Справа № 195/1721/19
У Х В А Л А

іменем України

02.10.2025 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Дєєвої Ю.С., за участю: приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду сел. Томаківка подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Томаківського районного суду надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який документований паспортом для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 15.05.2013 органом видачі 2312, який значиться втраченим, та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданим 24.10.2017 органом видачі 1260 -до виконання зобов`язання, покладеного на нього рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області по справі № 195/48/20 від 14.01.2021 та рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області по справі № 195/1721/19 від 05.04.2021 .

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. перебуває зведене виконавче провадження № 65131799 до складу якого входять виконавчі провадження, а саме:

- виконавче провадження № 65130022 з примусового виконання виконавчого листа № 195/48/20, виданого 14.01.2021 Томаківським районним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошового боргу в сумі 14 201,00 Доларів США по договору позики від 06.03.2019 року. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 2343,16 грн.;

- виконавче провадження № 78033842 з примусового виконання виконавчого листа № 195/1721/19, виданого 05.04.2021 Томаківським районним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошового боргу в сумі 4 240,00 Доларів США по договорам позики від 18.07.2013 року. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений останнім судовий збір в сумі 192,10 грн. Приватним виконавцем, відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», вказані виконавчі провадження були об`єднанні у зведене виконавче провадження № 65131799, про що винесена відповідна постанова від 08.05.2025.

За вказаними виконавчими документами, відповідно до вимог ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», відкриті виконавчі провадження, про що винесені відповідні постанови № 65130022 від 13.04.2021 та № 78033842 від 08.05.2025, копії якої рекомендованою кореспонденцією направлені сторонам виконавчого провадження.

З метою забезпечення виконання рішення суду приватним виконавцем, одночасно з відкриттям виконавчого 13.04.2021 винесена постанова про арешт коштів боржника, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження та до відповідних банківських установ.

З метою виявлення грошових коштів належного боржнику, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу, приватним виконавцем проведено перевірку майнового стану боржника шляхом періодичного направлення відповідних запитів.

Згідно інформації отриманої від банківських установ на рахунках боржника відсутні грошові кошти.

З метою встановлення майнового стану боржника, були направлені запити до органів, що здійснюють реєстрацію та перереєстрацію права власності на майно та ведуть Реєстр платників податків до Державного бюджету України.

Відповідно до відповіді на Запит до Міністерства внутрішніх справ України №282030522 від 22.07.2025, за боржником ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в МВС відсутні дані про зареєстровані боржником транспортні засоби.

Згідно відповіді на запит до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області від 21.04.2021 за вих. № 21.04.2021 встановлено що за боржником зареєстрована техніка, а саме: Трактор колісний, марка К-701-1, випуску 1985 року, заводський номер НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , свідоцтво НОМЕР_6 , номерний знак НОМЕР_7 . На підставі наданого документу, приватним виконавцем 13.04.2021 згідно вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про арешт майна боржника, а саме Трактор колісний, марка К-701-1, випуску 1985 року, заводський номер НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , свідоцтво НОМЕР_6 , номерний знак НОМЕР_7 та направлена до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області для виконання та оголошено у розшук майно боржника.

Приватним виконавцем була направлена вимога від 23.05.2024 за вих. № 31788 боржнику ОСОБА_1 щодо надання інформації про місцезнаходження арештованого та оголошеного у розшук майна, а саме: Трактор колісний, марка К-701-1, випуску 1985 року, заводський номер НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , свідоцтво НОМЕР_6 , номерний знак НОМЕР_7 .

Зазначена вимога боржником була проігнорована, жодної інформації не надано.

Згідно відповіді на запит до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області встановлено, що боржнику на праві власності належить земельна ділянка, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Томаківський район, Кисличуватська сiльська рада, а саме: Земельна ділянка для ведення фермерського господарства, кадастровий номер :01:001:0022, площа (га) 5.9.

Приватним виконавцем 04.06.2024 винесена постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_1 , а саме: Земельна ділянка для ведення фермерського господарства, кадастровий номер :01:001:0022, площа (га) 5.9.

Згідно висновку про вартість майна, видане суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою підприємцем від 27.06.2025 ОСОБА_4 земельна ділянка для ведення фермерського господарства, кадастровий номер :01:001:0022 підсумкова ціна вартості отримана в результаті оцінки майна складає 375 800,00 грн.

Приватним виконавцем 11.07.2025 вищезазначена земельна ділянка у порядку передбаченому ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» передана на реалізацію.

Вартість даної земельної ділянки (в разі її реалізації) недостатня для задоволення вимог стягувачів.

Згідно інформації наданої приватному виконавцю стягувачами, боржник ОСОБА_1 може виїхати за кордон країни та у подальшому проживати за її межами.

Приватним виконавцем, з метою перевірки майнового стану боржника, за адресою, що вказана у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 був здійснений вихід 14.05.2025, 11.06.2025 та 04.08.2025, однак здійснити перевірку стану боржника не виявилось можливим, про що складено відповідні акти.

Згідно відповіді на запит до ДМС, які направлялись шляхом електронного цифрового взаємообміну встановлено, що боржник ОСОБА_1 станом на 21.05.2024 був зареєстрованим за адресою, що вказана у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 .

У свою чергу, згідно відповіді на запит до ДМС від 05.09.2025 встановлено, що боржник ОСОБА_1 зареєстрований станом на момент отримання відповіді за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно вимог ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Боржником ОСОБА_1 жодної інформації щодо зміни місця реєстрації до приватного виконавця не надавалось.

Приватним виконавцем був направлений запит до Державної міграційної служби України про надання інформації щодо видачі документа, що дає право на виїзд з України і в`їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України на ім`я боржника ОСОБА_1 .

Також, приватним виконавцем до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України був направлений запит про надання витягу за наявністю в Базі даних інформації щодо перетинання державного кордону України за період з 13.04.2021 по: 05.09.2025 громадянином України ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді Державної міграційної служби України №6.3-4470/6- 21 від 30.04.2021, приватним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 15.05.2013 органом видачі 2312, який значиться втраченим, та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданим 24.10.2017 органом видачі 1260 (копія додається).

Відповідно до відповіді Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону № 290718106 від 05.09.2025, приватним виконавцем встановлено, що відомості про перетинання державного кордону України, у період з 13.04.2021 по 05.09.2025 громадянином України ОСОБА_1 в базі даних не виявлено (копія додається).

На момент складання даного подання, боржником вимоги виконавчих документів не виконані. Отже, дана обставина вказує на здійснення ухилення боржника від виконання рішень суду.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. в судовому засіданні підтримав своє подання та просив його задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, на підставі наданих доказів, суд дійшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. перебуває зведене виконавче провадження № 65131799 до складу якого входять виконавчі провадження, а саме:

- виконавче провадження № 65130022 з примусового виконання виконавчого листа № 195/48/20, виданого 14.01.2021 Томаківським районним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошового боргу в сумі 14 201,00 Доларів США по договору позики від 06.03.2019 року. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 2343,16 грн.;

- виконавче провадження № 78033842 з примусового виконання виконавчого листа № 195/1721/19, виданого 05.04.2021 Томаківським районним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошового боргу в сумі 4 240,00 Доларів США по договорам позики від 18.07.2013 року. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений останнім судовий збір в сумі 192,10 грн.. Приватним виконавцем, відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», вказані виконавчі провадження були об`єднанні у зведене виконавче провадження № 65131799, про що винесена відповідна постанова від 08.05.2025.

За вказаними виконавчими документами відкриті виконавчі провадження, про що винесені відповідні постанови № 65130022 від 13.04.2021 (а.с.59) та № 78033842 від 08.05.2025 (а.с.61), копії яких направлено сторонам виконавчого провадження, однак матеріали справи не містять доказів направлення на адресу боржника та вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього заборгованості.

З матеріалів справи також вбачається, що на адресу боржника надсилалися виклики приватного виконавця щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішень суду та вимоги приватного виконавця (а.с.9-11, 12-13).

До матеріалів справи також додано копії реєстрів згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів за вих. № 31272,31792, 31788, 43853, 43887 .

Боржник вказані рішення суду не виконав, декларацію про доходи та майно не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини 5 ст. 19 ЗУ Про виконавче провадження.

З метою забезпечення виконання рішення суду приватним виконавцем, одночасно з відкриттям виконавчого провадження 13.04.2021 винесена постанова про арешт коштів боржника, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження та до відповідних банківських установ, а також проведено перевірку майнового стану боржника шляхом періодичного направлення відповідних запитів.

Крім того, в ході виконання виконавчого документа приватним виконавцем було встановлено, що боржнику належать частки у статутних капіталах, а саме частка у статутному капіталі Фермерського господарства «Бутенко Микола Васильович» у розмірі внеску, що складає 100% частки у статутному капіталі .

Приватним виконавцем у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 14.04.2021 року зареєстровано публічне обтяження майнових та корпоративних прав у статутному капіталі ФГ «Бутенко Микола Васильович».

В ході виконання вказаного виконавчого провадження відбулися зміни у статутному капіталі ФГ «Бутенко Микола Васильович» , а саме у засновника боржника з 100% частки від загального капіталу до 1% . В результаті зазначених реєстраційних дій від 16.07.2021 року до ЄДРЮОФОП та громадських формувань внесено зміни до бенефіціарних власників, згідно якого боржник ОСОБА_1 став власником 1% уставного капіталу ФГ «Бутенко Микола Васильович» а громадянка ОСОБА_5 отримала 99%.

Дані дії були оскаржені кредиторами ОСОБА_1 , та рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 р. ( справа №195/953/23), залишеним без змін апеляційним судом, рішення засновника про внесення змін до відомостей про фермерське господарство визнано недійсним, а державна реєстрація скасована. (а.с.77-85).

Суд вважає, що дії боржника були направлені на свідоме ухилення від виконання зобов`язань з виконання рішення Томаківського районного суду по справі № 195/48/20 від 14.01.2021 та рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області по справі № 195/1721/19 від 05.04.2021 .

Крім того, боржником було відкрито рахунок в АТ «ПУМБ» в порушення вимог ч.6 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» приватним виконавцем 11.09.2025 винесено постанову про накладення арешту на рахунки боржника та направлено до банку для виконання.(а.с.49-50).

Суд вважає, що дані факти свідчать про свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені у пункті 1 Протоколу Конвенції, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, які обмежують свободу пересування наступним чином:

- у відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише тоді, коли сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга № 66485/01, §§ 78-82)./

- окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга № 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга № 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

У пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. вказане вище рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», § 35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007року за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981року за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, № 43, § 60)...».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 28 жовтня 2020року у справі № 331/8536/17-ц.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (пункт 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частин першої, третьої статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України це певного виду санкція, яка може застосовуватися саме у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Саме державний (приватний) виконавець зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Крім того, матеріали справи містять докази на підтвердження того, що боржник вчиняв дії, які унеможливлювали чи ускладнювали виконання рішення суду, та наявності у нього можливості виконати це рішення.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Про ухилення від виконання зобов`язань свідчать будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

А отже суд вважає , що подання приватного виконавця належить задовольнити.

Керуючись ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 259, 441 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який документований паспортом для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 15.05.2013 органом видачі 2312, який значиться втраченим, та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданим 24.10.2017 органом видачі 1260 - до виконання зобов`язання, покладеного на нього рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області по справі № 195/48/20 від 14.01.2021 та рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області по справі № 195/1721/19 від 05.04.2021.

Ухвалу суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 направити для виконання до адміністрації Державної прикордонної служби України: 01034, м. Київ, вул. Володимирська, 26.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали виготовлено 02.10.2025.

Суддя: Л.А.Кондус

02.10.2025