КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 758/15583/23

номер провадження 22-ц/824/15049/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Подільського районного суду міста Києва від 03 грудня 2024 року /суддя Захарчук С.С./

та на ухвалу Подільського районного суду міста Києва 14 липня 2025 року /суддя Захарчук С.С./

у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія»), ОСОБА_3 про стягнення суми.

Просив стягнути: з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на його користь страхове відшкодування у розмірі 59323,60 грн., пеню у розмірі 659,86 грн., 3% річних у розмірі 63,00 грн., інфляційні у розмірі 1 грн.; з ОСОБА_3 - різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу у розмірі 45 745,50 грн. і 5 000 грн. на проведення судової експертизи.

Також просив стягнути: з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» і ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 926,35 грн., 7 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У подальшому, позивачем було подано заяву, відповідно до якої позивач просив стягнути з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на його користь страхове відшкодування у розмірі 33 827,05 грн., пеню у розмірі 659,86 грн., 3% річних у розмірі 63,00 грн., інфляційні у розмірі 1 грн.; з ОСОБА_3 - різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу у розмірі 45 745,50 грн., провадження в частині вимог до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в сумі 25 496, 56 грн закрити.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 03 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення суми - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. франшизи. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 коп. судового збору./т. 1 а.с. 247-253/

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва 14 липня 2025 року відмовлено в прийнятті додаткового рішення за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення суми. /т. 2 а.с. 18-19/

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення:

закрити провадження у справі в частині стягнення з ПАТ "УПСК" заборгованості у розмірі 25 496,5 грн. у зв`язку з відсутністю предмета спору;

стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 залишок несплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 33 827,05 грн., пені у розмірі 659,86 грн., 3% річних у розмірі 63,00 грн., інфляційного збільшення боргу у розмірі 1 грн;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу у розмірі 45 745,50 грн., моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.;

стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення судової експертизи у розмірі 5000,00 грн.;

стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір у розмірі 926,35 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн.

Також просила скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 14.07.2025 та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідачів на користь позивача 7500,00 грн. витрат на професійну (правничу) допомогу у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що суд першої інстанції неправильно прийняв за основу висновок експерта, складений на вимогу страховика від 08.01.2024 №430.24, оскільки такий висновок складений без здійснення технічного огляду автомобіля, з неповними вихідними даними (лише 18 фото замість 95), поза межами 90-денного строку для прийняття рішення про виплату, передбаченого п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; висновок експерта позивача №057/23 від 06.09.2023 є належним доказом розміру шкоди (117 604,32 грн. з урахуванням зносу, 161 749,82 грн. без зносу); страхова виплата проведена несвоєчасно та неповністю; сума шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика (160 000 грн.), тому з винуватця ОСОБА_3 підлягає стягненню різниця (чистий знос) 45 745,50 грн.; суд неправильно відмовив у стягненні витрат на експертизу та професійну правничу допомогу.

Окремою апеляційною скаргою представник позивача оскаржила ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення, посилаючись на те, що суд першої інстанції зробив передчасний висновок про відмову, не дотримавшись процесуального порядку та вирішив питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по суті без врахування висновків Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19; у договорі про надання правової допомоги встановлено фіксовану суму гонорару, тому детальний опис робіт не потрібен; просила скасувати ухвалу та стягнути 7 500 грн. витрат на правничу допомогу з відповідачів.

Представник ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - адвокат Овчаренко Р.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні апеляції, посилаючись на те, що ПАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу, в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; висновок експерта №430.24 від 08.01.2024 є належним доказом розміру шкоди (83 777,28 грн. з урахуванням зносу), складений на підставі наданих фото та даних, без необхідності фізичного огляду за погодженням; строк прийняття рішення про виплату дотримано (перша виплата 01.12.2023 в межах 90 днів з 07.09.2023, друга - після оцінки); згода потерпілого на розмір не обов`язкова, якщо оцінка проведена; висновок експерта позивача №057/23 не враховується, оскільки складений без огляду авто та з неповними даними; сума шкоди не перевищує ліміт відповідальності (160 000 грн.); пеня, 3% річних та інфляційні не нараховуються, оскільки виплата проведена вчасно та в повному обсязі згідно з оцінкою; витрати на експертизу та правничу допомогу не підлягають стягненню, оскільки позов до страховика необґрунтований.

Представник позивача подала відповідь на відзив, спростовуючи доводи відповідача, посилаючись на порушення строків оцінки та виплати, неповноту даних для експертизи страховика, належність своєї експертизи; просила відмовити в стягненні витрат на правничу допомогу з боку страховика.

Також звернулась з повторними клопотаннями про розгляд справи з викликом сторін і виклик у судове засідання експерта ОСОБА_4 для надання усних пояснень щодо висновку експерта № 430.24 судової автотоварознавчої експертизи автомобіля VOLKSWAGEN Golf, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 відзиву на апеляційну скаргу не подав, про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлявся належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а судові рішення скасуванню в частині вирішення вимог до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», на підставі наступного.

Судом встановлено, що 25.08.2023 о 04:45 у с. Безп`ятне, Обухівського району, Київської області, сталася ДТП за участю автомобіля Mercedes Benz, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , та Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить позивачу ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.09.2023 у справі №362/5580/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_3 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АТ/2917233 (строк дії з 07.08.2023 по 06.08.2024), ліміт відповідальності за шкоду майну - 160 000 грн., франшиза - 1 600 грн.

07.09.2023 позивач подав заяву про виплату страхового відшкодування.

01.12.2023 страхова виплатила 56 680,72 грн. без проведення оцінки.

08.01.2024 складено висновок експерта №430.24 на замовлення страховика: вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу - 83 777,28 грн.

25.01.2024 страхова виплатила додатково 25 496,56 грн.

Звертаючись до суду позивач подав власний висновок експерта №057/23 від 06.09.2023: вартість матеріального збитку з урахуванням зносу - 117 604,32 грн., без зносу - 161 749,82 грн.

Судом першої інстанції в частині вимог до ОСОБА_3 зроблено обґрунтований висновок про те, що ураховуючи те, що розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля, не перевищує ліміт відповідальності за договором, в даному випадку, навіть якщо брати до уваги експертизу позивача і суму з урахуванням зносу 117 604, 32 грн. Отже, оскільки ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» сплатило позивачу страхове відшкодування за вирахуванням франшизи, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягнення 1 600 грн.

У задоволенні решти позовних вимог до ОСОБА_3 суд першої інстанції обґрунтовано відмовив, у зв`язку з тим, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком і відхиляє доводи апеляційної скарги щодо стягнення суми коефіцієнту зносу, з таких підстав.

Винуватець відповідає за завдану шкоду, якщо вона перевищує міру відповідальності страховика або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати. Покладення відповідальності у розмірі завданого збитку який повинен відшкодувати страховик на винуватця - суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

До такого висновку прийшла Велика Палата у постанові від 22 лютого 2022 року у справі 201/16373/16-ц.

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 16.11.2022 № 335/2566/18; від 09.11.2022 № 212/7628/21; від 09.11.2022 № 366/2985/19; від 17.08.2022 № 752/11128/18; від 17.08.2022 № 761/15232/18; від 06.07.2022 № 442/3107/21; від 29.06.2022 № 489/4987/19; від 08.06.2022 № 757/20129/16-ц; від 08.06.2022 № 756/11809/18; від 25.05.2022 № 503/1597/16-ц; від 18.05.2022 № 686/24364/17; від 14.04.2022 № 205/7747/18; від 12.04.2022 № 373/1392/20; від 30.03.2022 № 734/3711/16; від 09.02.2022 № 567/881/18; від 02.02.2022 № 712/7104/19; від 02.02.2022 № 757/54513/16; від 02.02.2022 № 215/2829/16-ц; від 26.01.2022 № 465/674/19; від 26.01.2022 № 204/5403/18; від 19.01.2022 № 350/1376/19; від 19.01.2022 № 640/15546/17.

Щодо стягнення вартості зносу.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України про те, що майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; ст. 1194 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на відновлення майна; ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування виплачується з урахуванням зносу, а франшиза компенсується винуватцем; ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається.

Дані про фактичний ремонт авто відсутні, а суму зносу позивач визначив з експертного висновку, що не може бути достовірним доказом реальних збитків відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України (тягар доказування).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода відшкодовується в повному обсязі, але лише доведена.

Ст. 1194 ЦК України вимагає відшкодування витрат на відновлення, підтверджених доказами (актами робіт, чеками), у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Отже, в даному випадку, без підтвердження які саме деталі використовувались для ремонту автомобіля, для визначення чи підлягає стягненню знос у заявленому і визначеному експертизою розмірі, суд позбавлений можливості перевірки обставин справи за відсутності належних доказів.

Щодо відмови судом першої інстанції у стягнення суми страхового відшкодування та зменшення позовних вимог, а не закриття провадження у справі у зв`язку зі сплатою частини страхового відшкодування під час розгляду справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновків, що ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», керуючись ст. ст. 12, 22, 29, 36 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснило розрахунок страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу (з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу) виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 82 177,28 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 162224833 від 01.12. 2023 №162225378 від 25.01.2024, отже виконало свій обов`язок щодо сплати у повному обсязі.

Однак з висновком суду в частині відмови у стягненні 33 827, 05 грн з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», погодитись не можна з наступних підстав.

Згідно з абз. 1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону).

Згідно зі ст. 34 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Встановлено, що 05.09.2023 було здійснено огляд пошкодженого КТЗ Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_2 представником страховика ОСОБА_6 , за наслідками складено Акт з переліком пошкоджень /а.с. 39/. Експертизи з встановлення суми страхового відшкодування не проведено.

На вимогу позивача складено висновок експерта №057/23 від 06.09.2023 р: вартість матеріального збитку з урахуванням зносу - 117 604,32 грн., без зносу - 161 749,82 грн.

07.09.2023 позивач звернувся до ПАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування із зазначенням суми страхового відшкодування до виплати - 117 604,32 грн.

01.12.2023 ПАТ «УПСК» сплатило на рахунок позивача страхове відшкодування в розмірі 56 680,72 грн., сума, з якої виходила страхова на момент сплати в матеріалах справи відсутня, страхова компанія експертизи не проводила.

05.01.2024 ПАТ "УПСК" звернулося до судового експерта із заявою про проведення експертизи.

08.01.2024 на замовлення ПАТ "УПСК" складено висновок від 08.01.2024 № 430.24.

ПАТ "УПСК" здійснило доплату суми страхового відшкодування 25.01.2024 у розмірі 25 496,56 грн. під час розгляду справи, у зв`язку з чим позивачем подано клопотання про закриття провадження в цій частині.

Вказану заяву апеляційний суд, аналогічно суду першої інстанції, також розцінює як фактичне зменшення вимог позову, оскільки предмет позову - матеріальна вимога про стягнення коштів існувати не перестала, у зв`язку з доплатою страхового відшкодування сума зменшилась.

Позивач не звертався до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, як встановлено у рішенні суду, а 25.03.2025 звертався до суду із заявою про закриття провадження в частині стягнення з ПАТ «УПСК» 25 496,56 грн., якою повідомив, що вказану суму сплачено відповідачем після відкриття провадження у справі та ПАТ "УПСК" сплачено загалом 82 177,28 грн. (56 680,72 грн. до подання позову + 25 496,56 грн. після подання позову), тому 33 827,05 грн. є несплаченою сумою страхового відшкодування (117 604,32 - 1 600,00 - 56 680,72 - 25 496,55), де 117 604,32 - вартість матеріального збитку згідно висновку судового експерта; 1 600,00 - розмір франшизи; 56 680,72 - сплачена сума страхового відшкодування ПАТ «УПСК» 01.12.2023; 25 496,56 - сплачена сума страхового відшкодування ПАТ «УПСК» 25.01.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. У вказаній справі предмет спору зменшився, що не означає відсутності предмету спору, отже провадження в цій частині закриттю не підлягає, але сума підлягає врахуванню.

Щодо правильності виплати страхового відшкодування, апеляційний суд вказує на те, що як вбачається з висновку експерта №430.24 від 08.01.2024, висновок складено судовим експертом Картавов Ю.О. без особистого огляду транспортного засобу "Volkswagen Golf" д.н.з. НОМЕР_2 , про що зазначено судовим експертом у самому висновку.

В порушення вимог п.п. 5.1., 8.5 Методики судовий експерт Картавов Ю.О. не здійснював особисто огляд пошкоджень транспортного засобу "Volkswagen Golf" д.н.з. НОМЕР_2 , у висновку експерта №430.24 від 08.01.2024 відсутнє обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, калькуляція вартості відновлювального ремонту складено не за результатами технічного огляду колісного транспортного засобу.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 р. по справі №752/16797/14-ц (п.п.44,45) сформовано правовий висновок про неналежність такого доказу як звіт про оцінку, який складено без особистого огляду транспортного засобу.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до пункту 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2/2092, калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду колісного транспортного засобу. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного суду від 20.03.2019 по справі № 607/14918/15-ц, від 16.05.2019 по справі № 202/7844/16-ц, та від 04.09.2019 по справі № 703/4445/15-ц щодо неможливості брати до уваги звіт оцінювача, який особисто не оглядав транспортний засіб.

Експертний висновок, складений на вимогу страховика від 08.01.2024 №430.24 судовим експертом Картавовим Ю.О., складений на підставі протоколу огляду транспортного засобу від 05.09.2023, який було складено іншим представником страховика ОСОБА_6 Матеріали справи не містять судової експертизи чи звіту про оцінку, які складені представником страховика ОСОБА_6 , який здійснював огляд пошкодженого КТЗ 05.09.2023.

Отже, апеляційний суд дійшов висновків, що 01.12.2023 ПАТ «УПСК» здійснило часткову виплату страхового відшкодування без проведення оцінки збитку/експертизи, чим порушило п. 36.2. ст. 36 Закону, відповідно до якого страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Проте, страховик і потерпілий не досягали згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування без проведення експертизи страховиком, а виплату страхового відшкодування 01.12.2023 у сумі 56 680,72 грн. страховик здійснив не обґрунтовуючи це конкретним висновком або оцінкою.

Натомість, висновок судового експерта Коваль І.М. №057/23 від 06.09.2023 відповідає вимогам п.п. 5.1., 8.5 Методики, оскільки судовий експерт Коваль І.М. особисто оглядав пошкоджений КТЗ "Volkswagen Golf" д.н.з. НОМЕР_2 та склав калькуляцію вартості відновлювального ремонту за результатами технічного огляду колісного транспортного засобу.

Приймається до уваги також і дата складання висновку, на замовлення позивача, одразу після настання події.

Клопотання про розгляд справи з викликом сторін і виклик у судове засідання експерта Картавова Юрія Олександровича для надання усних пояснень щодо висновку експерта № 430.24 судової автотоварознавчої експертизи автомобіля VOLKSWAGEN Golf, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , апеляційним судом відхиляється, оскільки сторони у повному обсязі скористались своїм правом для надання пояснень у справі, виклали всі аргументи.

Висновок експерта № 430.24 судової автотоварознавчої експертизи автомобіля VOLKSWAGEN Golf, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , апеляційним судом відхиляється за наслідками розгляду, як і клопотання про допит експерта, за відсутності обставин, які він би міг розтлумачити. З указано висновку вбачається, що огляд автомобіля не здійснювався, характер пошкоджень транспортного засобу "Volkswagen Golf" д.н.з. НОМЕР_2 у вихідних даних для проведення експертизи не відповідає характеру пошкоджень цього КТЗ в акті огляду від 05.09.2023; калькуляція до висновку від 08.01.2024 № 430.24 на замовлення ПАТ "УПСК" не включає в себе всіх пошкоджень згідно акту огляду від 05.09.2023 представника ПАТ "УПСК".

Доводи відзиву про те, що страховик категорично не погоджується з переліком пошкоджень та розрахунками, що наведені у висновку експерта №057/23 від 06.09.2023, оскільки він не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, апеляційним судом відхиляються.

Так, відповідач вказує, що згідно арк. 3 ремонтної калькуляції №057/23, що є невід`ємною частиною висновку експерта №057/23 Коваль І.М. до вартості запчастин включено: емблема крила - 1704,64 грн.;- табличка позначення типу - 8 291,89 грн.;- комплект кріплення дверей - 1 990 грн. Проте, у протоколі огляду, що проведений судовим експертом Коваль І.М. не зафіксовані дані пошкодження. Крім того, згідно фотододатків, які є невід`ємною частиною висновку експерта, вказані пошкодження також не відображені на фото. В калькуляції окремим рядком визначені малоцінні деталі, такі як:- активатор - 646,55 грн.;- праймер 533,32 грн.- чистячий засіб - 659,54 грн.;- клей пластику - 1 601,15 грн. Проте, дана калькуляція на арк. 4 вже містить графу «малоцінні деталі», яка подана без розшифрування складових, та складає 2 % від вартості запасних частин, що становить 2 285,36 грн.

Отже, надаючи перевагу вірогідності одних доказів над іншими, апеляційним судом приймається до уваги саме висновок позивача 057/23 від 06.09.23 р., поданий до суду, здійснений безпосередньо після дтп. Суми, вказані у в ньому, представником ПАТ "УПСК" не спростовані, зважаючи також і на те, що акти огляду автомобіля і пошкодження зазначені в них позивача на а.с. 26 зворот і страхової а.с. 39 ідентичні, інше не спростовано ПАТ "УПСК". Жодних клопотань про призначення судової експертизи в суді першої інстанції не заявлялось, тому апеляційним судом оцінюються експертизи надані сторонами.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновків, що в межах строку, встановленого ч. 36.2 ст. 36 Закону відповідач ПАТ "УПСК" не здійснив оцінку шкоди, а висновок експерта від 08.01.2024 № 430.24 замовив після спливу граничного строку для виплати та звернення позивача з вказаним позовом до суду, тому у даній справі розмір шкоди має бути визначений на підставі висновку судового експерта Коваль І.М. № 057/23 від 06.09.2023.

Апеляційний суд вказує на те, що не підлягає задоволенню позов в частині стягнення з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 659,86 грн. - пені, 63,00 грн. - 3% річних, 1 грн. - інфляційних, оскільки позивачем не обґрунтовано період нарахування, ураховуючи те, що страхове відшкодування було сплачено позивачу двома платежами 01.12.2023 та 25.01.2024, не надано розрахунків. Оскільки суд апеляційної інстанції перевіряє відповідність розрахунків обставинам справи, і в разі незгоди наводить власні, за відсутності розрахунку підстави для стягнення відсутні.

Щодо судових витрат.

Відмовляючи у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, суд враховував те, що позивачем не надано суду обґрунтованого розрахунку суми витрат, понесених ним на правову допомогу, не зазначено час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Проте, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: ордер серія АА 1385063 від 20.12.2023, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про надання професійної правничої допомоги від 27.09.2023, додаткову угоду №1 від 27.09.2023 до договору про надання професійної правничої допомоги, платіжну інструкцію від 03.10.2023 про оплату 7500,00 правової допомоги.

Згідно додаткової угоди №1 від 27.09.2023 сторони домовились, що Об`єднання на виконання умов основного Договору зобов`язується надати Клієнту правову допомогу в суді першої інстанції в фіксованій сумі гонорару (складення позовної заяви, відповіді на відзив, клопотань, адвокатських запитів та інших необхідних процесуальних документів, представництво у двох судових засіданнях) щодо отримання страхового відшкодування та відшкодування шкоди у зв`язку із ДТП, що мало місце 25.08.2023 року о 04:45 у с. Безп`ятне, Обухівського району, Київської області, за участі транспортного засобу «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_8 , під керуванням ОСОБА_3 , та транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_5 .

У позовній заяві представник позивача вказувала: "Оскільки детальний опис виконаних робіт та акт приймання передачі за своєю правовою природою можуть бути складені після того, як відповідні роботи будуть виконані, позивач заявляє, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази розміру понесених судових витрат будуть надані суду до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду". У зв`язку з цим, 05.12.2024 з позивачем було підписано акт наданих послуг та 06.12.2024 вона звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, до якої долучила акт приймання-передачі наданих правових послуг від 05.12.2024, відповідно до якого Об`єднання надало, а Клієнт прийняв правничі послуги в суді першої інстанції в фіксованій сумі гонорару.

Постановою Верховного Суду від 28.12.2020 р. у справі №640/18402/19 зазначено, що у разі встановлення у договорі про надання правової допомоги фіксованої суми гонорару надавати детальний опис робіт не потрібно, адже «розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу».

Отже в даному випадку суд першої інстанції вказаного не врахував, безпідставно відмовивши у розподілі витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 377 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково з закриттям провадження у справі є підстави, передбачені статтями 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на проведення експертизи пошкодженого транспортного засобу у розмірі 5 000 грн. та правової допомоги у розмірі 7500 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів позивач надав квитанцію № X06B-HXE2-0TBH-X29X від 05.09.2023 про сплату 5 000,00 грн. за проведення транспортно-товарознавчої експертизи автомобіля Volkswagen Golf держ. No KA6015EX, згідно договору від 01.09.2023 р.

Крім того, в суді першої інстанції сплачено 926, 35 грн судового збору, в суді апеляційної інстанції 1389, 53 грн.

Оскільки вимоги апеляційної скарги задоволено частково, половина заявлених сум, а саме витрати за експертизу та на правову допомогу, підлягають стягненню з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в суді першої інстанції.

Судовий збір стягується пропорційно задоволених позовних вимог в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції, враховуючи, що з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» заявлено 60 047,46 грн., з яких 33 827,05 грн. задоволено. З ОСОБА_3 заявлено 50 745 грн., з яких стягнуто 1 600 грн.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 03 грудня 2024 року та на ухвалу Подільського районного суду міста Києва 14 липня 2025 року - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 03 грудня 2024 року - скасувати в частині стягнення суми страхового відшкодування з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія».

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 33 827,05 грн.

У стягненні з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 пені у розмірі 659,86 грн., 3% річних у розмірі 63,00 грн., інфляційного збільшення боргу у розмірі 1 грн відмовити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 03 грудня 2024 року - в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. франшизи залишити без змін.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва 14 липня 2025 року - скасувати.

Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції розподілити наступним чином:

стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 витрати за проведення судової експертизи у розмірі 2500,00 грн.;

стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3750 грн;

стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 901,79 грн.;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 24,32 грн.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1372,90 грн.

Дані сторін: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ).

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: