Справа № 301/1695/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Бобик О.І.,

за участю секретаря судового засідання Бабинець В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дінеро», приватний виконавець Кохан Павло Іванович, боржник ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

До Іршавського районного суду Закарпатської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (далі - ТОВ «Укрфінстандарт») про: заміну стягувача ТОВ «Дінеро» на його правонаступника - ТОВ «Укрфінстандарт» у виконавчому провадженні №68425449, відкритому на підставі виконавчого напису №46138 вчиненого 16.12.2021 року приватним нотаріусом Бригіда В.О. про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дінеро».

Обґрунтовуючи вказану заяву ТОВ «Укрфінстандарт» зазначило, що на виконанні у приватного виконавця Кохан П.І. перебуває виконавче провадження №68425449, відкритому на підставі виконавчого напису №46138 вчиненого 16.12.2021 року приватним нотаріусом Бригіда В.О. про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дінеро».

03.04.2025 між ТОВ «Дінеро» та ТОВ «Укрфінстандарт»» укладено Договір факторингу № 571/ФК-25, на підставі якого відбулося переуступлення прав вимог за кредитними договорами, в тому числі й кредитним договором №AG3420494 від 15.09.2019, на підставі якого вчинено виконавчий напис.

З огляду на викладене заявник є правонаступником ТОВ «Дінеро» у даному виконавчому провадженні.

Відтак, посилаючись на приписи ст.ст. 512-514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, просить задовольнити заяву.

Представник заявника у судове засідання не з`явився. Заява про заміну сторони виконавчого провадження містить клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася шляхом направлення їй поштової кореспонденції за адресою реєстрації місця проживання, яка однак повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до приписів п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України свідчить про вручення їй відповідної кореспонденції.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

З огляду на наведене, на підставі ч. 3 ст. 442 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування заяви, дійшов наступного висновку.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З долучених до заяви матеріалів вбачається, що на виконанні у приватного виконавця Кохан П.І. перебуває виконавче провадження №68425449, відкрите на підставі виконавчого напису №46138 вчиненого 16.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дінеро» заборгованості за кредитним договором №AG3420494 від 15.09.2019.

03.04.2025 року між ТОВ «Дінеро» та ТОВ «Укрфінстандарт»» укладено Договір факторингу № 571-ФК-25 на підставі якого відбулося відступлення прав вимог за кредитними договорами. Відповідно до витягу з Додатку до вказаного договору відбулося відступлення прав вимоги щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №AG3420494 від 15.09.2019.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст.512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобо`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною першою статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

В абзаці другому частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIIІ вказано, що у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Тобто виконавець наділений повноваженнями змінити назву сторони виконавчого провадження у разі наявності належних доказів - відповідних підтверджуючих документів, що не потребує звернення до суду.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (частина п`ята статті 15 Закону № 1404-VIIІ).

Згідно із частинами першою та другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (аналогічні положення закріплені у статті 334 ГПК України).

Статтею 446 ЦПК України передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (аналогічні положення закріплені у статті 338 ГПК України).

Тобто всі процесуальні кодекси урегулювали питання заміни сторони виконавчого провадження саме у випадку виконання судового рішення. І логічно, що такі питання розглядає лише суд тієї юрисдикції, у якій розглянуто справу по суті, той суд, який ухвалив відповідне рішення.

Велика Палата Верховного Суду аналізувала питання заміни сторони у виконавчому провадженні при застосуванні процесуального законодавства, чинного до 15 грудня 2017 року.

Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/17 (провадження № 11-1172апп18) зроблено висновок, що судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону № 1404-VIIІ та чинні до 15 грудня 2017 року статті 264 КАС України та 368 ЦПК України, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Від цього висновку Велика Палата Верховного Суду підстав для відступу не вбачає, оскільки він відповідає чинному на час розгляду спірного питання процесуальному законодавству.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким ЦПК України викладено в новій редакції.

З метою більш якісного урегулювання спірного питання 15 грудня 2017 року у ЦПК України було внесено зміни.

Згідно із частиною другою статті 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Як встановлено в частині першій статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому, ураховуючи вимоги, закріплені в частині другій статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Отже, з позицій цивільно-процесуального регулювання відносин щодо підсудності справ, які виникають з виконавчого провадження принципово значення набуває факт встановлення: рішення суду чи іншого органу перебуває на виконанні, суду першої інстанції, який розглянув цивільну справу та місця виконання судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За вимогами статті 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді питання про розмежування юрисдикції чітко визначає, що онтологічні основи його вирішення полягають у критеріях розмежування судової юрисдикції, тобто передбачених законом умовах, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, якими є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), від 27 жовтня 2020 року у справі № 635/551/17 (провадження № 14-79цс20).

Оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення "несудового" органу, можна зробити такий висновок: заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Врегулювання цього питання саме нормами ЦПК України обумовлено відсутністю спору між стороною виконавчого провадження та виконавцем, що свідчить про відсутність потреби в задіянні суду адміністративної юрисдикції, оскільки сторона виконавчого провадження не оспорює його рішень, дій чи бездіяльності, бо вирішення вказаного питання перебуває поза межами компетенції виконавця. Однак саме цивільний суд спроможний кваліфіковано встановити, чи є правонаступником заявник, який просить замінити собою попереднього учасника виконавчого провадження.

Заміна сторони у виконавчому написі, вчиненому нотаріусом, та заміна сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса є відмінними правовими категоріями, оскільки заміна сторони у виконавчому провадженні є можливою виключно у разі відкриття відповідного виконавчого провадження, що передбачено спеціальним правилом статті 15 Закону № 1404-VIIІ.

Імперативними приписами частини п`ятої статті 442 ЦПК України встановлено, що положення цієї статті застосовуються також у разі виникнення потреби у заміні боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що до відкриття виконавчого провадження у порядку, визначеному статтею 442 ЦПК України, може бути замінено боржника або стягувача лише у виконавчому листі, яким у системному розумінні з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIIІ є виконавчий документ, виданий судом у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, ухвалених у цивільних справах, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа в розумінні статті 3 Закону № 1404-VIIІ, який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже, положення частини п`ятої статті 442 ЦПК України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито.

Таким чином, оскільки на виконанні у приватного виконавця перебуває відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, і до заявника перейшли права та обов`язки кредитора за відповідним кредитним договором, на підставі якого вчинено виконавчий напис, то наявні правові підстави для заміни стягувача правонаступником у виконавчому провадженні.

Керуючись ст. ст. 258-261, 268, 352-355, 442 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Дінеро» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (04052, м.Київ, вул. Глибочицька, 17Б, офіс 503, ) у виконавчому провадженні №68425449, відкритому на підставі виконавчого напису №46138 вчиненого 16.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дінеро» заборгованості за кредитним договором №AG3420494 від 15.09.2019.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів до Закарпатського апеляційного суду з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 06.10.2025.

Суддя Іршавського

районного суду: О. І. Бобик