Справа № 469/1608/23 Головуючий в 1-й інстанції Тавлуй В. В.
Провадження 22-ц/812/1665/25 Доповідачка апеляційної інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

8 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючої - судді Ямкової О. О.,

суддів Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В.,

із секретарем судового засідання: Колосовою О. М.,

за участю: представника позивача Луба В. В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю ( ТОВ) «УКРАГРОПРАЙД»

на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 8 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Тавлуя В. В. в приміщенні суду в селищі Березанка Миколаївської області об 17 годині 07 хвилині, із складенням повного рішення 10 липня 2025 року, у справі

за позовом

ОСОБА_2 до ТОВ «УКРАГРОПРАЙД»

про стягнення заборгованості за договорами суборенди землі

В С Т А Н О В И В:

2 листопада 2023 року ОСОБА_2 , діючи через свого представника ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ТОВ «УКРАГРОПРАЙД» про стягнення заборгованості за договорами суборенди земельних ділянок, з урахуванням пені та інфляційних втрат в загальній сумі 333 198 грн 26 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що на підставі укладених з громадянами власниками землі договорів оренди земельних ділянок в його користуванні, починаючи з жовтня 2018 року перебували сім окремих земельних ділянок.

Отримані в оренду земельні ділянки ним передані в суборенду відповідачу на підставі укладених договорів суборенди, в тому числі шість ділянок передано ним на підставі договорів від 31 січня 2020 року та одну земельну ділянку на підставі договору суборенди від 12 червня 2020 року.

У зв`язку з достроковим розірванням договорів оренди, що були укладені позивачем з власниками земельних ділянок, на підставі трьох угод від 8 жовтня 2021 року та трьох від 9 вересня 2022 року договори суборенди припинили свою дію.

Втім, незважаючи на припинення договорів суборенди, відповідач свої обов`язки зі своєчасної сплати суборенди ні в період дії договорів, ні після їх припинення, не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість зі сплати суборендної плати, а також пені за порушення строків її виплати за умовами пунктів 4.7 договорів, що є підставою для додаткового стягнення з суборендаря втрат від інфляції за порушення строків грошового зобов`язання.

Посилаючись на припинення договорів суборенди та не виплату суборендарем плати за період 2020-2022рр., позивач просив стягнути з відповідача суми суборендних плат за кожним договором з урахуванням пені за їх умовами та збитками від інфляції, а саме в розмірах: 17 366 грн 53 коп., 31 758 грн 09 коп., 51 408 грн 27 коп., 38 093 грн 33 коп., 32 310 грн 49 коп., 68 996 грн 25 коп. та 93 265 грн 30 коп., а всього на загальну суму 333 198 грн 26 коп..

У відзиві на позовну заяву відповідач ТОВ «УКРАГРОПРАЙД» вважало вимоги позивача необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на виконання зобов`язань з виплати суборендної плати у повному обсязі за весь період фактичного користування.

Зазначав, що у розпорядженні товариства на підтвердження виплати суборендної плати позивачу, у зв`язку із втратою ним первісних господарчих документів, складених у період з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2022 року, є лише подана до податкових органів звітність у вигляді відомостей про суми нарахованого доходу , утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за формою 4ДФ.

Одночасно вказав на необґрунтованість проведеного позивачем розрахунку заборгованості, оскільки суму суборендної плати слід обраховувати за фактичний період користування кожною земельною ділянкою, а період нарахування пені не може перевищувати один рік.

Навів розрахунки заборгованості, зазначивши про їх складення виключно з метою спростування аргументації суми позовних вимог позивача, та заявив про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені, яку не визнає, та зазначив про пред`явлення цих вимог із пропуском строку позовної давності.

Вказував, що позивач фактично розірвав укладені договори суборенди в односторонньому порядку, про що своєчасно відповідача не повідомив.

У відповіді на відзив позивач, діючи через свого представника ОСОБА_3 , спростував аргументи відповідача зазначивши, що відповідач намагається видати сплату обов`язкових податків та зборів за виплату суборендної плати, але сплата податків не є доказом її виплати, в той час як належним доказом таких виплат є видатковий касовий ордер, видаткова накладна, відомість на виплату готівки.

Крім того, посилаючись на вимоги Постанови Правління Національного Банку України «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» та виходячи з розміру виплат, які перевищують 50 000 грн, відповідач повинен був здійснювати такі розрахунки лише в безготівковій формі, і тому має можливість звернутись до банківської установи для видачі дублікатів платіжних документів на підтвердження доводів про виконання зобов`язань з виплати суборендних платежів, оскільки податкова звітність таким доказом не є.

Наполягав на правильності проведеного розрахунку заборгованості.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач навів обґрунтування переважно аналогічне відзиву на позовну заяву, додатково зазначивши про неможливість надання суду доказів сплати суборендних платежів, в тому числі через неприйняття позивачем пропозиції відповідача у сприянні відновленню таких документів.

У березні 2024 року позивач надав додаткові пояснення у справі зміст яких відповідає позовній заяві та відповіді на відзив на позову на заяву.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 8 липня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалено про стягнення з ТОВ «УКРАГРОПРАЙД» на його користь заборгованості за договорами суборенди землі у загальному розмірі 297 977 грн 62 коп. Розподілено судові витрати. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для стягнення заборгованості за договорами суборенди і пені за шість місяців, та відсутності підстав для застосування позовної давності.

Додатковим рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 14 серпня 2025 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 14 серпня 2025 року, заяву ОСОБА_2 , подану від його імені представником ОСОБА_3 , про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн задоволено частково, ухвалено про стягнення з ТОВ «УКРАГРОПРАЙД» на його користь 10 000 грн витрат на правову допомогу. У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «УКРАГРОПРАЙД», посилаючись на те, що рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, які визнав встановленими, та з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також з порушенням норм процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів скарги посилалося на те, що суд допустив порушення статті 126 ЦПК України прийнявши від позивача відповідь на відзив, подану після закінчення строку для його подання, що є підставою для залишення без розгляду, та врахував її при винесенні рішення, нівелювавши принцип змагальності сторін, що також свідчить про упередженість суду.

Також зазначив, що товариство було позбавлено можливості надати суду першої інстанції докази виконання ним зобов`язань за договорами, укладеними з позивачем, через втрату працівником відповідача первісних документів, що ним доведено у суді першої інстанції шляхом надання повідомлень ВП№3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, за якими встановлено достовірність такого факту.

Крім того зауважив, що розмір плати за користування кожною земельною ділянкою протягом одного року користування не перевищує суму в 50 000 грн, внаслідок чого розрахунки вчинялися і в готівковому вигляді.

За такого вважав належними доказами на підтвердження факту проведення розрахунку між товариством та позивачем надані ним відомості форми 4ДФ та платіжні доручення про перерахування необхідних податків та зборів.

Також, не зважаючи на заперечення наявності заборгованості за договорами суборенди, вказував, що позивачем неправильно розраховані суми за договорами суборенди, оскільки загальна сум нарахувань не може становити більше 234 123 грн, оскільки земельні ділянки перебували в користуванні відповідача не повний календарний рік, тобто менше ніж два повних роки.

Заявив про стягнення витрат на правничу допомогу з позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вважав її вимоги необґрунтованими, а рішення суду таким, що відповідає обставинам справи та нормам матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймають участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Згідно з положеннями статей 13, 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі. Змістом цього договору є права та обов`язки сторін договору, щодо використання земельної ділянки, визначення розміру орендної плати, порядок і умови її сплати, припинення договору та відшкодування збитків.

Згідно положень частини 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції на час укладення договору, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

У відповідності до положень частин 1-3 статті 8 Закон України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час укладення договорів суборенди) орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду.

Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому.

Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі.

У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

З матеріалів справи вбачається, що 19 жовтня 2018 року ОСОБА_2 з власницею земельних ділянок ОСОБА_4 укладено строком на десять років договір оренди належних їй трьох земельних ділянок, розташованих в межах території Краснопільської сільської ради Березанського району Миколаївської області з кадастровими номерами :08:000:0109, площею 4,00га, :08:000:0110, площею 7,33га, та :08:000:0121, площею 0,39га, загальною площею 11,72 га, зі сплатою до 30 грудня кожного року 15 359 грн 51 коп. орендної плати за один рік користування у грошовій або натуральній формі з урахуванням індексації (т.1 а.с.16-19, 39-46).

Пунктом 6.2 договору визначено, що орендар має право передачі орендованої земельної ділянки в суборенду на період дії цього договору без письмової згоди на те орендодавця.

Тому, з огляду на положення пункту 6.2 дві земельні ділянки належні ОСОБА_4 з кадастровими номерами :08:000:0109 та :08:000:0110, площами відповідно 4,00га та 7,33га, орендарем ОСОБА_2 передано в суборенду «УКРАГРОПРАЙД» на підставі двох окремих договорів суборенди, які укладені між ними 31 січня 2020 року (т.1 а.с.21-46).

Так, за договором суборенди землі №0120-11 сторони погодили передачу відповідачу в суборенду земельної ділянки :08:000:0109, площею 4,0081 га, строком на три роки зі сплатою орендної плати на рівні плати за договором оренди, а саме 5 372 грн 36 коп. у грошовій формі за один рік користування земельною ділянкою у строк до 30 грудня кожного року з урахуванням індексації. За іншим договором суборенди №0120-12 передана земельна ділянка :08:000:0110, площею 7,3296га, теж строком на три роки зі сплатою орендної плати на рівні плати за договором оренди, а саме 9 824 грн 41 коп. у грошовій формі за один рік користування земельною ділянкою у строк до 30 грудня кожного року з урахуванням індексації.

8 жовтня 2021 року між власницею земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено угоду про дострокове розірвання договору оренди земельних ділянок від 19 жовтня 2018 року, де сторонами визначено дата його припинення як 11 жовтня 2021 року. Додатково сторонами погоджено, що на день підписання цієї угоди заборгованість по сплаті орендної плати відсутня і сторони не мають претензій одна до одної (т.1. а.с.20, 33).

Таким чином за оренду земельної ділянки з кадастровим номером :08:000:0109, площею 4,0081га, за період передачі її в суборенду, починаючи з 31 січня 2020 року та до дати розірвання договору оренди 11 жовтня 2021 року, орендар повинен був сплатити орендодавиці 4 924 грн 66 коп. за одинадцять місяців 2020 року та 4 029 грн 27 коп. за дев`ять місяців оренди 2021 року, а всього суборендної плати на загальну суму 8 953 грн 93 коп.

За оренду земельної ділянки з кадастровим номером:08:000:0110, площею 7,3296га у період передачі її в суборенду та до дати розірвання договору оренди, орендар повинен був сплатити орендодавиці 9 005 грн 71 коп. за одинадцять місяців 2020 року та 7 368 грн 31 коп. за дев`ять місяців оренди 2021 року, а всього суборендної плати на суму 16 374 грн 02коп.

Отже, загальна сума, отримання якої підтвердила ОСОБА_4 під час розірвання договору оренди за час передачі двох земельних ділянок в суборенду складала 25 327 грн 95 коп.

Крім того, 19 жовтня 2018 року позивачем ОСОБА_2 укладено з іншим власником земельних ділянок ОСОБА_5 договір оренди двох земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:0016 та :03:000:0153, площами відповідно 10,04га та 0,35га, що розташовані в межах території Краснопільської сільської ради Березанського району Миколаївської області, загальною площею 10,39га, теж строком на десять років зі сплатою до 30 грудня кожного року за один рік користування 15 359 грн 51 коп. орендної плати у грошовій або натуральній формі з урахуванням індексації (т.1 а.с.51-53, 61-72).

Пунктом 6.2 цього договору також визначено, що орендар має право передачі орендованої земельної ділянки в суборенду на період дії цього договору без письмової згоди на те орендодавця. Внаслідок чого 31 січня 2020 року орендарем за договором оренди укладено договір суборенди землі №0120-13 з ТОВ «УКРАГРОПРАЙД» про передачу відповідачу в суборенду однієї земельної ділянки, що належить ОСОБА_5 , з кадастровим номером :02:000:0016, площею 10,0394 га, строком на три роки та зі сплатою суборендної плати на рівні плати за договором оренди, але з встановленням по факту суми, що таку плату перевищувала, так як визначена в розмірі 15 903 грн 22 коп. у грошовій формі за один рік користування земельною ділянкою у строк до 30 грудня кожного року з урахуванням індексації ( т.1 а.с.55-60).

8 жовтня 2021 року між власником земельної ділянки ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено угоду про дострокове розірвання договору оренди земельних ділянок від 19 жовтня 2018 року, з 11 жовтня 2021 року. При цьому сторони погодили, що на день підписання цієї угоди заборгованість по сплаті орендної плати відсутня та сторони не мають претензій одна до одної ( т.1. а.с.54).

Таким чином за оренду земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0016, площею 10,0394 га, за період передачі її в суборенду, починаючи з 31 січня 2020 року та до дати розірвання договору оренди 11 жовтня 2021 року, орендар повинен був сплатити орендодавцю 14 577 грн 75 коп. за одинадцять місяців 2020 року та 11 927 грн 42 коп. за дев`ять місяців оренди 2021 року, а всього суборендної плати на суму 26 505 грн 17 коп. Тобто підписавши угоду про дострокове розірвання договору оренди ОСОБА_5 підтвердив отримання ним суборендної/орендної плати від позивача ОСОБА_2 за період передачі землі в суборенду.

Також 19 жовтня 2018 року ОСОБА_2 укладено з власницею земельних ділянок ОСОБА_6 три окремі договори оренди земель, що розташовані в межах території Краснопільської сільської ради Березанського району Миколаївської області, строком на десять років кожний та зі сплатою орендної плати за один рік користування землею до 30 грудня кожного року, а саме: договір №1 оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0407, площею 10,02 га, зі сплатою орендної плати в розмірі 15 359 грн 51 коп. ( т.1 а.с.127-128, 136-137); договір №2 оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0406, площею 4,68га, зі сплатою орендної плати в розмірі 7 137 грн 90 коп. ( т.1 а.с.101-104, 111-122); договір №3 оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0405 площею 5,53га, зі сплатою орендної плати в розмірі 8 476 грн 85 коп. ( т.1 а.с.76-79, 86-96).

У всіх трьох зазначених договорах оренди сторони у пункті 6.2 погодили право орендаря на передачу належної орендодавиці земельної ділянки в суборенду, яке ним реалізується без погодження з орендодавицею.

Тому 31 січня 2020 року ОСОБА_2 укладено з ТОВ «УКРАГРОПРАЙД» окремі договори суборенди щодо земельних ділянок, які раніше отримані позивачем на праві оренди від ОСОБА_6 , про їх подальшу передачу в суборенду відповідачу строком на три роки, зі сплатою суборендної плати за рік користування кожного року у строк до 30 грудня, із зазначенням, що її розмір відповідає розміру за договором оренди, але по факту є таким, що перевищував розмір оренди за договором оренди, зокрема: укладено договір суборенди № 0120-16 про передачу в суборенду ділянки з кадастровим номером :02:000:0407 площею 10,0199 га, зі сплатою оренди в розмірі 15 872 грн 35 коп. у грошовій формі (т.1 а.с.130-135); договір суборенди №0120-15 про передачу в суборенду земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0406, площею 4,6900 га, зі сплатою оренди в розмірі 7 429 грн 33 коп. у грошовій формі ( т.1 а.с.106-110); та договір суборенди №0120-14 про передачу в суборенду ділянки з кадастровим :02:000:0405, площею 5,5294 га, зі сплатою оренди в розмірі 8 759 грн 01 коп. у грошовій формі ( т.1 а.с.81-85).

В подальшому, 9 вересня 2022 року між орендарем ОСОБА_2 та спадкоємцями орендодавиці ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладені окремі угоди про дострокове розірвання договорів оренди за №№1, 2 та 3 від 19 жовтня 2018 року з моменту підписання цих угоди, тобто з 9 вересня 2022 року. У всіх укладених та підписаних угодах сторонами погоджено, що на день підписання цих угод заборгованість по сплаті орендної плати відсутня та сторони не мають претензій одна до одної (т.1. а.с.80, 105,129).

Тобто спадкоємцями орендодавиці ОСОБА_6 під час укладання угод про дострокове розірвання договорів оренди підтверджено, що ними отримана орендна/суборендна плата у повному обсязі, зокрема, і за період передачі орендарем земельних ділянок у суборенду ТОВ «УКРАГРОПРАЙД» з 31 січня 2020 року по 9 вересня 2022 року, яка за договором №0120-14 складала суму 22 627 грн 46 коп., з 8 029 грн 09 коп. за одинадцять місяців 2020 року, 8759 грн 01 коп. за 2021 рік та 5 839 грн 36 коп. за дев`ять місяців 2022 року; за договором суборенди №0120-15 19 192 грн 43 коп., у тому числі: 6810 грн 22 коп. за одинадцять місяців 2020 року, 7 429 грн 33 коп. за 2021 рік та 4952 грн 88 коп. за дев`ять місяців 2022 року; та за договором суборенди №0120-16 41 003 грн 60коп., зокрема: 14 549 грн 65 коп. за одинадцять місяців 2020 року, 15 872 грн 35 коп. за 2021 рік та 10 581 грн 60 коп. за дев`ять місяців 2022 року.

Крім того, 12 червня 2020 року ОСОБА_2 ще було укладено з власником землі ОСОБА_9 договір оренди земельної ділянки №01/06/20 з кадастровим номером :08:000:0071, площею 11,53 га, розташованої в межах території Краснопільської сільської ради Березанського району Миколаївської області, строком на 15 років зі сплатою за один рік користування до 25 грудня кожного року 28 825 грн орендної плати у грошовій формі з урахуванням індексації ( т.1 а.с.142-149, 158-162).

У той же день, 12 червня 2020 року ОСОБА_2 взята в оренду земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0071 передана в суборенду ТОВ «УКРАГРОПРАЙД» на підставі договору №0620-1 строком на три роки зі сплатою орендної плати на рівні плати за договором оренди, а саме 28 825 грн у грошовій формі за один рік користування земельною ділянкою у строк до 25 грудня кожного року з урахуванням індексації ( т.1 а.с.151-157).

Але вже 8 жовтня 2021 року між ОСОБА_9 , як власником земельної ділянки, та ОСОБА_2 укладено угоду про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки №01/06/20 від 2 червня 2020 року з 11 жовтня 2021 року. У змісті угоди сторони зазначили про те, що на день підписання цієї угоди заборгованість по сплаті орендної плати відсутня та сторони не мають претензій одна до одної ( т.1. а.с.150).

Таким чином ОСОБА_9 підтвердив, що отримав орендну/суборендну плату за договором оренди, строк якого відповідає строку дії договору суборенди, і яка відповідно до його положень складала 14 412 грн 50 коп. за сім місяців 2020 року та 21 618 грн 72 коп. за дев`ять місяців 2021 року, а всього на суму 36 031 грн 22 коп.

Втім, посилаючись на обставини укладення договорів оренди та суборенди, позивач зазначав, що товариством на його користь суборендна плата за кожним із договорів суборенди в установлені договорами строки не сплачена, що є підставою для стягнення на його користь, як заборгованості з суборендної плати за період дії кожного із договорів до дня їх припинення на дату розірвання договорів оренди, так і пені, яка узгоджена сторонами у пунктах 4.7 кожного із договорів суборенди та повинна нараховуватися при порушенні строків виплати оренди за кожен день прострочення у розмірі 0,03% і до звернення із позовом до суду, а також індексу інфляції за прострочення грошового зобов`язання відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, починаючи з січня 2021 року.

Розрахунки боргу за кожним договором надав у якості додатків до позовної заяви (т.1 а.с.26-28, 47-49, 73-75, 97-100, 123-126, 163-165).

За наведених доводів, вираховуючи борг за кожним із договорів суборенди, позивач просив про стягнення суми суборендної плати за рік, що вказана у договорі суборенди, та сум за порушення строків виконання зобов`язань, починаючи з 31 січня 2021 року і до 24 жовтня 2023 року.

Однак не звернув увагу, що за умовами договорів суборендна плата сплачується за один рік користування землею та передбачає вирахування з її суми відповідних податків та зборів. В той час, як шість договорів суборенди укладені не 1 січня, а 31 січня 2020 року, тобто строк користування землею у цей період є меншим одного року, а сьомий договір суборенди взагалі укладено лише у червні 2020 року.

Тобто суми суборендної плати позивачем помилково визначені у розмірі, що є більшим, ніж повинні нараховуватися за умовами договорів.

Також позивачем не звернута увага на строк користування за договорами суборенди до моменту припинення їх дії на дату розірвання договорів оренди та умов сплати суборендної плати, яка виплачується з урахуванням податків та зборів відповідно до положень статей 164.2.2, 170.1, 170.1.1. Податкового Кодексу України, сплата яких за матеріалами справи підтверджена суборендарем.

Також за порушення строків виплати суборендної плати позивачем застосовано розмір пені, визначений у пунктах 4.7 договорів, який ним прораховано не з подвійної облікової ставки НБУ, а із застосуванням пені в розмірі 0,03%, яка не передбачена умовами договорів суборенди та ще і за межами строку їх дії.

Тому, заперечуючи проти нарахованих позивачем сум, представник відповідача вказував на неправильність і помилковість розрахунку представника позивача, та наполягав на виплаті ним у повному обсязі суборендної плати на користь позивача та відсутності підстав для нарахування сум, як відповідальності суборендаря, за порушення грошового зобов`язання перед орендарем.

На підтвердження своїх заперечень проти позову товариством до суду надані відомості про суми нарахованого доходу та сплачених податків за фізичних осіб за 2021-2022 роки, платіжні доручення про сплату податків за цей період та відомості про втрату фінансових та бухгалтерських документів (т.1 а.с.199-221).

Ці докази не прийняті до уваги судом першої інстанції з мотивів відсутності первинних бухгалтерських документів. При тому їх достовірність не перевірена у відповідності до частини 7 статті 81 ЦПК України через отримання інформації від державного органу, компетенцією якого є контроль за достовірністю нарахування та виплати доходів і податків фізичних та юридичних осіб.

Тому колегією суддів ці докази, що надані відповідачем до суду першої інстанції, перепровірені, зважаючи на доводи кожної із сторін, внаслідок чого на підставі відомостей податкової служби встановлено, що ТОВ «УКРАГРОПРАЙД» у спірний період на користь позивача ОСОБА_2 за договорами суборенди виплачено та позивачем отримано у серпні 2021 року - 247 759 грн 61 коп., а у жовтні 2022 року - 284 142 грн 43 коп. доходу, з якого виплачені відповідні податки та збори.

Отже, з огляду на те, що за укладеними у справі договорами суборенди товариством підлягало сплаті на користь орендаря за 2020 рік 72 309 грн 58 коп. сум із суборенди, а за 2021 рік 77 004 грн 41 коп., що загалом складає 149 313 грн 99 коп., а також за 2022 рік 21373 грн 84 коп., або в загальному розмірі за три роки - 170 687 грн 83 коп., слід виснувати, що заборгованості за договорами суборенди у ТОВ «УКРАГРОПРАЙД» перед орендарем ОСОБА_2 немає.

Тому підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суборендної плати за пред`явленим ним позовом немає, як і немає підстав для нарахування та стягнення з суборендаря збитків від інфляції за порушення строків виплати суборенди за період, який пред`явлено позивачем до стягнення, починаючи з січня 2021 року та до його звернення до суду, та з огляду на умови договорів суборенди, викладені у пунктах 4.4 та 4.5, де сторонами визначено, що обчислення розміру плати за суборенду здійснюється з урахуванням індексації, про що свідчить її розмір, який є вищим, ніж розмір орендної плати за договорами оренди, та без додаткового врахування індексів інфляції.

В той же час слід звернути увагу, що суборендна плата за період з 31 січня 2020 року по 30 грудня 2020 року виплачена з порушенням строків, лише у серпні 2021 року, що з огляду на порядок розрахунку наведеного позивачем і змісту пунктів 4.7 договорів, є підставою для нарахування пені за період з 31 січня по 31 липня 2021 року, яка враховуючи визначені колегією суддів розміри орендної плати за цей період підлягає розрахунку за порушення строків наступним чином: за несвоєчасну сплату 4 924 грн 66 коп. суборендної плати за період з 31 січня по 31 липня 2021 року з розрахунку за 181 день та умов пункту 4.7 договору, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, буде складати 344 грн 86 коп., а за наведеним позивачем розрахунком із ставки пені в розмірі 0,03% на день за цей же період складе 267 грн 42 коп.; за несвоєчасну сплату 9 005 грн 71 коп. за умовами договору - 630 грн 65 коп., за розрахунком позивача 489 грн 01 коп.; за несвоєчасну сплату 14 577 грн 75 коп. за умовами договору 1 020 грн 81 коп. та за розрахунком позивача 791 грн 57 коп.; за несвоєчасну сплату 8 029 грн 09 коп. за умовами договору 562 грн 26 коп. та 435 грн 98 коп. за розрахунком позивача; за несвоєчасну сплату 6 810 грн 22 коп. 476 грн 90 коп. за умовами договору та за розрахунком позивача 369 грн 79 коп.; за несвоєчасну сплату 14 549 грн 65 коп. за умовами договору - 1 018 грн 87 коп., за розрахунком позивача 790 грн 05 коп.; за несвоєчасну сплату 14 412 грн 50 коп. за умовами договору - 1 009 грн 27 коп., за розрахунком позивача 782 грн 60 коп.

Тобто за цей період пені підлягало сплаті на загальну суму 5 063 грн 65 коп. за умовами договору (пункт 4.7) або за розрахунком позивача в межах пред`явлених вимог в розмірі 3 926 грн 42 коп.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення пені за порушення строків виплати суборендної плати за розрахунком, який наведено позивачем, так як, по-перше, ТОВ «УКРАГРОПРАЙД» виплачено на користь позивача ОСОБА_2 за договорами суборенди у серпні 2021 року сума, яка перевищує, не лише суму суборенди за 2020 рік та за 2021 рік, а також перевищує і суму пені, яка прорахована, як позивачем, так і колегією суддів, і по-друге, за змістом угод про розірвання договорів оренди вбачається, що будь-яка заборгованість перед орендодавцями відсутня, а оскільки обов`язки за договорами суборенди є похідними від обов`язків за договорами оренди, то порушення суборендарем обов`язку зі своєчасної оплати сум, що визначені умовами цих договорів, зокрема і пунктом 4.7, є недоведеними.

Втім, посилаючись на відсутність первинних бухгалтерських документів, як підтвердження виплати сум за договорами суборенди, позивач заперечував щодо достовірності відомостей наданих як відповідачем, так і податковою службою, при тому не спростував їх будь-яким іншим належним способом в частині одержання чи неодержання ним підтверджених податковою службою доходів з отримання суборендної плати.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі обставини та надані на їх підтвердження докази суд у відповідності до статті 89 ЦПК України оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При тому Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Отже, в цьому разі колегія суддів виходить із таких стандартів доказування, коли оцінює докази та обставини справи з огляду на їх вірогідність, та приходить до висновку, що факти, які розглядаються та стосуються виплати суборендарем суборендної плати на користь орендаря, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Тому, з огляду на обставини справи та наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів вважає доводи представника позивача про наявність у відповідача перед ним як орендатором боргу за умовами договорів суборенди безпідставними.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції, яке ухвалене на переконання колегії суддів без належного встановлення обставин справи і без дотримання норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Також з огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 8 липня 2025 року у цій справі, є підстави і для скасування додаткового рішення районного суду від 14 серпня 2025 року, незважаючи на відсутність апеляційної скарги на це процесуальне рішення.

Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення суду у справі, і тому у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу (постанова ВП ВС від 5 липня 2023 року у справі № 904/8884/21).

Скасувавши рішення суду та додаткове рішення суду, колегія суддів в силу статті 141 ЦПК України вважає за необхідне судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції віднести за рахунок позивача, з якого одночасно слід стягнути на користь відповідача судовий збір, сплачений товариством за подачу апеляційної скарги в сумі 4 997 грн 99 коп.

Підстав для стягнення інших витрат на час ухвалення постанови колегія суддів не вбачає, оскільки про їх розмір представником відповідача зроблена заява, але на їх підтвердження доказів не надано та заявлено про їх надання протягом п`яти днів з дня розгляду справи по суті.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОПРАЙД» задовольнити.

Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 8 липня 2025 та додаткове рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 14 серпня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОПРАЙД» про стягнення заборгованості за договорами суборенди землі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОПРАЙД» 4 997 грн 99 коп. судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді Т. В. Крамаренко

О. В. Локтіонова