ава № 201/5713/25
Провадження № 2/201/3133/2025

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Мурадовою С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача майнову шкоду в розмірі 73 004,42 грн. Стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 19 лютого 2025 року в м. Дніпро у Соборному районі на пр. Науки, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом МАЗДА, д.н.з НОМЕР_1 порушив вимоги п. 12.3 ПДР України та скоїв зіткнення із транспортним засобом Фольцваген, д.н.з. НОМЕР_2 .

Внаслідок вказаної пригоди належний позивачу транспортний засіб автомобіль Фольцваген, д.н.з. НОМЕР_2 , зазнав технічних ушкоджень, а його власник відповідно матеріального збитку.

Вказані обставини встановленні, та об`єктивно підтверджуються постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17 квітня 2025 року по справі № 201/3265/25, якою встановлена вина відповідача у скоєному ДТП.

Разом із цим, долученими до позову листом від МТСБУ та схемою місця скоєння ДТП підтверджується те, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця автомобіля МАЗДА, д.н.з НОМЕР_1 , застрахована страховою компанією АТ «УНІКА» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності водіїв № 220949848 від 19/05/2024 року (страхова сума за збиток спричинений майну 160 000 грн., франшиза 1000 грн.).

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного ТЗ № 25-03.25 від 10 березня 2025 року складаний на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ позивача, з урахування зносу становить 59 759,55 грн. та без урахуванням зносу на замінні складники 133 588,71 гривень без ПДВ та 155 104,64 з ПДВ.

17 березня 2025 року на рахунок СТО ТОВ «ОЛЛФІКС» від страхової компанії надійшли кошти в якості страхового відшкодування в розмірі 60 584,29 грн., що свідчить про виконання з боку названого страховика свого обов`язку із сплати вартості відновлювального ремонту транспортного засобу позивача з урахуванням зносу.

Отже, розмір спричиненої матеріальної шкоди,становить: 133 588,71 гривень (вартість ремонтних робіт пошкодженого ТЗ позивача без урахування зносу) 60 584,29 гривень (відповідальність страховика за вирахуванням франшизи) = 73 004, 42 гривні

Відповідач 04 липня 2025 року подав відзив, в якому зазначив, що згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного ТЗ № 25-03.25, наданим позивачем, від 10 березня 2025 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ становить 59 793,59 грн. з урахуванням зносу та без урахування зносу на замінні складники 133 588,71 грн. без ПДВ.

17 березня 2025 року на рахунок СТО ТОВ «ОЛЛФІКС» від страхової компанії надійшли кошти в якості страхового відшкодування в розмірі 60 584, 29 грн. Позивач заявляє до стягнення з відповідача суму 73 004,42 грн., яка, на її думку, є різницею між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ (133 588,71 грн.) та сумою страхового відшкодування (60 584,29 грн.).

Для стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та сумою страхового відшкодування, позивач зобов`язаний довести, що розмір фактично понесених збитків є більшим за виплачене страхове відшкодування та підтвердити ці збитки належними та допустимими доказами.

Позивачем до позовної заяви не додано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував фактично понесені витрати на ремонт транспортного засобу. Зокрема, відсутні: - Договір на надання послуг з ремонту автомобіля; Детальний розрахунок вартості виконаних робіт, нормо-годин та їх ціни; Перелік використаних запасних частин та матеріалів із зазначенням їх кількості, вартості кожної одиниці; Акти виконаних робіт (наряд-закази). - Розрахункові документи (квитанції, чеки, платіжні доручення) про фактичну оплату робіт та придбаних запчастин та матеріалів.

Єдиним доказом, що стосується ремонту, є «Звіт про оцінку вартості матеріального збитку» від 10 березня 2025 року, складений безпосередньо СТО ТОВ «ОЛЛФІКС», в якому зазначається лише вартість відновлювального ремонту.

Проте, такий звіт сам по собі не є доказом фактично понесених витрат та не може замінити первинні бухгалтерські документи.

07 липня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що посилання представника відповідача на відсутність розрахункового документу (квитанції, чека, платіжного доручення в підтвердження оплати ремонтних робіт), як на підставу для відмови у позові, не відповідає нормам матеріального права та практики Верховного Суду, оскільки особа, яка позбавлена можливості фактично оплатити проведений ремонт з огляду на відсутність коштів, та з цією метою звернулась до суду для захисту та відновлення своїх прав шляхом стягнення цих коштів в судовому порядку, що цілком узгоджується із положення ст. 22 ЦК України.

08 вересня 2025 року представником відповідача подано письмові пояснення по справі.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 09 травня 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Соборного районного суду міста Дніпра Демидовій С.О. (а.с.35).

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.36-37).

До суду 13 травня 2025 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.36-37).

Ухвалою судді від 16 травня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. (а.с.38-39).

Представник позивача у відповіді на відзив просив слухати справу без його участі, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача 09 вересня 2025 року подав до суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи без його участі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Фактичні обставини встановленні судом

19 лютого 2025 року в м. Дніпро у Соборному районі на пр. Науки, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом МАЗДА, д.н.з НОМЕР_1 порушив вимоги п. 12.3 ПДР України та скоїв зіткнення із транспортним засобом Фольцваген, д.н.з. НОМЕР_2 .

Внаслідок вказаної пригоди належний позивачу транспортний засіб автомобіль Фольцваген, д.н.з. НОМЕР_2 , зазнав технічних ушкоджень, а його власник відповідно матеріального збитку. (а.с.8).

Вказані обставини встановленні, та об`єктивно підтверджуються постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17 квітня 2025 року по справі № 201/3265/25, якою встановлена вина відповідача у скоєному ДТП. (а.с.6-7)

Разом із цим, долученими до позову листом від МТСБУ та схемою місця скоєння ДТП підтверджується те, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця автомобіля МАЗДА, д.н.з НОМЕР_1 , застрахована страховою компанією АТ «УНІКА» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності водіїв № 220949848 від 19/05/2024 року (страхова сума за збиток спричинений майну 160 000 грн., франшиза 1000 грн.). (а.с.11).

Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного ТЗ № 25-03.25 від 10 березня 2025 року складаний на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ позивача, з урахування зносу становить 59 759,55 грн. та без урахуванням зносу на замінні складники 133 588,71 гривень без ПДВ та 155 104,64 з ПДВ. (а.с.12-29).

Відповідно до квитанції №25-03.25 позивачем сплачено 6000 грн. за складання вищевказаного звіту. (а.с.31).

Зі слів позивача, 17 березня 2025 року на рахунок СТО ТОВ «ОЛЛФІКС» від страхової компанії надійшли кошти в якості страхового відшкодування в розмірі 60 584,29 грн., що свідчить про виконання з боку названого страховика свого обов`язку із сплати вартості відновлювального ремонту транспортного засобу позивача з урахуванням зносу.

Отже, розмір спричиненої матеріальної шкоди,становить: 133 588,71 гривень (вартість ремонтних робіт пошкодженого ТЗ позивача без урахування зносу) 60 584,29 гривень (відповідальність страховика за вирахуванням франшизи) = 73 004, 42 гривні.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода сталась 19 лютого 2025 року, судом застосовується остання редакція Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 січня 2025 року.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 та 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до нової редакції ст. 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, відповідно до ст. 1187 ЦК України.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вищезазначене узгоджується з висновками щодо застосування норм права, що викладені у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц), від 14 грудня 2021 року (справа № 147/66/17) та від 09 листопада 2022 року (справа № 497/470/2021).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової (регламентної) виплати у разі заподіяння шкоди майну потерпілої особи зменшується на суму отриманого потерпілою особою (особою, яка має право на отримання відшкодування) від особи, відповідальної за шкоду, чи від іншої особи відшкодування (компенсації), здійсненого (здійсненої) у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Компенсація витрат особи, відповідальність якої застрахована, або іншої особи, яка здійснила таке відшкодування (компенсацію), здійснюється на умовах та в порядку, визначених статтею 35 цього Закону. Загальний розмір усіх здійснених страхових (регламентних) виплат у разі заподіяння шкоди майну потерпілої особи не може перевищувати розмір страхової суми за таку шкоду, встановленої цим Законом.

Статтею 27 Закону України передбачено, що страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із: відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу.

Витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу включає:

1) вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до частини четвертої статті 31 цього Закону, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення відповідного ремонту;

2) вартість робіт з ремонту (заміни) складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, передбаченого пунктом 1 цієї частини.

Для здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідна особа обирається потерпілою особою з визначеного страховиком (МТСБУ) переліку.

Оскільки вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу, який належить на праві власності позивачеві підтверджується постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17 квітня 2025 року по справі № 201/3265/25 і дане рішення відповідачем не оскаржувалось та набрало законної сили, а сума належного страхового відшкодування виплаченого страховою компанією не в повній мірі покриває понесені матеріальні збитки, то, саме з відповідача підлягає стягненню різниця між вартістю матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки Фольцваген, д.н.з. НОМЕР_2 , а саме 133 588,71 гривень (вартість ремонтних робіт пошкодженого ТЗ позивача без урахування зносу) 60 584,29 гривень (відповідальність страховика за вирахуванням франшизи) = 73 004, 42 гривні.

Проте, суд звертає увагу, що до матеріалів справи не було долучено доказів фактичної сплати страховиком суми у розмірі 60 584,29 гривень в якості відшкодування шкоди в рамках страхової виплати, відповідно суд не може встановити документально підтверджений розмір такої виплати, який в свою чергу впливає на розрахунок матеріального збитку, який стягується з відповідача.

З огляду на вказане вище, враховуючи відсутність документального підтвердження розміру страхового відшкодування позивачу страховою компанією вартості відновлювального ремонту транспортного засобу позивача, які мають значення для розрахунку різниці між страховим відшкодуванням та фактичним розміром спричиненої матеріальної шкоди, а отже позовні вимоги позивача є недоведенимию

З огляду на вище зазначене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15 вересня 2025 року.

Суддя С.О. Демидова