РІШЕННЯ

іменем України

02 жовтня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Кришталь А. А.,

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", представник позивача - Усенко М. І.,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши за відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_2 про стягнення суми,

у с т а н о в и в:

28.08.2025 ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" через систему "Електронний суд" надіслало позовну заяву до ОСОБА_1 з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3573158 від 11.03.2021 у розмірі 30 271 грн 55 коп., судові витрати у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн 00 коп.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.03.2021 між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3573158, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 7 000 грн 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (додаток № 1 до кредитного договору № 3573157 від 11.03.2021) повернення кредиту та сплати комісії і процентів Відповідачем не було внесено.

Договір укладено відповідно до вимог Закону України "Про електронну комерцію".

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договору.

Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору.

Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п. 3.2.6. Кредитного договору № 3573158 від 11.03.2021 - Позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника.

Пунктом 7.1. Кредитного договору № 3573158 від 11.03.2021 передбачено, що договір набуває чинності з моменту його укладання в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час своєчасно не вносив платежів на повернення кредиту, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 30 271 грн 55 коп, а саме: заборгованість за сумою кредиту - 6 071 грн 00 коп.; заборгованість за відсотками - 22 870 грн 55 коп.; заборгованість за комісією - 1 330 грн 00 коп.

02.07.2021 ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" уклали Договір відступлення прав вимоги № 73-МЛ, згідно з яким ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ "Мілоан", у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3573158 від 11.03.2021.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором стало підставою для пред`явлення в суді цього позову.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02.09.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 02.10.2025.

26.09.2025 відповідач ОСОБА_1 надіслав відзив на позовну заяву, в якому просив позовні вимоги в частині повернення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково, а саме в частині вимог по кредитному договору № 3573158 від 11.03.2021 щодо тіла кредиту у розмірі 6 071 грн 00 коп., відсотків у розмірі 5 250 грн 00 коп., в іншій частині позовних вимог просив відмовити.

02.10.2025 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_3 у позовній заяві просив проводити судовий розгляд за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 надіслав заяву, в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності.

Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Даними договору про споживчий кредит № 3573158 від 11.03.2021, паспорту споживчого кредиту № 3573158 (додаток № 2 договору про споживчий кредит № 3573158 від 11.03.2021), анкети-заяви на кредит № 3573158; довідки про ідентифікацію, платіжного доручення 41339379, підтверджується, що 11.03.2021 між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3573158, за умовами якого останній отримав 7 000 грн 00 коп. до 10.04.2021. Загальна вартість кредиту визначена у розмірі 13 580 грн 00 коп.: 7 000 грн 00 коп. - сума кредиту; 5 250 грн 00 коп. - відсотки; 1 330 грн 00 коп. - комісія (а. с. 6-14).

Відповідно до п. 1.5.1 договору, комісія за надання кредиту склала 1 330 грн 00 коп, яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово.

Відповідно до п. 1.5.2 договору, проценти за користування кредитом склали 5 250 грн 00 коп., які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

02.07.2021 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" було укладено договір відступлення права вимоги № 73-МЛ (а. с. 15-23).

З витягу з реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 73-МЛ від 02.07.2021 вбачається, що ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 (а. с. 24).

15.07.2025 на адресу відповідача ОСОБА_1 було направлено претензію по кредитному договору № 3573158 від 11.03.2021 (а. с. 24 зворот).

Згідно відомостям, зазначеним у позовній заяві, відомостям про щоденні нарахування та погашення, витягу з реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 73-МЛ від 02.07.2021, у відповідача ОСОБА_1 мається заборгованість 30 271 грн 55 коп., а саме: заборгованість за сумою кредиту - 6 071 грн 00 коп.; заборгованість за відсотками - 22 870 грн 55 коп.; заборгованість за комісією - 1 330 грн 00 коп.(а. с. 13, 14, 24).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням 11.03.2021 між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 кредитного договору № 3573158 та подальшим укладанням 02.07.2021 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" договору відступлення права вимоги № 73-МЛ, у результаті чого ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3573158 від 11.03.2021, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором.

Відповідно до статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц).

За умовами кредитного договору № 3573158 від 11.03.2021 сторони встановили строк кредитування до 10.04.2021.

На час закінчення строку кредитування (10.04.2021) розмір заборгованості за кредитним договором № 3573158 від 11.03.2021 склав 13 580 грн 00 коп., що складається з: 7 000 грн 00 коп. - сума кредиту; 5 250 грн 00 коп. - відсотки; 1 330 грн 00 коп. - комісія.

Таким чином, лише наведений розмір заборгованості по відсоткам може бути стягнутий з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", оскільки після спливу строку кредитування, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, товариство не мало правових підстав нараховувати відсотки за кредитним договором.

Що стосується вимог в частині стягнення нарахованої комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.5.1 договору, комісія за надання кредиту 1 330 грн 00 коп, яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово.

Згідно п. 2.2.1 договору, позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених п. п. 1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату), вказаний у п.1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний у п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, у сумі та на умовах, визначених п. 2.3 договору (а. с. 14 зворот).

Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01.01.2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України Про споживче кредитування), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10.06.2017 року набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування" від 15.11.2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України Про захист прав споживачів текст статті 11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10.06.2017) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування.

Даного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21.

Пунктом 1.5.1 кредитного договору № 3573158 від 11.03.2021, підписаного ОСОБА_1 , встановлено комісію за надання кредиту в розмірі 1 330 грн 00 коп, яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", отже ці положення договору є нікчемними.

Враховуючи, що вимагається до стягнення: 1 330 грн 00 коп. - заборгованість за комісією, за пунктом 1.5.1. кредитного договору № 3573158 від 11.03.2021, щодо якого встановлено нікчемність, належить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" в частині стягнення заборгованості за комісією.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 3573158 від 11.03.2021 підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача належить стягнути 11 321 грн 00 коп., з яких: 6 071 грн 00 коп - заборгованість за сумою кредиту; 5 250 грн 00 коп - заборгованість за сумою відсотків.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано копії договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, ордеру Серія ВС № 1381377, акта № 1360 наданих послуг; детального опису наданих послуг (а. с. 27 зворот-29).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.

На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.

За наведених обставин у їх сукупності, визначаючи пропорційність предмета спору з розміром витрат на правничу допомогу, наданий позивачем розрахунок суми фіксованого гонорару в розмірі 8 000 грн 00 коп. суд вважає обґрунтованим.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" 11 321 (одинадцять тисяч триста двадцять одну) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" 905 (дев`ятсот п`ять) грн 73 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору, та 2 991 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто одну) грн 20 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, м. Львів, 79000, .

Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Повне рішення складене 02.10.2025.

Головуючий: В. В. Овдієнко