Справа № 347/1148/24
Провадження № 22-ц/4808/1035/25
Головуючий у 1 інстанції КРИЛЮК М. І.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої (судді-доповідача) Пнівчук О.В.,

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.

з участю секретаря Кузнєцова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду від 08 травня 2025 року, у складі судді Крилюк М.І., у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року представник АТ «Сенс Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.10.2022 ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 500726542. Банк виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, проте позичальник ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 27.07.2023 становить 189 845,55 грн, з яких: 172443,14 грн заборгованості тіла кредиту 15842,71 грн заборгованості по відсотках, а також 1559,70 грн заборгованості по комісії. В добровільному порядку відповідач не погасив вказану суму заборгованості.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 189845,55 грн та суму сплаченого судового збору.

Рішенням Косівського районного суду від 08 травня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №500726542 в сумі 189 845,55 грн та 2422,40 грн оплаченого судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що не укладав жодного кредитного договору з АТ «Сенс Банк», не підписував жодного документа та коштів не отримував.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують його особисте підписання кредитного договору, відсутні оригінали документів з його підписом.

Представником відповідача будо подано клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, проте суд у задоволенні клопотання відмовив, оскільки угоду про надання споживчого кредиту підписано за допомогою електронного підпису.

Суд визнає електронні підписи дійсними лише за умови належної ідентифікації особи та дотримання вимог законодавства щодо електронного документообігу. У випадках, коли ці умови не виконані, електронні підписи можуть бути визнані недійсними, що тягне за собою недійсність укладених договорів.

Зазначає, що жодного електронного підпису не ставив і не укладав жодного кредитного договору з АТ «Сенс Банк». Вказує, що електронний підпис на кредитному договорі №500726542 йому не належить, його міг створити будь-хто, маючи доступ до його персональних даних.

Просить скасувати рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором №500726542 в сумі 189 845,55 грн та 2422,20 грн оплаченого судового збору.

АТ «Сенс Банк» правом на подачу відзиву не скористалося.

У судові засідання апеляційного суду призначені на 23.07.2025, 08.09.2025 та 30.09.2025 ОСОБА_1 був належним чином повідомлений за вказаною ним у апеляційній скарзі адресою АДРЕСА_1 , однак у судові засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. Його представник адвокат Говзан М.М. про час та місце розгляду справи повідомлений через систему «Електронний суд», 08.09.2025 надіслав на адресу суду заяву про відкладення розгляду справи призначеної на 08.09.2025 у зв`язку з його хворобою, причини неявки у судове засідання 30.09.2025 не повідомив.

Представник АТ «Сенс Банк» в судове засіданні не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. одна к у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідач порушив умови кредитного договору, і не повернув кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором, тому з ОСОБА_1 слід стягнути на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 500726542 в сумі 189 845,55 грн.

З вказаним висновком суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до частин 3, 4, 6, 11 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Встановлено, що 23.10.2022 Тинкалюк П.В. надіслав голові Правління АТ «Альфа-Банк» клопотання у якому зазначив, що у зв`язку із фінансовими проблемами, що призвели до виникнення заборгованості за кредитом/Офертою № 501388230 від 2021-11-09, просив розглянути можливість оформлення нового кредиту в сумі 173296,26 грн для погашення заборгованості за Акцептом/Офертою № 501388230. У випадку наявності переплати за кредитом, наданим йому після згідно з Договором № 501388230 від 2021-11-09 після повного погашення, просив банк перерахувати залишок коштів з рахунку № НОМЕР_1 , в АТ «Альфа-Банк» на рахунок НОМЕР_2 , відкритий згідно договору № 500726542 від 23.10.2022.

В цей же день - 23.10.2022 ОСОБА_1 підписав Оферту на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 500726542, в якій запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання споживчого кредиту підставою для укладення угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» між ним та Банком. Сума кредиту 173296,26 грн, процентна ставка 12.99 % річних, строк кредиту 108 місяців (а.с. 185-186).

Згідно Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 500726542 від 23.10.2022 АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію ОСОБА_1 на укладення Угоди про надання споживчого кредиту у сумі 173296,26 грн, процентна ставка 12,99% річних, строк кредиту 108 місяців.

Для повернення заборгованості за Угодою використовується рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у Банку . Кредит надано позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором 501388230 від 2021-11-09. Розмір 173296,26 грн. Спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Альфа-Банк». (а.с. 187-189).

У додатку №1 до Угоди про надання кредиту № 500726542 від 23.10.2022 визначено графік платежів та розрахунків сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг у період з 23.10.2022 по 24.10.2031 (а.с. 190-194).

Згідно виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 23.10.2022 по 27.07.2023 АТ «Сенс Банк» 24.10.2022 на рахунок № НОМЕР_3 перераховано кошти у сумі 173 296,26 грн ( а.с. 16).

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором встановлено, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 вніс 2001,79 грн (а.с. 21).

Таким чином наведені письмові докази у їх сукупності підтверджують факт укладення між сторонами кредитного договору, виконання умов договору позивачем щодо перерахунку ОСОБА_2 кредитних коштів у сумі 173 296,26 грн та часткове виконання самим ОСОБА_3 умов зазначеного кредитного договору в частині внесення коштів на погашення заборгованості в сумі 2001,79 грн.

З огляду на зазначене, безпідставними є твердження представника відповідача про те, що він не укладав кредитний договір та також те, що позивач не довів перерахування ОСОБА_2 тіла кредиту.

Стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або не визнана судом недійсною. Це означає, що доки не буде доведено протилежне (наприклад, через нікчемний або оспорюваний правочин), він вважається таким, що не порушує закон, і учасники можуть покладатися на його наслідки.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ОСОБА_2 звертався в суд з позовом про визнання недійсною кредитної угоди № 500726542 від 23.10.2022, а відтак така угода є дійсною та підлягає виконанню її сторонами.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач будь-яких доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту (позики) суду першої та апеляційної інстанції не надав, також не надав доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості чи контррозрахунку суми заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «Сенс Банк» заборгованості за кредитним договором № 500726542 в сумі 189 845,55 грн.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов правильного висновку про задоволення вимог АТ «Сенс банк» та постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права.

З огляду на зазначене, підстави для скасування рішення суду з наведених апелянтом підстав відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Косівського районного суду від 08 травня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2025 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин