ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

07 жовтня 2025 року м.Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді-доповідача Городничої В.С., ознайомившись з апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Трофименка Володимира Володимировича на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 грудня 2024 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 грудня 2024 року позов ТОВ «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено частково (а.с. 53-58).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Трофименко В.В., 17.09.2024 року через підсистему Електронний суд сформував апеляційну скаргу, яка того ж дня надійшла безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2025 року витребувані з Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра матеріали цивільної справи №202/9759/24, які надійшли до Дніпровського апеляційного суду 07.10.2025 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду.

Разом з тим, вказана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

При вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження, було встановлено, що апеляційна скарга не відповідає вимогам п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, оскільки апелянтом не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Представник ОСОБА_1 адвокат Трофименко В.В. разом з апеляційною скаргою подав клопотання в якому просить зменшити розмір судового збору за подання апеляційної скарги на Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 грудня 2024 року посилаючись на скрутне матеріальне становище ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 січня 2021 року у справі №0940/2276/18 (провадження №11-336апп20) зазначила, що з аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення. Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (§ 44 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; § 63, 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (§ 111 рішення Європейського суду з прав людини від 20 лютого 2014 року у справі «Shishkov v. Russia»).

Питання, пов`язані із судовими витратами, необхідно вирішувати у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами апелянта щодо можливості оскаржити рішення суду, з другого боку.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі», вбачається, що вимога сплати збору цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року; «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року).

Отже, звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, який є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

В свою чергу, особа, яка заявляє відповідне клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати повинна навести доводи того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору та підтверджували можливість сплати судового збору до ухвалення рішення у справі.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Трофименком В.В. не надано належних та достатніх доказів, що підтверджує майновий стан ОСОБА_1 , та доказів про відсутність у ОСОБА_1 доходів за 2024 рік або доказів того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік (2024), як то передбачено ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та які можуть бути підставою для зменшення розміру судового збору.

Вказане унеможливлює встановлення судом апеляційної інстанції того, чи перевищує сума судового збору 5 відсотків розміру річного доходу апелянта за попередній (2024) календарний рік.

Надані до клопотання докази, а саме: пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 від 02.04.2013 року та виписка с АТ КБ Приватбанк за період з 07.02.2025 року по 16.09.2025 року щодо виплат пенсійного фонду не можна вважати такими, що в повній мірі відображають майновий стан апелянта та не містять інформації щодо розміру доходу апелянта за попередній календарний рік (2024), не доводять відсутності отримання іншого доходу апелянтом, оскільки достатнім доказом на підтвердження скрутного майнового стану апелянта може бути відповідна довідка від державних фіскальних органів із зазначенням відомостей про усі офіційні джерела доходів останньої.

Враховуючи все вищевикладене, приходжу до висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання.

Позивачем ТОВ «Діджи фінанс» при зверненні у 2024 році з позовом до суду було заявлено вимогу майнового характеру та зазначено ціну позову 68 623,45 грн, 1,5% від якої становить 1 029,35 грн, що є менше ніж 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб, який станом на 01.01.2024 року становив 3 028,00 грн.

Згідно з підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду розмір судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Системне тлумачення зазначеної норми дає можливість дійти висновку, що вказаний коефіцієнт підлягає застосуванню одноразово, тобто розмір судового збору розраховується без врахування фактично сплаченого судового збору за звернення до суду першої інстанції.

Таким чином, розрахунок судового збору за подання апеляційної скарги ведеться не від пониженої ставки за подання позову, а від звичайної ставки, яка підлягала сплаті за подання позову.

Зазначене вище узгоджується із правовим висновком, викладеним у змісті постанови Верховного Суду: від 01 червня 2022 року в справі №540/5134/21 (провадження №К/990/4158/22), на який посилається заявник у змісті касаційної скарги.

Таким чином, апелянту необхідно відповідно до Закону України «Про судовий збір» з урахуванням положень ч. 3 ст. 4 вказаного Закону сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн (3 028,00 грн * 150% * 0,8) за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у Дн-кiй обл/Шев.р/ 22030101;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155;

Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. Подат.);

Код банку отримувача (МФО): 899998;

Рахунок отримувача: UA0004628;

Код класифікації доходів бюджету: 22030101;

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскарженого рішення) по справі _________ (Номер справи), Дніпровський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

При заповненні платіжного документа у графі «Код платника» платником судового збору юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником фізичною особою ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

Таким чином, для вирішення питання про зменшення розміру судового збору, апелянту необхідно надати належні та достатні письмові докази скрутного матеріального становища, або сплатити судовий збір в сумі 3 633,60 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, недоліки необхідно усунути в строк який не може перевищувати 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Оскільки, вказані обставини перешкоджають розгляду справи в апеляційній інстанції, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Трофименка Володимира Володимировича про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 грудня 2024 року відмовити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Трофименка Володимира Володимировича на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 грудня 2024 року - залишити без руху та надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Повідомити апелянта, що недоліки необхідно усунути шляхом:

- подачі апеляційному суду оригіналу документа про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру відповідно до закону, для долучення до матеріалів справи.

Роз`яснити апелянту, що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків апеляційна скарга буде визнана не поданою та повернута особі, яка її подала.

Інформацію щодо справи, яка розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет - https://court.gov.ua/fair/sud4803/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: В.С. Городнича