ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8145/25 Справа № 212/6333/25 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Д.О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/6333/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачка - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_2 на рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 23 червня 2025 року, яке ухвалено суддею Козловим Д.О.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 червня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що, під час шлюбу, у сторін по справі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вподальшому шлюб міх сторонами було розірвано, а за судовим наказом по справі № 212/5989/21, виданим Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 27 липня 2021 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх видів доходів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 12 липня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Позивач був призваний на військову службу, під час проходження якої отримав важкі поранення, проходив декілька разів лікування, через що його було визнано людиною з інвалідністю ІІ групи. Внаслідок захворювання позивач вимушений придбавати ліки та слуховий апарат. Частина витрат на лікування йому компенсується державою, однак, решту витрат він вимушений нести самостійно, що призвело до зміни його майнового стану у бік його погіршення з часу стягнення з нього аліментів.

Таким чином, враховуючи стан здоров`я позивача, що значно погіршився внаслідок отриманих ним під час військової служби травм, в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідачки аліментів у розмірі частки від доходів, просив суд розмір аліментів, що були стягнуті з ОСОБА_1 за судовим наказом Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 липня 2021 року по справі № 212/5989/21, зменшити та стягувати вподальшому з позивача на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 23 червня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 липня 2021 року по справі № 212/5989/21 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з розміру 1/4 частки до 1/5 частки з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/5 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набуття рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення за судовим наказом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 липня 2021 року по справі № 212/5989/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, - припинено з дня набрання рішенням законної сили та повернуто виданий виконавчий лист по справі № 212/5989/21 після повного погашення по ньому заборгованості.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування судом обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розмір аліментів, стягнутий з позивача на користь відповідачки судовим наказом від 27 липня 2021 року, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.

Позивач, як підставу для зменшення розміру аліментів зазначав, що він під час виконання обов`язків військової служби по захисту України від збройної агресії Російської Федерації отримав травми, пов`язані з захистом Батьківщини, у зв`язку з чим проходив тривале лікування. Разом з тим, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Натомість, позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів зміни його майнового стану, що може бути піставою для зменшення визначеного судом розміру аліментів.

Окрім того, лікування та відновлення позивача після отриманих травм є хоч і тривалим процесом, але не постійним, а отже зменшення розміру аліментів до досягнення дитиною 18 років є передчасним та таким, що порушує інтереси дитини, яка потребує належного забезпечення для отримання освітніх послуг, речей, лікування та відпочинку у санаторіях.

Судом першої інстанції також не враховано ту обставину, що відповідач хоч і є особою з інвалідністю ІІ групи, але може працевлаштуватися.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 адвоката Примакова К.О., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони по справі перебували у шлюбі з 03 листопада 2017 року по 23 березня 2021 року, що підтверджується копією рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 лютого 2021 року, яке набуло чинності 23 березня 2021 року, про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Судовим наказом Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 липня 2021 року по справі № 212/5989/21 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12.07.2021 року та до досягнення повноліття дитиною.

За заявою ОСОБА_5 було відкрито ВП № 71093816 з примусового виконання судового наказу № 212/5989/21, виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровськоїї області про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 .

Наявність заборгованості у ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_7 , на виконання судового наказу від 27 липня 2021 року в сумі 15863,65 грн., станом на 13 червня 2025 року, підтверджується довідкою Покровського ВДВС у м. Кривий Ріг від 13 червня 2025 року.

На підставі виписки з медичною картки стаціонарного хворого № 1914 встановлено, що ОСОБА_1 проходив лікування, як наслідок повторних вибухових травм (перші від 20.11.2022 року та 24.01.2023 року), отриманих внаслідок захисту Батьківщини, якому був виставлений діагноз: акубаротравма, закрита черепно мозкова травма, струс головного мозку, у вигляді двобічної хронічної нейросенсорної приглухуватості глибокого ступеню порушення слуху при середній втраті слуху 83дБ на праве вухо, 86,25дБ на ліве вухо, енцефалопатія 1 стадії складного (дисциркуляторна, посттравматична) генезу, з розсіяною дрібно осередковою симптоматикою, стійким значно вираженим цефалгічним, церебрастенічним синдромами, вираженою координаторною недостатністю, декомпенсація. При цьому, вказана травма віднесена до травм тяжкого ступеня. Також, ОСОБА_1 рекомендовано динамічне спостереження у сімейного лікаря, невролога, ЛОРа, психіатра, а також визначено медикаментозне лікування.

ОСОБА_1 за посвідченням серія НОМЕР_1 , виданим 16.04.2025 року Саксаганським УПСЗН, є особою з інвалідністю ІІ групи до 1 травня 2027 року, маючи право на пільги для ветеранів війни та осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Встановлення ОСОБА_1 рекомендацій внаслідок визнання його особою з інвалідністю ІІ групи, внаслідок перенесених травм, підтверджується індивідуальною програмою особи з інвалідністю, де, зокрема, визначено необхідність придбання та використання ним слухових апаратів до 1 травня 2027 року.

Витрати на лікування ОСОБА_1 підтверджуються долученими до справи квитанціями з аптек про придбання ліків від 25 травня 2025 року на суми: 17 753,45 грн., 1 741,60 грн., 8 300,06 грн. та 2 893,60 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 , як на підставу для його задоволення, посилається на те, що у нього змінився стан здоров`я, у зв`язку із чим він потребує лікування, а тому позивач вважає, що розмір аліментів, які стягуються з нього за судовим наказом підлягає зменшенню.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача ОСОБА_1 змінився майновий стан внаслідок отримання ним під час захисту Батьківщини поранення, визнання його особою з інвалідністю ІІ групи, неможливості через перенесенні захворювання працевлаштуватись на роботу, що зумовлює додаткові коштовні витрати ОСОБА_1 на лікування та відновлення, що, відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, є підставою для зменшення розміру аліментів до 1/5 частки його заробітку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року N 3 відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, розмір аліментів може бути зменшено за заявою батьків, уповноваженого цієї громади чи особи і за згодою органу опіки та піклування.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05лютого 2014 року №6-143цс13.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріалього, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовом, ОСОБА_1 обґрунтовував свої позовні вимоги зміною свого матеріального стану внаслідок погіршення стану здоров`я, оскільки, під час виконання обов`язків військової служби по захисту України від збройної агресії Російської Федерації, він отримав травми, пов`язані з захистом Батьківщини, у зв`язку з чим проходив тривале лікування.

Згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Як встановлено судом, судовим наказом Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 липня 2021 року по справі № 212/5989/21 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12.07.2021 року та до досягнення повноліття дитиною.

Разом з тим, згідно виписки з медичною картки стаціонарного хворого № 1914, ОСОБА_1 проходив лікування, як наслідок повторних вибухових травм (перші від 20.11.2022 року та 24.01.2023 року), отриманих внаслідок захисту Батьківщини, якому був виставлений діагноз: акубаротравма, закрита черепно мозкова травма, струс головного мозку, у вигляді двобічної хронічної нейросенсорної приглухуватості глибокого ступеню порушення слуху при середній втраті слуху 83дБ на праве вухо, 86,25дБ на ліве вухо, енцефалопатія 1 стадії складного (дисциркуляторна, посттравматична) генезу, з розсіяною дрібно осередковою симптоматикою, стійким значно вираженим цефалгічним, церебрастенічним синдромами, вираженою координаторною недостатністю, декомпенсація. При цьому, вказана травма віднесена до травм тяжкого ступеня. Також, ОСОБА_1 рекомендовано динамічне спостереження у сімейного лікаря, невролога, ЛОРа, психіатра, а також визначено медикаментозне лікування.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи до 1 травня 2027 року.

Індивідуальною програмою особи з інвалідністю визначено необхідність придбання та використання позивачем слухових апаратів до 1 травня 2027 року.

Витрати на лікування ОСОБА_1 підтверджуються долученими до справи квитанціями з аптек про придбання ліків від 25 травня 2025 року на суми: 17 753,45 грн., 1 741,60 грн., 8 300,06 грн. та 2 893,60 грн.

Станом на 13 червня 2025 року, у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів в сумі 15863,65 грн.

ОСОБА_1 не працює, а доводи апеляційної скарги про те, що відповідач хоч і є особою з інвалідністю ІІ групи, але може працевлаштуватися, колегією суддів не приймаються.

Зазначені обставини, у своїй сукупності, свідчать, що матеріальний стан ОСОБА_1 погіршився та він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

За таких обставин суд першої інстарнції дійшов вірного висновку, що розмір стягуваних із ОСОБА_1 аліментів підлягає зміні у зв`язку зі зміною стану здоров`я платника аліментів та погіршення його майнового стану.

При цьому, слід зауважити, що зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 1/5 частини заробітку (доходу) боржника, забезпечить дотриманння балансу між інтересами дитини та платника аліментів.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 23 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: