Провадження №: 2/336/1456/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

6 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі судового засідання Колесник Д.Г.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради ,третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кияниця Надія Володимирівна , про визначення додаткового строку для подання заяви прийняття спадщини,-

встановив:

В січні 2025 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначає,що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 ,відкрилася спадщина,яка потребує нотаріального оформлення.

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці Н.В. від 31.10.2024 р. позивачці було відмовлено у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 через пропуск строку прийняття спадщини,інший спадкоємець до майна померлого ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Протягом встановленого законом строку на прийняття спадщини позивачка не мала змоги звертатись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у зв`язку з введенням воєнного стану,періодичними виїздами за кордон. Також керувалася законодавчими змінами щодо строків прийняття спадщини та вважала,що оскільки померлий батько залишив їй у спадок будинок,в якому вони раніше проживали разом,то вона автоматично прийняла спадщину. Крім того, 03.05.2024 р.за заявою позивачки розпочато досудове розслідування кримінального провадження за фактом зникнення її чоловіка,через що позивачка ,яка самостійно виховує малолітню дитину,опинилась у складних життєвих обставинах,що також призвело до несвоєчасного звернення до нотаріуса.

Посилаючись на те,що строк на прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин,від спадщини вона не відмовлялася,просить суд на підставі ст.1272 ч.3 ЦК України визначити додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька ОСОБА_2 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 22.01.2025 р. було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження,витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці О.В.спадкову справу до майна померлого ОСОБА_2 .

Відповідачем територіальною громадою в особі Запорізької міської ради до суду надано відзив на позов,в якому викладено заперечення проти заявлених ОСОБА_1 вимог з посиланням на те,що позивачка не довела доказами існування обставин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця,в тому числі пов`язаних з погіршенням її психологічного стану, на вчинення дій по прийняттю спадщини протягом встановленого законом строку . Просить суд відмовити у задоволенні позову. Також у відзиві міститься заява про розгляд справи без участі представника відповідача.

Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кияниця Н.В.надіслала до суду копію спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2 ,надала заяву про розгляд справи без її участі.

Ухвалою суду від 07.08.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивачка не з`явилась,представник позивачки адвокат Скрима В.А.в системі «Електронний суд» надала письмову заяву,за змістом якої просить розглядати справу без участі позивачки та її представника,позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Як передбачено ст.223 ч.1 ЦПК України,неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови,що його належним чином повідомлено про дату,час і місце цього засідання,не перешкоджає розгляду справи по суті.

На підставі викладеного,враховуючи зміст заяв всіх учасників справи про розгляд справи без їх участі суд розглянув справу за їх відсутності,на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.03.2017 р. ОСОБА_2 на праві власності належав в цілому житловий будинок АДРЕСА_1 ,право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,по що надано витяг.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в м.Запоріжжі помер,про що надана копія свідоцтва про смерть.

Після смерті ОСОБА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина за заповітом ОСОБА_2 від 17.03.2017 р.,яким останній розпорядився частиною власності на користь ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ст.1220 ч.1,1222 ч.1,1223 ч.2,1261 ч.1 ЦК України, позивачка є спадкоємцем за законом першої черги,до якої право власності на спадкове майно переходить на загальних підставах.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

З матеріалів спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 № 58 /2024 встановлено,що 28.08.2024 р.до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці Н.В.із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька звернулася його дочка ОСОБА_5 ,яка вказала про наявність іншого спадкоємця за законом-сина спадкодавця ОСОБА_3 .

Листом від 28.08.2024 р. нотаріус поінформував спадкоємця ОСОБА_3 про необхідність у строк до 06.09.2024 р. подати нотаріусу інформацію про прийняття спадщини після смерті батька та роз`яснив наслідки не вчинення таких дій.

Як встановлено з матеріалів згадуваної вище спадкової справи, ОСОБА_3 до нотаріуса з будь-якими заявами стосовно спадщини ОСОБА_2 за заповітом чи законом не звертався,із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав,вважається таким,що спадщину батька не прийняв.

Заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 його спадкоємцем ОСОБА_1 ,яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем,була подана 28.08.2024 р.,з пропуском строку на прийняття спадщини,який закінчися 29.07.2024 р.

За заявою ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2024 р. постановою нотаріуса від цієї ж дати останній було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії з підстав пропуску строку на прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.24) роз`яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до ст.1277 ЦК України спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади. На теперішній час спір про спадкове майно відсутній і спадщина не визнана відумерлою.

Судом встановлено, що позивачка, достоменно знаючи про те, що у спадкодавця є син ОСОБА_3 , вважала, що саме він прийняв у спадок належне ОСОБА_2 на праві власності майно за заповітом, у чому довгий час була впевнена. Дізналася вона про те, що ОСОБА_3 спадщину після смерті батька не прийняв, лише у серпні 2024 року, та вже після цього звернулася до нотаріуса із заявою про прийнятя спадщини за законом. Отже, коли позивачка дізналася, що її рідний брат не скористався своїм правом на прийняття спадщини за заповітом, встановлений законом строк для її прийняття вже був пропущений.

Ці обставини підтверджуються поясненнями позивачки за змістом позовної заяви,підтверджуються матеріалами спадкової справи до майна ОСОБА_2 ,нічим не спростовані. Тому суд вважає, що шестимісячний строк звернення з заявою для прийняття спадщини після смерті батька позивачкою пропущений з поважних причин, пов`язаних з об`єктивними причинами ,при цьому суд враховує складні життєві обставини ,у яких опинилася позивачка пісдя втрати за короткий проміжок часу батька та зникнення чоловіка,виховуючи самостійно малолітню дитину,та приходить до висновку про доцільність захисту прав позивачки у спосіб визнаня причин пропуску нею строку для прийняття спадщини за законом поважними.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини щодо порядку та строків прийняття спадщини, а також можливості визначення додаткового строку для її прийняття.

З урахуванням положень ст.8 Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (як зазначено в рішенні ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006), суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані, підлягають задоволенню у повному обсязі, так як строк для прийняття спадщини пропущений позивачкою з поважних причин.

Враховуючи характер спору, а також те, що судовий збір позивачем сплачено в дохід держави, питання про розподіл судового збору судом не вирішується.

На підставі ст.ст.16,1261,1270,1272 ч.3 ЦК України,ст. ст. ст.12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 265, 280, 284, 353, 355 ЦПК України ,суд-

Ухвалив:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк два місяці на прийняття спадщини,відкритої після смерті ОСОБА_2 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України,зазначаються наступні відомості:

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП НОМЕР_1 ,адреса реєстрації проживання : АДРЕСА_2 .

Відповідач: Запорізька міська рада,адреса місцезнаходження:м.Запоріжжя,проспект Соборний 206.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 06.10.2025 р.

Суддя Ю.А.Галущенко