Провадження № 6/344/428/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

при секретарі судового засідання Кузнєцової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

22 серпня 2025 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, заявник зазначає, що на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 червня 2025 року вона повинна сплатити на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у загальному розмірі 74 173,96 гривень.

Проте заявник перебуває у скрутному матеріальному становищі, є матір`ю двох малолітніх дітей, на даний час проживає за кордоном у Німеччині, де змушена перебувати у зв`язку із тяжким онкологічним захворюванням, не має офіційного доходу в Україні та не здійснює трудову діяльність через стан здоров`я.

За наведених обставин заявник просить розстрочити виконання рішення суду, встановивши розмір щомісячного платежу у сумі 2500,00 грн до повного виконання рішення суду (т. 2 а.с.72-73).

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22 серпня 2025 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (т.2 а.с.93).

Заявник у судове засідання не прибула, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника (т. 2 а.с. 169).

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, на відеозв`язок в режимі відеоконференції не вийшла, про час та місце розгляду заяви повідомлялася належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду н надходило.

Частина перша статті 258 Цивільного процесуального кодексу України передбачає що судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Частина дев`ята статті 268 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що ухвали суду проголошуються негайно після їх постановлення за правилами проголошення рішень суду.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 5 вересня 2022 року № 1519/2-5034/11 (№ 61-175сво21), порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено.

У разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 Цивільного процесуального кодексу України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України).

Отже, положення частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Оскільки учасники справи у судове засідання, призначене на 25 вересня 2025 року, не з`явилися, суд, з дотриманням положень статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання, підписав судове рішення без його проголошення.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 червня 2025 року по справі № 344/20992/24 позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 14 липня 2020 року у загальному розмірі 74 173,96 гривень (сімдесят чотири тисячі сто сімдесят три гривні дев`яносто шість копійок), з яких заборгованість за тілом кредиту у розмірі 64 375,26 гривень (шістдесят чотири тисячі триста сімдесят п`ять гривень двадцять шість копійок), заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 9798,70 гривень (дев`ять тисяч сімсот дев`яносто вісім гривень сімдесят копійок). Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 2422,40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) (т.1 а.с. 235, 238-247).

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 серпня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 червня 2025 року повернуто апелянту (т. 2 а.с. 151).

Згідно частини першої статті 435 Цивільного процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частинами третьою-четвертою статті 435 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Тобто закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

У той же час, згідно частини п`ятої статті 435 Цивільного процесуального кодексу України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18.Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно частини першої статті 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до положень частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, заявник ОСОБА_1 стверджує, що можливості сплатити розмір заборгованості в повній мірі на даний час не має, тому просить суд врахувати її скрутне матеріальне становище, те, що на даний час проживає за межами території України у Німеччині, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, хворіє тяжким онкологічним захворюванням, що в сукупності ускладнює виконання нею рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 74 173,96 грн, у зв`язку з чим просить суд про розстрочку виконання рішення суду та сплату щомісячного платежу у сумі 2500,00 грн до повного виконання рішення суду.

Оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що наявні підстави для розстрочення рішення суду, оскільки заявник не отримує достатнього доходу для виконання рішення суду одразу в повному обсязі, при цьому протягом усього часу розгляду справи заявник, відповідач зазначала про те, що їй було поставлено діагноз, внаслідок чого вона має онкологічне захворювання, яке потребує постійного лікування та контролю, що позбавило її можливості працювати та отримувати дохід, саме через хворобу відповідач повністю втратила дохід та не мала можливості сумлінно виконувала зобов`язання за укладеним договором, проте має намір виконати рішення добровільно.

Тому суд приходить до переконання, що слід заяву ОСОБА_1 задовольнити частково, оскільки заявник просить розстрочити рішення суду поза межами строку, встановленого вимогами частини п`ятої статті 435 Цивільного процесуального кодексу України. Вказана норма процесуального закону не ставить в залежність початок перебігу річного строку для розстрочення виконання судового рішення з моментом постановлення ухвали про розстрочку виконання рішення, а чітко встановлює, що такий строк не може перевищувати одного року саме з дня ухвалення рішення, виконання якого заявник просить розстрочити.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Проаналізувавши всі обставини справи, враховуючи бажання боржника повернути заборгованість стягувачу шляхом розстрочення виконання судового рішення, суд вважає за можливе розстрочити ОСОБА_1 виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 червня 2025 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 14 липня 2020 року у загальному розмірі 74 173,96 гривень (сімдесят чотири тисячі сто сімдесят три гривні дев`яносто шість копійок), терміном на 9 (дев`ять) місяців з дня набрання законної сили ухвали суду, встановивши наступний графік погашення заборгованості: до 23 жовтня 2025 року 8241,55 грн; до 23 листопада 2025 року 8241,55 грн; до 23 грудня 2025 року 8241,55 грн; до 23 січня 2026 року 8241,55 грн; до 23 лютого 2026 року 8241,55 грн; до 23 березня 2026 року 8241,55 грн; до 23 квітня 2026 року 8241,55 грн; до 23 травня 2026 року 8241,55 грн; до 23 червня 2026 року 8241,56 грн.

Керуючись ст.ст. 247, 258 -261, 353, 354, 435 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Розстрочити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 червня 2025 року по справі № 344/20992/24 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, терміном на 9 (дев`ять) місяців з дня набрання законної сили ухвали суду, шляхом стягнення з ОСОБА_1 щомісячно суми, встановивши наступний графік погашення заборгованості:

до 23 жовтня 2025 року 8241,55 грн;

до 23 листопада 2025 року 8241,55 грн;

до 23 грудня 2025 року 8241,55 грн;

до 23 січня 2026 року 8241,55 грн;

до 23 лютого 2026 року 8241,55 грн;

до 23 березня 2026 року 8241,55 грн;

до 23 квітня 2026 року 8241,55 грн;

до 23 травня 2026 року 8241,55 грн;

до 23 червня 2026 року 8241,56 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено та підписано 30 вересня 2025 року.

Суддя Мелещенко Л.В.