УХВАЛА

24 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 760/22695/20

провадження № 61-10270ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 14 травня 2025 року

у справі за позовом Акціонерного Товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Зачепіло З. Я., засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 14 травня 2025 року

у зазначеній справі.

Верховний Суд ухвалою від 21 серпня 2025 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати десяти днів

з дня вручення цієї ухвали, а саме запропоновано заявнику подати до суду касаційної інстанції нове клопотання (заяву) про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення із наведенням інших підстав для поновлення строку

на касаційне оскарження та наданням відповідних доказів. Окрім зазначеного Верховний Суд відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та запропонував заявнику надати до суду документ,

що підтверджує сплату судового збору за подання касаційної скарги, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно

до закону.

Також цією ухвалою заявника повідомлено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

05 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду на виконання вимог ухвали надійшла заява ОСОБА_1 , подана її представником - адвокатом Зачепіло З. Я., про усунення недоліків, заява про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, у якій заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду

від 14 травня 2025 року та фактично зазначає аналогічні причини пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення.

Також представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Зачепіло З. Я. повторно подала клопотання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору

за подання касаційної скарги, зменшення розміру судових витрат або звільнення

від них.

Проаналізувавши надані на усунення недоліків матеріали, Верховний Суд зазначає наступне.

Залишаючи касаційну скаргу без руху, суд виходив із того, що за відомостями

з Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржену постанову

Київський апеляційний суд ухвалив 14 травня 2025 року, повний текст

складено - 10 червня 2025 року, у Єдиному державному реєстрі судових

рішень зареєстровано - 12червня 2025 року, забезпечено надання загального доступу - 16 червня 2025 року.

Касаційну скаргу до Верховного Суду надіслано засобами поштового зв`язку

05 серпня 2025 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Слід зазначити, що в ухвалі Верховного Суду від 21 серпня 2025 року було зазначено, що посилання в касаційній скарзі на звернення до фахівця в галузі права

за наданням юридичної допомоги та складання процесуальних документів,

не можна визнати поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки ЦПК України визначає початок перебігу строку на касаційне оскарження

з дня вручення йому такого судового рішення.

При цьому судом враховано, що заявником пропущений значний строк після отримання 30 червня 2025 року (зі слів) повного тексту оскарженого судового рішення.

Залишаючи касаційну скаргу без руху, Верховний Суд, зокрема, вказав заявнику

на необхідність надати до суду касаційної інстанції нову заяву/клопотання

про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення із наведенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення

та наданням відповідних доказів.

Проте наведеного заявником виконано не було. У поданій до суду заяві

про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення заявник зазначає аналогічні причини пропуску такого строку.

Водночас Верховний Суд вже оцінив ці доводи в ухвалі від 24 вересня 2025 року.

Отримавши повний текст оскарженої постанови апеляційного суду 30 червня

2025 року (зі слів заявника), касаційну скаргу заявник подала 05 серпня 2025 року, що є порушенням строку, визначеного статтею 390 ЦПК України.

Причини, якими заявник обґрунтовує пропуск встановленого законом строку

на касаційне оскарження судового рішення, а саме пошук фахівця в галузі права

з метою надання юридичної допомоги, є неповажними, не пов`язані із діями

чи бездіяльністю суду, не вказують на наявність об`єктивних обставин,

які б перешкоджали поданню касаційної скарги у строк, визначений законом.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, касаційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально

в кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений

з об`єктивних і таких, що не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою

на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони

не вказують чітких підстав такого поновлення.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надіслати до суду обґрунтовану заяву

про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, в якій вказати поважні причини пропуску строку та надати належні докази (документи),

які підтверджуватимуть поважність причин пропуску такого строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої

статті 394 цього Кодексу (абзац другий частини третьої статті 393 ЦПК).

Окрім зазначеного Верховний Суд ухвалою від 21 серпня 2025 року відмовив ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, касаційну скаргу залишив без руху та заявнику запропоновано сплатити судовий збір за подання цієї касаційної скарги, що становить у максимальному розмірі

30 280,00 грн.

05 серпня 2025 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 21 серпня

2025 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Зачепіло З. Я. повторно подала клопотання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору

за подання касаційної скарги, зменшення розміру судових витрат або звільнення

від них.

На обґрунтування клопотання посилається на об`єктивну неможливість сплати судового збору, враховуючи те, що заявник є інвалідом 3 групи, має скрутне фінансове становище, її доходи обмежуються лише пенсійними виплатами,

які складають 3 323,00 грн на місяць.

На підтвердження скрутного матеріального становища до клопотання додає

копію пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , довідку про доходи

№ 1733 7877 0070 2773 ГУ ПФУ в м. Києві та виписку з карткового рахунку.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 8 Закону України

«Про судовий збір», частини першої статті 136 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити

або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж

до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи

за попередній календарний рік.

Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з частиною третьою статті 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

Закон України «Про судовий збір» визначає обов`язок особи, яка звертається

до суду за захистом свого майнового, немайнового права та/або обов`язку, здійснити сплату судового збору. Такий обов`язок справляння судового збору

є законним фінансовим обмеженням та убезпечує від надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

За змістом практики ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях ЄСПЛ у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути

ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання,

але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення

не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня

2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників,

які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Вбачається, що заявник ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, пенсіонеркою. Сума пенсії за період з 01 березня 2025 року по 31 серпня 2025 року складає

19 938,00 грн. Отже загальний розмір річного доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік (2024 рік) становить 39 876,00 грн (3 323,00 грн х 12), а розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання цієї касаційної скарги становить

30 280,00 грн та перевищує 5 відсотків розміру річного доходу заявника

за попередній календарний рік.

Отже, майновий стан заявника не дозволяє сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у повному обсязі з огляду на перевищення суми судового

збору 5 відсотків річного доходу заявника за попередній календарний рік, що вказує на наявність підстав для застосування приписів статті 8 Закону України

«Про судовий збір».

З огляду на надані заявником докази її майнового стану, касаційний суд вважає

за можливе частково задовольнити клопотання і зменшити ОСОБА_1 розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного суду від 14 травня 2025 року до 1 993,80 грн, тобто

у розмірі, який не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу заявника

за попередній календарний рік (5 відсотків доходу заявника за 2024 рік).

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у цій справі у розмірі 1 993,80 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA0026007, ККДБ - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Обов`язок зі сплати судового збору є загальним для всіх суб`єктів,

що узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом

і судом.

На підтвердження сплати судового збору заявнику необхідно надати

до суду документ, що підтверджує сплату нею судового збору за подання касаційної скарги, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

У частині другій статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене вище, Верховний Суд вважає, що встановлений процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги слід продовжити.

Керуючись статтями 120, 127, 260, 390, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Зменшити ОСОБА_1 розмір судового збору за подання касаційної скарги на постанови Київського апеляційного суду від 14 травня 2025 року

до 1 993,80 грн.

Продовжити ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги на постанову Київського апеляційного суду від 14 травня

2025 року, встановлений ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2025 року.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко