Справа № 347/2033/25
Провадження № 6/347/42/25
У Х В А Л А

Іменем України

30.09.2025 року Косівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Драч Д.С.,

за участі секретаря судового засідання Атаманюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів подання старшого державного виконавця Косівського відділу державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Косович Л.З. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2025 року до Косівського районного суду Івано-Франківської області надійшло подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , яке обгрунтоване тим, що на виконанні Косівського відділу державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження №75975432 з виконання виконавчого листа №347/457/17, виданого 31.05.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 16103 грн шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_1 рішення суду про стягнення вказаної шкоди не виконує, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду не здійснює. Наявність у боржника невиконаних зобов`язань, покладених на нього вищезазначеним виконавчим документом, та ухилення від виконання рішення є підставою для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Під час виконання рішення суду для встановлення майнового стану боржника державним виконавцем: постановою від 05.09.2024 року відкрито виконавче провадження та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, яку надіслано сторонам, але боржник цієї вимоги не виконав; згідно отриманих відповідей встановлено, що у боржника відсутні джерела отримання доходів та рахунки у банківських установах, він не працевлаштований та не отримує пенсію, транспортний засіб на праві власності не зареєстрований; йому належить житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 ;

23.09.2024, 30.05.2025 винесено постанови про арешт коштів боржника та направлено в банки на виконання;

06.06.2025 на адресу боржника надсилався виклик щодо явки до виконавця для пояснень щодо причини невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 не прибув на виклик;

10.06.2025 здійснено виїзд по місцю реєстрації боржника та встановлено, що боржник відсутній по місцю проживання, місце його перебування не відоме;

23.06.2025 винесено постанову про арешт майна боржника.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України від 22.09.2025 повідомлено про те, що ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , не перетинав державний кордон України.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Отже, державний виконавець просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за вище вказаним виконавчим документом.

Згідно ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець в судове засідання не прибула, звернулася до суду із заявою, в якій просить розглянути подання без її участі.

Суд, дослідивши матеріали подання, вважає, що в задоволенні подання необхідно відмовити за наступних підстав:

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України визначаються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відповідно до ст. 6 якого передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта та громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, а він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

При вирішенні питання про тимчасове обмеження конституційного права, державний виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження факт ухилення боржника від виконання зобов`язань та необхідність обмеження його конституційного права.

Оскільки, ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, передбачає наявність з об`єктивної сторони таких діянь (дії чи бездіяльності) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Матеріали подання не містять доказів, що боржник ухиляється від виконання зобов`язання, має дохід, натомість у державного виконавця наявна інформація про майно боржника, за рахунок якого може бути виконано зобов`язання боржника; крім того не надано відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання, але наявні відомості про вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», спрямованих на забезпечення виконання виконавчого документа (накладено арешт на кошти і майно боржника), неявка боржника на виклик до державного виконавця та відсутність його за місцем проживання не перешкоджає здійсненню виконавчих дій державним виконавцем та не є безумовною підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Таким чином, обмеження ОСОБА_1 у виїзді за межі України є порушенням його права, гарантованого Конституцією України, та суд не вбачає підстав для застосування вказаного заходу.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 353,441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

подання старшого державного виконавця Косівського відділу державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Косович Лесі Зіновіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Д.С. Драч