Справа № 523/5739/25
Провадження №2-о/523/260/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судового засідання - Бєлік Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Пересипського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України.

В обґрунтування заяви заявник зазначила, що з вересня 2000 року вона та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Під час проживання спільно робили ремонт, будували господарські допоміжні приміщення, обробляли город, святкували всі сімейні свята. В 2024 році ОСОБА_2 був призваний на військову службу. Проходив військову службу оператором відділення управління командира мінометної батареї механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 . 21.01.2025 року ОСОБА_3 надійшло сповіщення про загибель ОСОБА_2 . Заявник зазначає, що взяла на себе всі витрати з поховання. Після смерті ОСОБА_2 виникла необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу для отримання в подальшому всіх видів допомог та інших встановлених законом видів пільг.

З урахуванням викладеного заявник просить: встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з вересня 2000 року по січень 2025 року.

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2025 року заяву прийнято до розгляду та призначено слухання справи в судове засідання.

На адресу суду через систему «Електронний суд» надійшли заперечення за підписом представника заінтересованої особи Міністерства оборони України щодо заяви про встановлення факту.

Відповідно до наданих заперечень, представник зазначив, що вона є необґрунтованою, тому не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Представник заявника зазначає, що протягом двадцяти п`яти років, починаючи з 2000 по 2025 рік Заявниця і ОСОБА_2 не звертались до органу ДРАЦСу з метою офіційно зареєструвати свої можливі відносини, можна дійти висновку, що в законний спосіб не була визнана воля зниклого безвісті ОСОБА_2 у бажанні визнання дружиною заявницю до моменту загибелі, що свідчить про його ставлення до цього факту.

Вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні можуть бути вирішені в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, якщо між сторонами не існує спору. Тому, зважаючи на приписи частини 6 статті 294 ЦПК, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Прошу Суд встановити наявність спору про право, оскільки заінтересовані особи заперечують проти встановлення такого факту, що фактично унеможливлює її розгляд в порядку окремого провадження. МОУ наголошує, що за наявності спору про право, встановлення юридичного факту повинно вирішуватися не в порядку окремого провадження, а в позовному провадженні.

З урахуванням викладеного представник просить: заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - залишити без розгляду (а.с.46-51).

Не погоджуючись з заявою щодо залишення заяви поданої в порядку окремого провадження без розгляду, на адресу суду 15.05.2025 року (вх. № 18623) адвокат Биков Д.Ю. подав заперечення.

Згідно поданих заперечень адвокат заявника зазначив, що відповідно до медичної карти амбулаторного хворого №1/13785 від 01.03.2017 року ОСОБА_2 , адресою прописки тобто реєстрації місця проживання зазначав АДРЕСА_1 , а місцем проживання зазначав АДРЕСА_2 . Відповідно до медичної карти амбулаторного хворого №4169 від 26.01.2015 року, ОСОБА_2 адресою прописки тобто реєстрації місця проживання зазначав АДРЕСА_1 , а місцем проживання зазначав АДРЕСА_2 . Відповідно до декларації №0001-6НТМ-00А0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 23.10.2020 року, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначає місце фактичного проживання або перебування: АДРЕСА_2 , а довіреною особою пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом зазначає ОСОБА_1 та її контактний номер телефону. Відповідно до Декларації №0001-Х24М-00А0 від 23.10.2020 року про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначає адресою проживанням: АДРЕСА_2 та довіреною особою пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом ОСОБА_2 . Ці всі докази підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_2 та Заявниці як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Міністерство оборони України, зазначає у відзиві, що заявниця взагалі нічого не зазначає про родичів ОСОБА_2 та не додає ніяких доказів для підтвердження факту їх відсутності. Таким чином, не відомо, чи перебував загиблий у зареєстрованому шлюбі, чи є в нього батьки, діти та інші родичі, які після загибелі військовослужбовця набувають право на отримання відповідних виплат, отже у справі, ймовірно, наявний спір про право.

Представник зазначає, що заінтересована особа не взяла до уваги факт того, що в заяві зазначено що мати ОСОБА_2 є свідком у справі. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , може підтвердити кожен факт з заяви про встановлення факту. Міністерство оборони України зазначає, що при розгляді даної заяви до учасників справи повинні бути залученні всі особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. Так у заяві зазначені вищевказані вимоги, проте Міністерством оборони України не уважно вивчено заяву та надані до неї докази. Крім того, обґрунтування того, що в даному випадку може бути спір про право не вірний, оскільки жодних майнових питань чи спорів через визнання даного факту не виникає.

З урахуванням викладеного представник просить задовольнити вимоги у повному обсязі (а.с.57-60).

Ухвалою суду від 02 червня 2025 року було задоволено клопотання представника заявника та витребувано від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Одеса) - повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб та розірвання шлюбу відносно - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.73).

На виконання ухвали про витребування доказів, на адресу суду 17.06.2025 року (вх. № 23844) надійшов Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану ОСОБА_1 , та в листі зазначено, що відносно ОСОБА_2 актових записів про шлюб та/або розірвання шлюбу не виявлено (а.с.76-84).

Також, на адресу суду надійшло клопотання за підписом представника заявника про долучення до матеріалів справи доказів, а саме письмові пояснення свідків (а.с.85-91).

В останнє судове засідання заявник ОСОБА_1 та представник заявника адвокат Биков Д.Ю. не з`явились, на адресу суду 21.07.2025 року (вх. № 29125) надійшло клопотання за підписом представника заявника про можливість проведення судового засідання у відсутність представника, згідно якого останній зазначив, що заяву про встановлення факту підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити (а.с.109).

Заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України про час та місце слухання справи повідомлені, про причини не явки суду не повідомили, представник Міністерства оборони України висловив свою думку щодо заяви про встановлення факту.

З урахуванням викладеного судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, представник заявника звернувся з клопотанням про слухання справи за його відсутності, а відтак підстав для відкладення слухання справи не встановлено.

Щодо заперечення заінтересованої особи з приводу залишення заяви без розгляду з підстав наявності спору про право цивільне, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

У постанові Верховного Суду від 19 березня 2021 року у справі № 643/14985/18-ц (провадження № 61-14325св19) вказано, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них. Тобто критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із цією заявою, ОСОБА_1 просить встановити факт проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, вказуючи, що з 2000 року проживала разом, та вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Заявник зазначила, що встановлення даного факту їй потрібно для отримання в подальшому всіх видів допомог та інших встановлених законом пільг.

Отже, суд в даному випадку не вбачає наявності спору про право цивільне, а тому справа підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Так, звертаючись до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2000 по 2025 роки, як чоловіка і жінки, заявник зазначила, що в 2024 році її чоловік був призваний на військову службу по мобілізації, 21.01.2025 року ОСОБА_3 , тобто матері заявника надійшло повідомлення згідно якого було зазначено, що солдат ОСОБА_2 мужньо виконував військовий обов`язок в бою за Україну, загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 поблизу населеного пункту Степова Новоселівка, Харківської області. Дане сповіщення стало підставою для подання документів з приводу призначення пенсії (допомоги) і надання пільг у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Так, згідно копії сповіщення сім`ї № 276 направленого на ім`я ОСОБА_3 встановлено, що останній повідомлення про те, що її син оператор відділення управління командира мінометної батареї механізованого батальйону НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу по мобілізації 08.09.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_5 , вірний військовий присязі на вірність Українському народу мужньо виконував військовий обов`язок в бою за Україну, її свободу і незалежність, загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 поблизу населеного пункту Степова Новоселівка, харківської області. Це сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (допомоги) і надання пільг у встановленому законом порядку (а.с.11).

Згідно копії свідоцтва про смерть встановлено, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 393 (а.с.13).

На підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловіка та дружини, позивачем надані наступні документи.

Довідка засвідчена головою правління ОСББ «Космос -90» Науменко Н.І. згідно якої встановлено, що мешканці будинку АДРЕСА_3 , а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджують факт того, що ОСОБА_2 дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_2 та вів спільне господарство з ОСОБА_1 (а.с.14).

На підтвердження факту ведення спільного господарства заявником надано накладні на придбання товарів, товарну накладну виписано на ім`я ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.15.16).

Щодо факту відносин, які притаманні подружжю, заявником надано копії заповітів, згідно яких встановлено наступне: заповіт складений від імені ОСОБА_3 на випадок її смерті, яким вона все своє майно заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.17), заповіт складений від імені ОСОБА_1 04.11.2021 р., згідно якого остання заповіла все своє майно в рівних частках ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , належну їй квартиру АДРЕСА_4 заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19).

Щодо проживання заявника та ОСОБА_2 за однією адресою, встановлено, що на підставі медичної картки амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_2 зазначено адреси: АДРЕСА_1 та проживання: АДРЕСА_5 (а.с.21,22).

Також, відповідно до декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу встановлено, що адреса місця фактичного проживання або перебування ОСОБА_2 зазначена, як: АДРЕСА_2 . Довірена особа пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом, вказано: ОСОБА_1 з зазначенням контактного номеру телефону (а.с.23).

У декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу встановлено на ім`я ОСОБА_1 адреса проживання вказана: АДРЕСА_2 . Довірена особа пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом, вказано: ОСОБА_2 , з зазначенням контактного номер телефона (а.с.24).

На підтвердження факту проживання як чоловіка та дружини заявником надано низку фотографій, на яких зафіксовано сімейні свята, відпочинок, зустрічі з друзями, проведення спільного часу (а.с.29-36).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона підтверджує факт того, що дійсно її син та заявник у справі ОСОБА_1 проживали разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, все робили разом, відпочивали, син проживав за адресою дружини, вони разом робили ремонт в квартирі, їздили в походи, ходили на рибалку. Зазначила, що ОСОБА_1 вважає своєю невісткою. Дітей у її сина не було (а.с.69-70).

Згідно письмових пояснень свідків, а саме: ОСОБА_11 , останній зазначив, що ОСОБА_2 знає зі шкільного віку, спочатку були друзями а потім стали членом сім`ї. Був свідком на весіллі, восени 2000 року ОСОБА_2 приїхав до них у гості з ОСОБА_1 , з того часу вони дружили сім`ями. Разом зустрічали всі свята, у випадку коли потрібна була допомога, то саме ОСОБА_2 та ОСОБА_1 приходила на допомогу. ОСОБА_2 писав пісні, грав на гітарі, саме ОСОБА_1 надихала його на творчість, всі його пісні були присвячені ОСОБА_1 . Зазначив, що тіло ОСОБА_2 було доставлено до м. Одеси завдяки зусиллям ОСОБА_1 (а.с.88-89).

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_13 , остання зазначила, що ОСОБА_2 знає з 1993 року, вони разом працювали. З 2000 року він став проживати разом з ОСОБА_1 . В ОСОБА_1 загинув син, хворіли батьки, ОСОБА_2 допомагав їй пройти разом через всі життєві проблеми. Мама ОСОБА_2 часто приходила до них у гості. Разом здійснювали закупівлі, відпочинок. Весь будинок дивився на них, вони завжди ходили тримаючись за руки, він часто купував квіти для ОСОБА_1 , ходили в гості, розуміли один одного з одного погляду (а.с.90-91).

Згідно Повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану щодо ОСОБА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_16 розірвали шлюб на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.11.2000 р., актовий запис 175 дата складання 15.03.2001 року (а.с.76-84).

ОСОБА_2 у зареєстрованих шлюбах не перебував.

Отже, судом встановлено, що сторони у зареєстрованих шлюбах з 2000 року не перебували.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Згідно з вимог ч. 4 Сімейного кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного кодексу України.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 березня 2023 року у справі № 372/3321/19 належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 695/1732/16-ц вказав, що обов`язковою умовою для визначення чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Таким чином, аналізуючи наведене, надані суду письмові докази у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, обставини, встановлені в ході розгляду справи, показання свідків, суд дійшов висновку, що суду надано достатньо доказів для встановлення факту постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу у період з вересня 2000 року по січень 2025 року.

При цьому, визначаючи саме такий період спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу суд враховує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували фактичних шлюбних відносних, що безпосередньо підтверджено свідченнями матері померлого ОСОБА_2 , а також, копіями заповітів, зокрема заповіту від 2024 року, в якому мати померлого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на випадок своє смерті все своє майно заповіла сину та ОСОБА_1 .

Пояснення представника заінтересованої особи Міністерства оборони України щодо обставин справи, в яких представник просив відмовити у задоволенні заяви не спростовують зазначені вище висновки суду, а саме те, що заявником доведено факт проживання однією сім`єю як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу.

Метою встановлення факту спільного проживання заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу є необхідність реалізації її прав, а саме звернення до відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з метою реалізації права на отримання статусу члена сім`ї військовослужбовця, відтак такий факт породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання.

Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству й тягне для заявника юридичні наслідки, які мають для неї значення. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення зазначеного факту, і, як було встановлено в судовому засіданні, не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином заявницею доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 має для неї юридичне значення, в іншому, окрім судового порядку встановити такий факт вона не має можливості, у зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву, оскільки факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків, підтверджується дослідженими судом доказами.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити та встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу у період з вересня 2000 року по січень 2025 року.

Частиною 7 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 293, 315-317, 319, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у період з вересня 2000 року по січень 2025 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 15.09.2025р.

Суддя: