Харківський районний суд Харківської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025

смт Покотилівка Харківської області

Справа №635/8662/19

Провадження № 2/635/2064/2024

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Карасави І.О.,

секретаря судового засідання Дерелюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, доводів позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), в якому просив зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні належною йому на праві спільної часткової власності 1/3 частиною квартири за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання дублікату ключів від вхідних дверей зазначеної квартири; визначити порядок користування вказаною квартирою шляхом виділення у користування позивача кімнати житловою площею 12,8 кв.м., залишити у загальному користуванні ванну кімнату, вбиральню, кухню та коридор; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 22 вересня 2012 року, він з відповідачем, перебуваючи у шлюбі, придбали у приватну спільну часткову власність двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_1 прийняв у приватну особисту власність 1/3 частку зазначеної квартири, а ОСОБА_2 - 2/3 частки зазначеної квартири. Спірна квартира є двокімнатною загальною площею 55,30 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м.: перша кімната площею 18,1 кв.м., друга кімната площею 12, 8 кв.м., кухня площею 8,5 кв.м., вбиральня площею 1 кв.м., ванна кімната площею 2,6 кв.м., коридор площею 4,9 кв. м, передпокій площею 5 кв.м., та лоджія у першій кімнаті площею 4,8 кв.м. Позивач зазначає, що за час шлюбу з відповідачем він облаштував квартиру комунікаціями, меблями, побутовою технікою та іншим необхідним для житлового приміщення майном. На даний час у спірній квартирі проживає відповідач разом зі спільним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач не може домовитись з відповідачем про порядок користування квартирою, відповідач постійно перешкоджає йому у праві користування квартирою, не надає ключі від вхідних дверей, а також доступу до майна, яке знаходиться в квартирі. Спільна квартира не може бути поділена в натурі, оскільки неможливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, а конфліктні відносини між співвласниками перешкоджають домовитись про порядок користування квартирою. Після багаточисельних усних звернень позивач звернувся до відповідача письмово з вимогою про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом надання дублікату ключів від вхідної двері та встановлення порядку користування квартирою шляхом виділення йому житлової кімнати загальною площею 12,8 кв.м., але вказана вимога залишись без задоволення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

01.03.2024 до суду надійшли додаткові пояснення від представника позивача адвоката Басули Б. в яких додатково зазначено, що у 2022 році ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та припинення сплати аліментів. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28 березня 2023 року у справі №545/1511/22 позов задоволено, визначено місця проживання ОСОБА_3 разом із батьком ОСОБА_1 .

19.08.2024 до суду надійшли від представник відповідача ОСОБА_4 письмові пояснення щодо позовних вимог, де зазначено, що відповідачка заперечує проти задоволення позовних вимог повністю, оскільки предмет спору відсутній. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження порушення його прав, а позовні вимоги були обгрунтовані наявністю між сторонами суперечностей у вихованні дитини, а не в користуванні квартирою. Вказані обставини вбачаються з позовної заяви та були озвучені позивачем у судових засіданнях. Між позивачем та відповідачкою не існувало жодного спору щодо користування квартирою, позивач мав вільний доступ до квартири, у нього наявні особисті ключі від дверей спільної квартири. Відповідачка не чинила перешкод для відвідування позивачем спільної квартири і на даний час не чинить. Вже тривалий час позивач взагалі проживає за кордоном. Наявна в матеріалах справи письмова вимога позивача не є належним доказом порушення його права власності, оскільки її зміст не відповідає дійсним обставинам справи, документально не підтверджений.

Просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач та його представник ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач та її представник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву, про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Рух справи

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою було направлено до Харківського районного суду Харківської області за підсудністю.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 лютого 2024 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2024 року підготовче засідання закрито, призначено справу до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, застосовані норми права та мотиви суду

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Як вбачається зі змісту договору купівлі-продажу квартири, який зареєстрований в реєстрі за №3880 від 22 вересня 2012 року, ОСОБА_6 передав у власність, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли у приватну спільну часткову власність двокімнатну квартиру номер АДРЕСА_2 , житловою площею 30,90 кв.м., загальною площею 55,30 кв.м. При цьому ОСОБА_1 прийняв у приватну особисту власність 1/3 частку зазначеної квартири, а ОСОБА_2 прийняла у приватну особисту власність 2/3 частки зазначеної квартири (Витяг про державну реєстрацію №35729327 від 04 жовтня 2012 року).

Відповідно до даних технічного паспорту на спірну квартиру, складеного Комунальним підприємством Харківське міжміське бюро технічної інвентаризації 20 вересня 2012 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , розташована на восьмому поверсі дев`ятиповерхового будинку та складається з двох кімнат житловою площею 30,90 кв.м., у тому числі перша кімната 18,10 кв.м., друга кімната 12,80 кв.м., кухня, площею 8,50 кв.м., ванна кімната, площею 2,60 кв.м., вбиральня, площею 1,00 кв.м., коридор, площею 4,90 кв.м., передпокій, площею 5,00 кв.м. Квартира обладнана лоджією, площею 4,80 кв.м. Загальна площа квартири складає 55,30 кв.м.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Як вбачається зі змісту шлюбного договору від 10 листопада 2020 року, укладеного між сторонами, вони можуть придбати рухоме та/або нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, спільно у спільну часткову власність, визначивши у договорі частку кожного. В такому разі при розпорядження однією із сторін своєю долею згода другого подружжя не буде потрібна.

21 жовтня 2019 року позивачем на адресу фактичного місця проживання та адресу місця реєстрації відповідача ОСОБА_2 була направлена вимога про усунення перешкод в користуванні квартирою та визначення порядку користування квартирою.

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади від 01.03.2024 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади від 01.03.2024 вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28 березня 2023 року у справі № 545/1511/22 позов задоволено, визначено місця проживання ОСОБА_3 разом із батьком ОСОБА_1 . Рішення суду набрало законної сили 28.04.2023.

У рішенні суду встановлено, що згідно акту обстеження квартири від 14.12.2020, складеного депутатом Пісочинської селищної ради - Валяєвим А.П., у їх спільній квартирі у смт. Пісочин, проживають: ОСОБА_2 , 1987 року народження(відповідач по справі); ОСОБА_3 , 2011 року народження(спільний син з відповідачкою); ОСОБА_7 , 1982 року народження(невідома особа); ОСОБА_8 , 2020 року народження(син відповідачки ). Також встановлено, що з кінця грудня 2021 року син переїхав до ОСОБА_1 та проживає з ним. Крім спільної квартири з ОСОБА_2 АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 має також у власності квартиру в АДРЕСА_3 та квартиру в АДРЕСА_4 , що підтверджується витягом з ЄДРРПНМ.

Відповідно до статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, рішенням суду було визначено місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком - ОСОБА_1 .

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб (ч.1 ст.383 ЦК).

Члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч.1 ст.405 ЦК).

У частинах 1, 2 ст. 355 ЦК визначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожної з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст.356 ЦК).

Відповідно до ст. 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Стаття 319 ЦК України установлює право власника володіти, користуватися, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, не вчиняючи щодо свого майна дій, які суперечать закону.

Співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою майна, яка перебуває у спільній частковій власності (ст.361 ЦК).

Права власника житлового будинку, квартири визначені також статею 383 ЦК України та статею 150 ЖК, за якими власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб, розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Правила користування жилими приміщеннями у будинках (квартирах) приватного житлового фонду визначаються гл. 6 ЖК.

Із досліджених доказів по справі вбачається, що спірне житло не належить до державного і громадського житлового фонду, форма власності сторін на квартиру приватна спільна часткова.

Згідно зі статтею 156 ЖК члени сім`ї власника житлового приміщення, які проживають разом із ним у приміщенні, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником такого приміщення, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Таким чином, якщо частина квартири (будинку) належить співмешканцю на праві приватної власності, то він може без згоди інших співмешканців вселити до цієї квартири (будинку) батьків, своїх дітей і дружину.

Щодо твердження позивача, що у спільній квартирі проживає без його згоди невідома особа - ОСОБА_7 , 1982 року народження, суд зазначає наступне.

Якщо спірна квартира належить власникам на праві спільної часткової власності, то вселення у кімнату такої квартири має відбуватися за згодою всіх співвласників квартири з визначенням порядку користування квартирою із правом такого користування інших осіб (зокрема, членів сім`ї одного зі співвласників). Якщо співвласник вважає своє право власності порушеним іншим співвласником, зокрема шляхом вселення до спільного житла інших осіб без його згоди, він може, з огляду на фактичні обставини, вимагати відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом їх виселення з урахуванням відповідних принципів ст. 8 Конвенції, балансу інтересів сторін, загальних засад цивільного законодавства, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності, а також доводів щодо систематичного порушення правил співжиття.

Згідно з частиною 1 статті 15, частиною 1 статті 16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ст.386 ЦК України).

Суд може захистити цивільне право чи інтерес іншим способом, що встановлений договором, законом або судом у визначених законом випадках (абз. 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного чи оспореного права, свободи або інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частин 1, 2 ст. 5 ЦПК України).

За правилами частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями частин 5, 6 статті 81 ЦПК визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, як це закріплено частиною 4 статті 12 ЦПК України.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи(ч.7 ст.81 ЦПК України).

З наданих доказів вбачається, що на сьогодні відповідач разом з сином не користується спільною квартирою АДРЕСА_2 , оскільки за цією адресою фактично не проживають.

Відповідач у відзиві стверджує, що, між позивачем та відповідачкою не існувало жодного спору щодо користування квартирою, позивач мав вільний доступ до квартири, у нього наявні особисті ключі від дверей спільної квартири. Відповідачка не чинила перешкод для відвідування позивачем спільної квартири і на даний час не чинить. Тривалий час позивач проживає за кордоном, а позовні вимоги обґрунтовані наявністю між сторонами суперечностей у вихованні дитини.

Наявна в матеріалах справи письмова вимога позивача про усунення перешкод у користуванні квартирою, яка поштою направлена на адресу відповідача та не була вручена(доставлена) адресату, суд до уваги не приймає, оскільки не підтверджує факту наявності спору між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , щодо порядку користування квартирою АДРЕСА_2 , яка належить сторонам на праві спільної часткової власності.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження порушення його прав користування квартирою, зокрема щодо вільного доступу до квартири, перешкод для відвідування позивачем спільної квартири.

Також позивачем не доведено, що на момент розгляду справи у суді існує спір щодо користування квартирою АДРЕСА_2 , яка належить сторонам на праві спільної часткової власності та відповідач здійснює перешкоди щодо користування квартирою.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, зазначені у позовній заяві, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо усунення перешкод у користуванні квартирою квартирою АДРЕСА_2 .

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі відсутні підстави для стягнення понесених витрат.

На підставі викладеного і керуючись статтями 12, 81, 141, 247, 263-265, 273, 352 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_5 ;

Відповідач ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .

Суддя І.О. КАРАСАВА