Олександрівни від 18 жовтня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № 58647752.

4. Зобов`язати державного виконавця Васильківського відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Тетяну Олександрівну вжити заходів примусового виконання рішення суду у справі № 362/5092/14-ц (2/362/31/16).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Повний текст ухвали складений 22 вересня 2025 року.

Суддя О.В. Попович