ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 жовтня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/1450/25

Головуючий у першій інстанції Олійник В. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1433/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 червня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому, уточнивши заявлені вимоги, просило стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1273484 від 31 січня 2024 року у розмірі 116 569,24 грн, судовий збір у сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31 січня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «NEWSHORT» № 1273484, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти у сумі 15 000 грн строком на 350 днів, стандартна ставка становить 2,5 % у день. 28 листопада 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 28112024, на підставі якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило право грошової вимоги, у тому числі, і за договором № 1273484 від 31 січня 2024 року. ОСОБА_1 належним чином зобов`язань не виконувала, що зумовило виникнення заборгованості, яка станом на дату звернення до суду становить 116 569,24 грн і складається із: заборгованості за тілом кредитом у сумі 14 889,99 грн, за відсотками у розмірі 94 179,25 грн, за неустойкою у розмірі 7 500 грн.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 червня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 109 069,24 грн заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 1273484 від 31 січня 2024 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 2 266,39 грн судового збору та 2 806,80 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове, яким зменшити розмір стягнення відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування».

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не враховано положення ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», за якими максимальна ставка не може перевищувати 1 %. У разі встановлення у договорі ставки вище зазначеної межі такі положення правочину є нікчемними. Скаржниця посилається на те, що вимоги позивача про стягнення з неї понад 100 000,00 грн заборгованості при тому, що тіло кредиту складає 15 000 грн, є такими, що суперечать вимогам закону.

У наданому відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» адвокат Усенко М.І., не погодившись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Обгрунтовуючи доводи відзиву, сторона позивача посилається на те, що доводи ОСОБА_1 спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання за укладеним кредитним договором № 1273484 від 31 січня 2024 року.

Вважає, що нарахування відсотків правильно здійснено відповідно до умов підписаного сторонами кредитного договору. Указує, що п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» тимчасово до 20 серпня 2024 року включно встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів 1,5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно). Договір з ОСОБА_1 укладено 31 січня 2024 року, а відсотки нараховувались до 28 листопада 2024 року, отже їх нарахування за денною процентною ставкою у розмірі 2,5 % є правомірним та таким, що відповідає вимогам ЗУ «Про споживче кредитування».

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити частково, а рішення суду змінити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції частково таким вимогам не відповідає.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року призначено до розгляду дану справу у відкритому судовому засіданні на 09 год. 01 жовтня 2025 року.

Представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» адвокат Усенко М.І., ОСОБА_1 та її адвокат Іллющенко С.В. належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду (а.с. 127, 128, 129, 130).

30 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Іллющенка С.В. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами суду у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 212 ЦПК України учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за умови наявності в суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи, його представник подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Наведене клопотання адвокатом Іллющенком С.В. подано пізніше, ніж за п`ять днів до судового засідання, а також до нього не додано доказів на підтвердження направлення його копій іншим учасникам справи, у зв`язку з чим у його задоволенні слід відмовити.

Апеляційний суд доходить висновку про те, що несвоєчасне подання клопотання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції унеможливлює за короткий проміжок часу технічно забезпечити можливість проведення відеоконференції.

За змістом ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Отже, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Рішення суду в частині вирішених позовних вимог про стягнення заборгованості за неустойкою у сумі 7 500 грн, сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у цій справі лише в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за тілом кредиту у сумі 14 889,99 грн та за відсотками у сумі 94 179,25 грн.

Задовольняючи частково заявлені вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка, порушивши умови кредитного договору, не здійснила своєчасну сплату визначених ним платежів, у результаті чого утворилась заборгованість у сумі 109 069, 24 грн, яка складається із: 14 889,99 грн тіла кредиту та 94 179,25 грн нарахованих відсотків.

З таким висновком суду першої інстанції повністю не може погодитись апеляційний суд, ураховуючи наступне.

У справі встановлено, що 31 січня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір № 1273484 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», відповідно до умов якого товариство надало споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 18 зворот-21).

Згідно з п. 1.2., 1.3., 1.4. договору сума кредиту складає 15 000 грн. Строк кредиту 350 днів. Періодичність сплати процентів кожні 25 днів.

Відповідно до п. 1.5., 1.5.1. договору тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.3 цього договору.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 .

Згідно з п. 7.1. договору цей договір укладається за допомогою ІКС товариства, шляхом підписання його тексту електронними підписами почергово споживачем в особистому кабінету, та товариством. При цьому споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту товариства.

Споживач підписує договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично ІКС товариства для кожного випадку використання та направляється споживачу текстовим повідомленням на номер мобільного телефону, повідомлений споживачем товариству в ІКС товариства та/або зазначений у цьому договорі, в тому числі з використанням месенджерів (Viber, Telegram, тощо), у тому числі з використанням роботизованого функціоналу таких месенджерів (ботів). Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора створює підпис споживача на договорі та має наслідком прийняття ним у повному обсязі умов цього договору. Уповноважений представник товариства підписує договір шляхом накладення на оригінальний електронний примірник договору, підписаний споживачем, кваліфікований електронний підпис із кваліфікованою електронною позначкою часу (п. 7.4, 7.5. договору).

28 листопада 2024 між ТОВ «Селфі Кредит» (клієнт) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (фактор) укладено договір факторингу № 28112024, за умовами якого фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором, а клієнт відступає (передає) факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 32 зворот 37).

28 листопада 2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підписали акт приймання-передачі реєстру боржників від 28 листопада 2024 року до договору факторингу від 28 листопада 2024 року № 28112024 (а.с. 38 зворот).

Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 28112024 від 28 листопада 2024 року підтверджено, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідачки за договором № 1273484 у сумі 116 569,24 грн, з яких: 14 889,99 грн залишок за тілом кредиту, 94 179,25 грн залишок по відсотках, 7 500 грн залишок по штрафам (а.с. 37 зворот).

Копією платіжної інструкції № 8278 від 28 листопада 2024 року підтверджено, що ТОВ «Селфі Кредит» сплатило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» згідно з договором факторингу № 28112024 від 28 листопада 2024 року (без ПДВ) 2 425 892,78 грн (а.с. 39 зворот).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 1273484 від 31 січня 2024 року, що складений ТОВ «Селфі Кредит», станом на 28 листопада 2024 року наявна заборгованість у розмірі 116 569,24 грн, з яких: 14 889,99 грн тіло кредиту, 94 179,25 грн відсотки за користування кредитом, 7 500 грн штрафні санкції (а.с. 81-84).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За приписами ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Матеріалами справи підтверджено, що 31 січня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір № 1273484 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», за умовами якого відповідачці надано кредит у сумі 15 000 грн.

На виконання умов цього кредитного договору ОСОБА_1 23 лютого 2024 року сплатила 36,01 грн, 18 березня 2024 року 460 грн, 19 березня 2024 року 4 900 грн, 20 березня 2024 року 4 500 грн (а.с. 81-84).

Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 338/180/17, викладені у постанові від 05 червня 2018 року).

Позивач, пред`явивши вимогу про стягнення заборгованості, просив, крім тіла кредиту, стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за нарахованими відсотками.

Як свідчить розрахунок заборгованості, з 31 січня 2024 року по 23 лютого 2024 року нарахування відсотків відбувалось за ставкою 1,5 % в день, а за період з 24 лютого 2024 року по 28 листопада 2024 року 2,5 % в день.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з твердженнями скаржниці про те, що суд першої інстанції, вважаючи обґрунтованим заявлений позивачем до стягнення загальний розмір заборгованості у сумі 109 069,24 грн, залишив поза увагою те, що кредитором при нарахуванні відсотків за користування тілом кредиту проігноровано положення ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», якою встановлено вимоги до реальної річної процентної ставки, денної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача.

22 листопада 2023 року прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX, який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Цим законом доповнено ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Договір № 1273484 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» укладено 31 січня 2024 року, тобто після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24 грудня 2023 року), отже, станом на дату укладення договору кредитодавець міг застосовувати максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», лише у розмірі 1%.

Виходячи з наведеного, визначення у кредитному договорі умов щодо процентної ставки у розмірі більшому, ніж 1 % в день, є нікчемними в силу положень ЗУ «Про споживче кредитування».

З цих підстав апеляційний суд відхиляє доводи позивача про правомірність нарахування відсотків за денною процентною ставкою у розмірі 2,5 % через те, що договір з ОСОБА_1 укладено 31 січня 2024 року, а відсотки нараховано лише до 28 листопада 2024 року. Позивач хибно посилається на Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», оскільки їх дія на спірні правовідносини не поширюється.

Здійснюючи розрахунок заборгованості за договором № 1273484 від 31 січня 2024 року, колегія суддів виходить з такого.

31 січня 2024 року ОСОБА_1 отримала 15 000,00 грн кредиту.

У період з 31 січня 2024 року по 22 лютого 2024 року розмір нарахованих відсотків, які мала сплачувати позичальниця, ураховуючи заборгованість за тілом кредиту у розмірі 15 000,00 грн, становив 3 450,00 грн (15 000,00 х 1 % х 23 дні = 3 450,00 грн).

23 лютого 2024 року ОСОБА_1 сплачено 36,01 грн, за рахунок яких борг за відсотками зменшився до 3 413,99 грн.

За період з 23 лютого 2024 року по 18 березня 2024 року розмір відсотків за тілом кредиту становив 3 750,00 грн (15 000,00 х 1 % х 25 днів = 3 750,00 грн).

18 березня 2024 року ОСОБА_1 сплачено 460,00 грн, за рахунок яких борг за відсотками зменшився до 6 703,99 грн.

19 березня 2024 року сума нарахованих до сплати відсотків становила 150,00 грн (15 000,00 х 1 % х 1 день = 150,00 грн). Цього ж дня ОСОБА_1 сплатила 4 900,00 грн, зменшивши борг за відсотками до 1 803,99 грн.

20 березня 2024 року на тіло кредиту нараховано відсотки у розмірі 150,00 грн (15 000,00 х 1 % х 1 день = 150,00 грн).

20 березня 2024 року відповідачкою сплачено 4 500,00 грн. За рахунок цієї суми повністю погашено існуючу на цей час заборгованість за відсотками і тіло кредиту відповідно зменшилось до 12 603,99 грн.

У період з 21 березня 2024 року по 28 листопада 2024 року розмір відсотків за кредитом, ураховуючи його тіло у сумі 12 603,99 грн, становив 31 888,09 грн (12 603,99 х 1 % х 253 дні = 31 888,09 грн).

Отже, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 1273484 від 31 січня 2024 року складає 44 492,08 грн, з яких 12 603,99 грн борг за тілом кредиту та 31 888,09 грн борг за нарахованими відсотками.

Виходячи з наведеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України слід змінити в частині визначеного судом першої інстанції до стягнення з відповідачки на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» розміру заборгованості, зменшивши його зі 109 069,24 грн до 44 492,08 грн.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Звернувшись з позовом, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило 2 422,40 грн судового збору (а.с. 54 зворот). Ураховуючи, що апеляційний суд зменшує суму боргу до стягнення з відповідачки, задовольняючи позовні вимоги товариства на 38,16% (44 492,08 грн від заявлених 109 069,24 грн), слід також змінити рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру судових витрат, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», зменшивши його з 2 266,39 грн до 924,38 грн (2 422,40 грн х 38,16%).

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило стягнути з відповідачки понесені позивачем витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції у сумі 5 000 грн.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Згідно із ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Матеріалами справи підтверджено, що представництво інтересів ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у суді першої інстанції здійснював адвокат Усенко М.І. на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01 березня 2024 року (а.с. 45 зворот), ордеру на надання правової допомоги серії ВС № 1266140, виданого 01 березня 2024 року адвокатським об`єднанням «Апологет» (а.с. 44 зворот).

Підтверджуючи понесені судові витрати на професійну правничу допомогу, сторона позивача надала витяг із замовлення № 28 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01 березня 2024 року, детальний опис наданих послуг від 24 лютого 2025 року, рахунок на оплату № 36 від 27 лютого 2025 року (а.с. 45 зворот 48 зворот).

За умовами п. 1.1. укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АО «Апологет» в особі адвоката, керуючого партнера Усенка М.І. договору про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01 березня 2024 року, клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності, та надає інші послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта

Пунктом 2.3. указаного договору передбачено, що детальна інформація про справу, ціну послуг, та інші умови визначається у замовленні, яке є невід`ємною частиною цього договору.

Витягом із замовлення № 28 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01 березня 2024 року, підписаного 21 лютого 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АО «Апологет» в особі адвоката, керуючого партнера Усенка М.І. передбачено, що клієнт замовляє, а виконавець зобов`язується надати послуги з комплексного супроводу судових справ зі стягнення заборгованості за кредитними договорами, право вимоги щодо якої належить клієнту, стосовно боржників, зокрема ОСОБА_1 на загальну суму 5 000,00 грн.

Як свідчить детальний опис наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 01 березня 2024 року, складений 24 лютого 2025 року АО «Апологет», надано такі послуги: усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором тривалістю 30 хв; ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год.; погодження правової позиції клієнта у справі 30 хв; складання позовної заяви, з урахуванням правової позиції клієнта, 3 год. 30 хв; подання позовної заяви до суду 1 шт.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу від сторони відповідача не надходило.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог підлягає стягненню 1 908,00 грн (5 000,00 грн х 38,16 %) витрат на професійну правничу допомогу суді першої інстанції.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено 3 633,60 грн (а.с. 115 зворот). Оскільки апеляційну скаргу відповідачки задоволено частково на 40,79 %, з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь скаржниці належить стягнути 1 482,14 грн (3 633,60 грн х 40,79%) у відшкодування сплаченого судового збору за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389. 390 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 червня 2025 року змінити.

Зменшити суму заборгованості, стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за договором про надання споживчого кредиту № 1273484 від 31 січня 2024 року, з 109 069,24 грн до 44 492,08 грн, суму судового збору з 2 266,39 грн до 924,38 грн, суму витрат на професійну правничу допомогу з 2 806,80 грн до 1 908,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 1 482,14 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28 .

ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 06 жовтня 2025 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова