ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м.Суми

Справа №950/100/24

Номер провадження 22-ц/816/1062/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Босенко Марини Олександрівни

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 02 грудня 2024 року у складі судді Чхайла О.В.., ухвалене у м.Лебедин, повне рішення складено 12 грудня 2024 року,

в с т а н о в и в :

12 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Райффайзен Банк» про стягнення збитків.

Свої вимоги мотивував тим, що він є споживачем банківської послуги, оскільки є власником картки міжнародної платіжної системи Visa НОМЕР_1 , емітованої АТ «Райффайзен Банк». Згідно Правил банківського обслуговування, Правил МПС Visa відповідач зобов`язаний надавати йому, як власнику банківської картки системи Visa, усі сервіси та послуги цієї міжнародної системи в повному обсязі у тому числі і послугу зворотного платежу chargeback (чарджбек), яка служить для захисту інтересів покупця від недобросовісних продавців, які після перерахування їм коштів покупцем можуть не надати покупцю товари або послуги або надати їх неналежної якості. Позивач ініціював процедуру зворотного платежу, а саме 29.03.2023 р. направив до AT «Райффайзен Банк» повідомлення про спір по транзакціям по карті НОМЕР_1 , проведеним 18.05.2022 р., 15.06.2022 р. та 16.06.2022 р, на загальну суму 140026,96 UAH, в якому вказав, що підставою для оскарження транзакцій є те, що отримана послуга не відповідає опису (код спору 13.3 Товар чи послуги не відповідають опису). Підтвердив, що товари або послуги були дефектними або не такими, як було описано на сайті до здійснення ним транзакцій. У всіх інших документах, що супроводжували процес оскарження транзакцій, він вказував підставу оскарження спірних транзакцій згідно Visa Core Rules and Visa Product and Service Rules (ID #0030324) пункт 11.10.4.1 Умова спору 13.3. Товар/послуга не відповідають опису або мають дефекти.

Натомість, незважаючи на наполягання позивача, відповідач провів претензійну роботу з кодом спору Visa Core Rules and Visa Product and Service Rules (ID #0030336) пункт 11.10.6.1 Умова спору 13.5. Введення в оману. Крім зміни коду оскарження, банк також не надсилав до МПС Visa повідомлення про спір по транзакціям та докази, що надавались позивачем в обґрунтування коду 13.3 оскарження. 16.08.2023 банк повідомив ОСОБА_1 про те, що Арбітражний комітет відмовив у відшкодуванні коштів.

Вважає, що у зв`язку із неналежним веденням претензійної роботи по спірним транзакціям по картці МПС Visa № НОМЕР_1 було відмовлено у поверненні йому грошових коштів на суму 140026,96 грн. Зазначене є істотним недоліком у роботі банку, який неможливо усунути, оскільки згідно правил МПС Visa звернутись за оскарженням особа може лише один раз і ця можливість була втрачена через дії відповідача, чим йому завдано матеріальних збитків, що полягають у втраті грошових коштів в сумі 140026,96 грн, які підлягають стягненню з AT «Райффайзен Банк» на його користь у повному обсязі.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 02 грудня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Босенко М.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на необхідність переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який на думку представника позивача свідчить про доведеність позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Семеняка С.В., не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.

У відповіді на відзив представник ОСОБА_1 - адвокат Босенко М.О. спростовує аргументи представника відповідача, доводить правильність своєї позиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без сторін, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, їх позиція є чіткою і зрозумілою.

Клопотання представника АТ «Райффайзен Банк» - Семеняка С.В. про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, так як явка до апеляційного суду не є обов`язковою, а причина неявка представника на думку колегії суддів не є поважною.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 20.07.2020 р. між ОСОБА_1 та AT «Райффайзен Банк» підписано заяву про акцепт Публічної пропозиції/Угоди №CMDPI-1075476 (т. 1 а.с. 125).

Підписанням даної заяви позивач прийняв/акцептував публічну пропозицію банку про надання послуг в порядку та на умовах, викладених в Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені на сайті банку, та висловив повну та безумовну згоду з її умовами. Також, ОСОБА_1 безумовно визнав, що Публічна пропозиція, ця Заява про акцепт, Правила, Тарифи, Заяви разом зі всіма змінами, додатками та додатковими договорами/угодами до них у сукупності є Договором банківського обслуговування, складають його зміст, мають обов`язкову силу та застосовуються до відносин Сторін так само, якби їх було викладено безпосередньо в тексті цього документу. Договір банківського обслуговування укладається шляхом приєднання та є укладеним з дати підписання Заяви про акцепт.

Уклавши з АТ «Райффайзен Банк» договір, позивач став споживачем банківських послуг та власником картки міжнародної платіжної системи Visa НОМЕР_1 .

29.03.2023 р. ОСОБА_1 направив до AT «Райффайзен Банк» повідомлення про спір по транзакції (транзакціям), по карті НОМЕР_1 , які були здійснені: 18.05.2022 р. на суму 5906,07 UAH; 15.06.2022 р. на суму 74531,22 UAH; 16.06.2022 р. на суму 59589,67 UAH, а всього на загальну суму 140026,96 UAH (т. 1 а.с. 8-11).

У повідомленні було вказано, що підставою для оскарження є те, що отримана позивачем послуга не відповідає опису. Просив вирішити спір та повернути йому кошти.

Повідомлення ОСОБА_1 було прийнято банком, розпочато та проведено повний цикл оскарження, але рішенням арбітражу у відшкодуванні коштів відмовлено. Відділ з управління урегулювання спорів Visa розглянув справу та прийняв рішення на користь іншої сторони (т. 2 а.с. 10, 12, 14).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту завдання йому збитків діями AT «Райффайзен Банк», а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, на підставі наданих сторонами доказів, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1-3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Застосовуючи ці принципи до обставин цієї справи, слід зазначити, що позивач подав позов про захист прав споживачів фінансових послуг та про стягнення з банку збитків, проте, не надав належних та допустимих доказів, що кошти у сумі 140026,96 грн є збитками та не повернуті в зв`язку з неправомірними діями АТ «Райффайзен Банк».

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що причинно-наслідковий зв`язок між діянням відповідача та заподіянням шкоди у даному разі відсутній, а тому на банк не може бути покладено обов`язок відшкодовування збитків позивачеві.

Питання застосування процедури «чарджбек» регулюється виключно правилами міжнародних платіжних систем (МПС), а не національного законодавства.

Ані Закон України «Про платіжні послуги» від 30.06.2021 №1591-IX, ані «Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», затверджене постановою Правління НБУ від 29.07.2022 № 164, не містять обов`язку банку ініціювати процедуру chargeback.

Пункт 8.7.2 Правил банківського обслуговування, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин та з якими позивач погодився, прямо передбачає, що банк має право, а не обов`язок здійснювати оскарження за заявами клієнтів. Банк, навіть маючи право відмовитися від ініціювання спору, фактично розпочав і пройшов повний диспутний цикл, діючи добросовісно і в інтересах клієнта, що підтверджується матеріалами справи та прийнято до уваги судом.

Суд першої інстанції встановив, що оскарження спірних транзакцій за правилами МПС є правом, а не обов`язком Банку, і що відповідач мав повне право взагалі не ініціювати оскарження за заявою клієнта. Разом з тим суд зазначив, що попри відсутність такого обов`язку, Банк з метою захисту прав позивача все ж розпочав і провів повний цикл оскарження, який завершився безрезультатно з незалежних від Банку причин. Саме тому висновки суду щодо відсутності обов`язку Банку ініціювати оскарження транзакцій викладені в рішенні є правомірними та доводи апеляційної скарги в цій частині їх не спростовують.

Окремою підставою для відмови у відшкодуванні було також порушення строків, установлених правилами Visa. Як підтверджується відповідями Visa, спір був визнаний недійсним через пропуск 120-денного строку від дати транзакцій. Ці строкові обмеження є однаковими як для спорів за кодом 13.3 («Товар/послуга не відповідають опису або мають дефекти»), так і для спорів за кодом 13.5 («Введення в оману»). Тому навіть за гіпотетичної зміни коду на 13.3 результат не змінився б із самостійної підстави пропуску строків.

Суд відзначив, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися з позовом саме до торговця, якщо він вважає, що послуги, які він оплачував, були надані неналежної якості, про що власне зазначається і в рішеннях Арбітражної комісії (т. 2 а.с. 10, 12, 14), яка посилається на те, що негативне рішення Visa не обмежує власника карти чи продавця в застосуванні інших способів відшкодування, як-то через судову систему.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди з ухваленим у справі судовим рішенням.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального права при додержанні норм процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи ціну позову постанова колегії суддів відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Босенко Марини Олександрівни залишити без задоволення.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 02 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина