Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер №943/2697/24
Провадження № 2-др/943/7/25
03 жовтня 2025 року м. Буськ
Буський районний суд Львівської області у складі:
головуючого-судді - Коса І.Б.,
секретаря судового засідання - Дутки С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську заяву адвоката Пастернак Оксани Олегівни про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних, -
рішенням Буського районного суду Львівської області від 26 серпня 2025 року повністю задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 шляхом стягнення на його користь із ОСОБА_2 трьох відсотків річних у розмірі 6449,24 грн., інфляційні втрати у розмірі 27160,95 грн., а також судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Позивач ОСОБА_1 через адвоката Пастернак О.О. звернувся до суду із заявою від 29.08.2025 року про відшкодування витрат на правничу допомогу, в якій представник позивача покликалася на те, що для здійснення належного правового захисту своїх прав та законних інтересів між позивачем та Адвокатським бюро «АННИ МАЦЮК» було укладено Договір про надання правничої допомоги №б/н від 04.01.2016 року. Загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, становить 67 000,00 грн., що підтверджується виписками з рахунку від 24.01.2025 року та від 27.01.2025 року, актами наданих послуг від 01.11.2024 та від 26.08.2025. Повний перелік наданих адвокатами Адвокатського Бюро «АННИ МАЦЮК» юридичних послуг міститься в Акті надання послуг від 01.11.2024 (додаток №3 до Договору) та від 26.08.2025 року, що додається до Заяви. Крім того, представник позивача звертає увагу суду на те, що розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із усіма критеріями, визначеними ч. 4 ст. 137 ЦПК України (складністю справи; витраченим часом; обсягом наданих послуг щодо збору доказів, підготовку та подання заяв, представництво інтересів позивача у судових засіданнях; значенням справи для позивача). Більшість доказів надання адвокатами АБ «АННИ МАЦЮК» належної правничої допомоги були додані до позовної заяви. Таким чином, адвокати здійснювали правовий супровід позивача протягом останніх шести років, ініціювали виконавче провадження та вчиняли усі процесуальні дії задля виконання рішення суду, супроводжували вказану судову справу з метою здійснення належного правового захисту прав та законних інтересів позивача та встановлення справедливості. При цьому, адвокат Пастернак О.О. вважає, що визначена вартість послуг є значно нижчою, ніж була б за умови погодження сторонами погодинної вартості послуг, з огляду на тривалість справи, обсяг наданих АБ «АННИ МАЦЮК» послуг та виконаних робіт, а також часом, витраченим на виконання відповідних робіт/надання послуг. Відтак, адвокат Пастернак О.О. просить стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 67 000,00 грн., понесені позивачем у зв`язку із здійсненням виконавчого провадження та розглядом судової справи.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Пастернак О.О. в судове засідання не з`явилися, а в поданій заяві від 04.09.2025 року адвокат Пастернак О.О. просить судове засідання проводити без участі позивача та його уповноваженого представника, а також просить суд вимоги в заяві задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, направивши заяву про розгляд справи за його відсутності від 03.10.2025, у якій проти задоволення клопотання представника позивача - адвоката Пастернак О.О. в сумі 67000 грн. категорично заперечив, оскільки вважає такий розмір явно завищеним і несправедливим, а також повідомив про свою матеріальну неспроможність сплачувати заявлений розмір витрат, оскіки він є учасником бойових дій та особою з інвалідністю ІІ групи. Відтак, у поданій заяві відповідач ОСОБА_2 просив відмовити в стягненні з нього таких витрат або зменшити їхній розмір до суми, яка не перевищує 500 грн. Також просить розгляд справи проводити без його участі, врахувавши обставини цієї заяви, до якої долучив копії підтверджуючих документів.

Крім того, частиною другою статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянуши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Згідно пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 270 ЦПК України).

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини другої статті 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Так, при поданні першої заяви по суті справи, зокрема у позовній заяві ОСОБА_1 від 26.11.2024 року (вх. №7651 від 29.11.2024), його представник адвокат Пелюховська Х.Б., в порядку приписів п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України, зазначила у ньому попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести у розмірі 64000 грн., що підтверджується актами про надання послуг та платіжними квитанціями додатково.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, на виконання приписів ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пелюховська Х.Б. у позовній заяві вказала, що остаточний розрахунок таких витрат буде висвітлено в акті про надану правничу допомогу, а докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат будуть подані протягом п`яти днів з моменту ухвалення судового рішення, що і було своєчасно зроблено стороною позивача (29.08.2025), зважаючи на ухвалення судового рішення (26.08.2025).

Крім того, дотримання стороною позивача приписів ч. 8 ст. 141 ЦПК України (докази подаються до закінчення судових дебатів у справі) свідчить також клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пастернак О.О. від 08.04.2025 про долучення до матеріалів справи доказів понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, а саме: виписки по рахунку за 24.01.2025 (сплата за юридичні послуги ОСОБА_1 на користь АБ «АННИ МАЦЮК» в сумі 44000 грн.) та виписки по рахунку за 27.01.2025 (сплата за юридичні послуги ОСОБА_1 на користь АБ «АННИ МАЦЮК» в сумі 20000 грн.).

Згідно частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом із тим, суд констатує, що розмір витрат на правничу допомогу повинен бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт чи наданих послуг; витраченим адвокатом часом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони чи публічним інтересом до справи. Тобто, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року в справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 року в справі №910/12876/19).

Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023 року №910/7032/17).

Крім того, Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі №755/9215/15-ц).

Як убачається із матеріалів справи, що між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Мацюк Ганною Романівною укладено Договір про надання правничої допомоги б/н від 04.01.2016, згідно якого адвокатське бюро зобов`язалось надавати позивачу правничу допомогу шляхом здійснення захисту, представництва та інших видів правничої допомоги, які позивач зобов`язався приймати та оплачувати. Відповідно до п. 2.3 цього Договору вартість правничої допомоги визначається сторонами шляхом підписання замовлення, що є невід`ємною частиною договору.

Загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, становить 67 000,00 грн., що підтверджується виписками з рахунку від 24.01.2025 та від 27.01.2025, актами наданих послуг від 01.11.2024 та від 26.08.2025. Повний перелік наданих адвокатами Адвокатського Бюро «АННИ МАЦЮК» юридичних послуг міститься в актах про надання послуг від 01.11.2024 року (додаток №3 до Договору) та від 26.08.2025 року (додаток №5 до Договору).

Так, згідно Акту від 01.11.2024 року надання послуг до Договору про надання правничої допомоги від 04.01.2016 року (Додаток №3 до цього Договору) станом на 01 листопада 2024 року адвокат Мацюк А.Р. протягом 2019 2024 року надала ОСОБА_1 (позивач у справі) послуги, пов`язані з підготовкою та поданням заяв, клопотань і запитів до приватного виконавця та інших органів, що стосувалися примусового виконання судового рішення у виконавчому провадженні щодо боржника ОСОБА_2 (відповідач у справі), а загальна вартість цих послуг становила 44 000,00 грн.

Проте, суд вважає безпідставними заявлені до відшкодування витрати позивача ОСОБА_1 в розмірі 44000 грн. за Актом від 01.11.2024 року надання послуг до Договору про надання правничої допомоги від 04.01.2016 року (Додаток №3 до цього Договору), оскільки такі витрати, на думку суду, є неналежними через те, що вони не пов`язані із розглядом цієї справи, надавалися ОСОБА_1 (позивач у справі) задовго до подання позовної заяви до суду (2019-2024), а також стосуються виключно послуг адвоката із приводу примусового виконання судового рішення у виконавчому провадженні щодо боржника ОСОБА_2 . Натомість, використання здобутої адвокатом інформації з метою подання цієї позовної заяви вже включено в інший наданий представником позивача Акт від 26.08.2025 року надання послуг до Договору про надання правничої допомоги від 04.01.2016 року (Додаток №5 до цього Договору), зокрема щодо таких послуг: скерування адвокатських запитів та витребування інформації від приватного виконавця, дослідження судової практики, формування стратегії по справі, підготовка позовної заяви. Відтак, оскільки такі витрати не пов`язані з розглядом цієї справи, а використання адвокатом здобутої інформації з метою подання цієї позовної заяви є тотожною та фактично включено в інший акт від 26.08.2025, а тому до відшкодування не підлягають.

Крім того, як убачається із Акту від 26.08.2025 року надання послуг до Договору про надання правничої допомоги від 04.01.2016 року (Додаток №5 до цього Договору), що Адвокатським Бюро «АННИ МАЦЮК» станом на 26 серпня 2025 року надано ОСОБА_1 (позивач у справі) такі послуги: скерування адвокатських запитів та витребування інформації від приватного виконавця; дослідження судової практики та формування стратегії по справі; скерування клопотання до Львівського апеляційного суду про повторну видачу постанови та сплата судового збору; ведення судової справи в суді першої інстанції без участі в судових засіданнях протягом одного року (підготовка позовної заяви, написання процесуальних заяв і клопотань); участь адвоката в судовому засіданні в режимі ВКЗ тривалістю 1 година, а загальна вартість цих послуг становила 23 000,00 грн.

Аналізуючи надані представником позивача докази на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, їх обгрунтованість, належність та допустимість таких витрат, а також їх дійсність, розумність, співмірність та неминучість таких витрат, суд вважає, що обгрунтованими витрати в цій частині слід вважати ті, що стосуються підготовки позовної заяви, подання клопотань до суду та участь його представника в одному судовому засідані в режимі ВКЗ.

Разом із тим, як убачається із долучених до заяви відповідача ОСОБА_2 від 03.10.2025 доказів, що відповідач є учасником бойових дій, на підтвердження чого долучив копію посвідчення серії НОМЕР_1 від 12.06.2023, а також ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується долученою копією Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за №184/25/6206/ВП від 15.07.2025.

Крім того, як встановлено судом, що позивач та його представник не брали участі у судових засіданнях, окрім однієї участі представника позивача адвоката Пастернак О.О. в підготовчому судовому засіданні в режимі ВКЗ (а.с. 90), де вирішувалось лише питання про відкладення розгляду справи за клопотанням відповідача.

При цьому, суд констатує, що розмір витрат на правничу допомогу повинен бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт чи наданих послуг; витраченим адвокатом часом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони чи публічним інтересом до справи.

Натомість, аналізуючи розмір заявлених адвокатом витрат на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу шляхом складення позовної заяви. подання клопотань до суду та участь його представника в одному судовому засідані в режимі ВКЗ, а відтак заявлений до відшкодування представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 23000 грн. (згідно Акту від 26.08.2025 року надання послуг до Договору про надання правничої допомоги від 04.01.2016) є, на думку суду, неспівмірним зі складністю справи та ціною позову (33610,19 грн.), а заявлений розмір витрат виглядає необґрунтованим та завищеним, оскільки справа належить до категорії нескладних справ, розгляд якої проводився фактично без участі представника позивача, спір пов`язаний зі стягненням штрафних санкцій за несвоєчасне виконання відповідачем судового рішення про стягнення заборгованості у виконавчому провадженні; матеріали справи не містять значної кількості документів для дослідження, на збирання яких адвокат витратив би значний час, а вирішення спірних правовідносин має сталу судову практику та релевантне законодавство.

Крім того, відповідно до Додаткової постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2020 року в справі №201/14495/16-ц фактично констатовано право суду самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. Зокрема, розподіляючи витрати особи на професійну правничу допомогу, Верховний Суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. При цьому, колегія суддів самостійно визначила їх розмір, що підлягає відшкодуванню, виходячи з критерію їх розумної необхідності. Зокрема, ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи (аналіз касаційної скарги, складання та оформлення відзиву на касаційну скаргу, аналіз судової практики), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи (підготовка відзиву), критерію необхідності подання відзивів на касаційну скаргу та значимості таких дій у справі, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн, а на користь третьої особи - 1500 грн.

Отже, аналізуючи вищенаведені фактичні обставини справи, релевантне законодавство та судову практику його застосування, із огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, дійсність і неминучість таких витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, а також клопотання відповідача ОСОБА_2 про зменшення таких витрат, його незадовільний майновий стан, суд приходить до переконання про часткове стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн., що складаються фактично із витрат на складення позовної заяви та однієї участі представника позивача в одному нетривалому судовому засіданні, а також із огляду на те, що відповідач є учасником бойових дій та особою з інвалідністю ІІ групи, оскільки такий розмір суд вважає дійсним, обгрунтованим і розумним, а також співмірним ціні позову, стягнення такої суми не буде для відповідача надмірним тягарем. Відтак, заяву адвоката Пастернак О.О. в інтересах позивача ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в цій справі слід задовольнити частково, стягнувши їх з відповідача на користь позивача у вищевказаному розмірі.

Ураховуючи викладене та керуючись ст.ст. 133, 134, 137, 141, 223, 247, 249, 259, 260, 263, 264, 265, 268, 270, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

заяву адвоката Пастернак Оксани Олегівни про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних, - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення щодо судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних, яким: стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000, 00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок).

Додаткове рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткового судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: І. Б. Кос