ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/584/25 Справа № 214/7326/23 Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
УХВАЛА

іменем України

23 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР»

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 214/7326/23 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ТОВ «Житлосервіс-КР» звернулося до суду з позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в якому просило стягнути солідарно з останніх заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Житлосервіс-КР» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком в розмірі 8179,92 грн за період з 01 вересня 2020 року по 31 серпня 2023 року, інфляційні втрати в розмірі 258,56 грн, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 70,50 грн. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» судовий збір в сумі 2 684,00 грн, тобто по 1 342, 00 грн з кожного.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 травня 2025 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задоволено, рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. В задоволенні позовних вимог ТОВ «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та судових витрат відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання щодо судового збору.

11 вересня 2025 року ТОВ «Житлосервіс-КР», в інтересах якого діє Цопа Л.А., звернулося до Дніпровського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 214/7326/23.

Свою заяву обґрунтовує тим, що задовольняючи апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «Житлосервіс-КР» в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та судових витрат, Дніпровський апеляційний суд не зазначив точної грошової суми заборгованості та судових витрат, яка підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_2 .

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для ухвалення у справі додаткового судового рішення, виходячи з наступного.

Ухвалення додаткового рішення передбачено у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Процесуальне законодавство визначає вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення. Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених вказаною статтею, і не може змінювати по суті основне рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення суду - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання.

Суд не вправі під виглядом додаткового рішення змінити зміст рішення або вирішити нові питання, що не досліджувалися в судовому засіданні.

У постанові Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз`яснено, що апеляційний суд має право ухвалити додаткове рішення за заявою особи, яка бере участь у справі, або з власної ініціативи в разі, якщо він скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове рішення чи змінив його за наявності підстав.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок, щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, №303-А, пункт 29).

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції задоволені позовні вимоги щодо солідарного стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Не погодившись із вказаним рішення суду, відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, яку Дніпровським апеляційним судом задоволено, рішення в частині відповідача ОСОБА_1 скасовано, ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та судових витрат відмовлено, оскільки у останнього відсутній обов`язок здійснювати оплату за житлово-комунальні послуги за спірною адресою.

В іншій частині щодо відповідачки ОСОБА_2 , як власниці квартири, рішення суду залишено без змін.

Колегія апеляційного суду вважає, що як в резолютивній частині постанови, так і в мотивувальній частині, апеляційним судом чітко зазначено, в яких межах переглядалось рішення суду, в якій частині і щодо яких задоволених позовних вимог скасовано оскаржене рішення.

У заяві представника ТОВ «Житлосервіс-КР» не наведено жодних законних підстав для ухвалення додаткового рішення.

За вказаних обставин, колегія суддів не має процесуальних підстав для винесення додаткового рішення по справі у спосіб, запропонований позивачем ТОВ «Житлосервіс-КР».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення, тому у задоволенні заяви представника ТОВ «Житлосервіс-КР» - Цопи Л.А. про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 214/7326/23 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2025 року.

Головуючий

Судді