ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5861/22Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22-з/4817/54/25 Доповідач - Гірський Б.О.
Д О Д А Д К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2025 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:
головуючого - Гірського Б.О.
cуддів - Костіва О.З., Хоми М.В.
за участю секретаря Гичко К.С.,
у відсутності сторін
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі заяву представника ОСОБА_1 адвоката Сампари Надії Миронівни про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі № 607/5861/22 за апеляційними скаргами ОСОБА_2 і Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 березня 2025 року та апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди; позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 28 серпня 2023 року у справі № 607/5861/22 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» та захисника обвинуваченого ОСОБА_2 - адвоката Тарнавського В.Б. задоволено частково. Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2023 року скасовано в частині вирішення цивільних позовів і направлено в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 березня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «НАСК «Оранта», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задоволено частково.

Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 130 000 гривень страхового відшкодування.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 149 423 гривень 10 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зобов`язано ОСОБА_1 передати залишки транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN GOLF» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» в дохід держави 1 300 гривень судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 1 494, 23 гривень судового збору.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задоволено в повному обсязі.

Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 9 721 гривень 55 копійок страхового відшкодування витрат понесених, у зв`язку із лікуванням, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 487 гривень страхового відшкодування моральної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» на дохід держави 992,40 гривень судового збору.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2025 року заяву представника позивачів адвоката Сампари Надії Миронівни про ухвалення додаткового рішення, задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 5 000 гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 5 000 гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 березня 2025 року та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2025 року залишено без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 березня 2025 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2025 року залишено без змін.

15 серпня 2025 року представник позивача адвокат Сампара Н.М. через систему «Електронний суд» звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та ОСОБА_2 на користь позивача по 10 000 грн. понесених витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Від представника ОСОБА_2 - адвоката Тарнавського В.Б. надійшло заперечення на клопотання про стягнення судових витрат, в якій він просить відмовити у задоволені клопотання про стягнення судових витрат.

Вказує, що з матеріалів справи не вбачається жодних заяв від представника позивача про ознайомлення з матеріалами справи, оскільки адвокат Сампара Н.М. отримала апеляційну скаргу з доданими додатками до неї через підсистему Електронний Суд, тому такі витрати не відповідають дійсності.

Зазначає, що поданий відзив до суду апеляційної інстанції є послідовним та відповідає правовій позиції, яка була висловлена позивачем у суді першої інстанції, а тому відзив який ОСОБА_1 та його представник оцінили у розмірі 5 000 грн. є не пропорційними до обсягу наданої правничої допомоги.

Вважає, що заявлений розмір у 9 000 грн. за одне судове засідання у суді апеляційної інстанції є явно завищеним, оскільки за 12 судових засідань у суді першої інстанції сторона позивача оцінила у розмірі 14 000 грн., що у розрахунку становить 1 166,67 грн. за одне засідання у першій інстанції.

Аналогічна за змістом заява про зменшення розміру судових витрат надійшла від представника ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» - адвоката Барана В.В. в якій він просить відмовити у задоволені клопотання про стягнення судових витрат.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

За загальним правилом, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони в разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21.

Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Наведені висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23.

У постановах від 19 лютого 2022 року в справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з урахуванням конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача було надано: Акт виконаних робіт (опис робіт адвоката в межах справи № 607/5861/22) від 13 серпня 2025 року, згідно якого надано такі послуги: ознайомлення з матеріалами справи, формулювання правової позиції, консультування клієнта, аналіз судової практики 3 год. 1 000 грн.; написання відзиву на апеляційну скаргу 4 год. 5 000 грн.; написання відзиву на апеляційну скаргу 4 год. 5 000 грн.; участь у судових засіданнях 9 000 грн. Всього: 20 000 грн. Договір про надання правничої допомоги №б/н від 02 жовтня 2023 року укладений між адвокатським об`єднанням Захист права, в особі керуючого партнера адвокатом Сампарою Н.М. та ОСОБА_1 .

Дослідивши заяву сторони позивача про ухвалення додаткового рішення та вирішуючи чи є розмір витрат на правничу допомогу обґрунтованим і пропорційним до предмета спору в даній справі, колегія суддів вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу на суму 20 000 грн. не відповідають критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неминучих, а також не відповідають обсягу наданих правничих послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі та складність даної справи, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом позивача послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що відшкодуванню на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн., а відтак вказану суму слід стягнути у рівних частках з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Сампари Надії Миронівни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (вул. Здолбунівська, 7-Д, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 8 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, а саме по 4 000 грн. з кожного.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Хома М.В.