ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/227/24Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22-з/4817/48/25 Доповідач - Гірський Б.О.
Д О Д А Д К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2025 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:
головуючого - Гірського Б.О.
cуддів - Костіва О.З., Храпак Н.М.
за участю секретаря Панькевич Т.І.,
у відсутності сторін
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №604/227/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 квітня 2025 року (ухвалене суддею Сидорак Г.Б.) в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат і трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, -
В лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») звернулось до суду із вказаним позовом.
Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» інфляційні втрати та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 41 675 грн. 12 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто у рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 2 116 грн. 50 коп.

Стягнуто у рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» витрати зі сплати судового збору у розмірі 603 грн. 18 коп.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 21 липня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» задоволено.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 квітня 2025 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат і трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» 132 372, 91 грн. інфляційних втрат та 40 573,95 грн. трьох процентів річних.

Стягнуто у рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»: 2 422, 40 грн., а саме по 1 211, 2 грн. з кожного, сплаченого судового збору за подання позовної заяви; 3 633, 60 грн., а саме по 1 816, 8 грн. з кожного, сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги та 8 500 грн., а саме по 4 250 грн. з кожного, витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

22 липня 2025 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулось із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просять стягнути у рівних частках з відповідачів на користь позивача 5 000 грн. понесених витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

За загальним правилом, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони в разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21.

Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Наведені висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23.

У постановах від 19 лютого 2022 року в справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з урахуванням конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача було надано: ордер серії АЕ № 1325326 від 05 лютого 2025 року, договір №02/01-24 від 02 січня 2024 року, у п.3.1. якого передбачено, що вартість наданих юридичних послуг визначається відповідно до тарифів вказаних в Додатку №1 до Договору, який долучено до заяви; акт про надання правничої допомоги №2207-24 до договору про надання правової допомоги №02/01-24 від 02.01.2024, згідно якого бюро відповідно до Договору про надання правової допомоги №02/01-24 від 02.01.2024 надало клієнту юридичні послуги у справі №604/227/24, а клієнт прийняв надані послуги. Згідно із п. 2 Акта, вартість послуг за надані послуги, зазначені в п. 1 цього Акту, ґрунтується на тарифах погоджених сторонами в Додатку №1 до Договору про надання правової допомоги №02/01-24 від 01.01.2024 та становить суму в розмірі 5 000,00 грн., яка включає в себе складання апеляційної скарги - 5 000, 00 грн.

Дослідивши заяву сторони позивача про ухвалення додаткового рішення та вирішуючи чи є розмір витрат на правничу допомогу обґрунтованим і пропорційним до предмета спору в цій справі, колегія суддів вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу на суму 5 000 грн. (лише за складання апеляційної скарги) не відповідають критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неминучих, а також не відповідають обсягу наданих правничих послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі та складність даної справи, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом позивача послуг (лише складання апеляційної скарги), виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що відшкодуванню на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн., а відтак вказану суму слід стягнути у рівних частках з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Ухвалити додаткову постанову, якою стягнути у рівних частках з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (юридична адреса: вул. Автотранспортна, будинок 2, офіс 205, м. Дніпро, 49089, ) 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, а саме по 1 500 грн. з кожного.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Храпак Н.М.