Справа № 215/1024/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області,

у складі головуючого судді - Коноваленка М.І.

секретар судового засідання - Коломійчук К.Ю.

представник заінтересованої особи Зінченко С.О., ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі адвоката Сергієнка Дмитра Миколайовича про встановлення факту перебування на утриманні; заінтересована особа Військова Частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Міністерство оборони України, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду, через «Електронний суд» із заявою, заінтересована особа: військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Міністерство оборони України про встановлення факту перебування на утриманні.

Заявлені вимоги мотивує тим, що листом від 05.07.2024 №7/20935/19 ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомлено ОСОБА_1 про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , дочки загиблого ІНФОРМАЦІЯ_5 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_2 в якому зазначено, що ОСОБА_1 не відноситься до переліку осіб, встановлених ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пропонують доопрацювати документи шляхом доданих до них судового рішення про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні на дату загибелі батька, ОСОБА_2 . У зв`язку з цим у ОСОБА_1 виникла необхідність звернення до суду з даною заявою, яка обґрунтовується наступним. Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 , є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Перебуваючи у шлюбі з 06.09.2003, який було розірвано 12.09.2013 в неї народилося двоє дітей , які на даний час є повнолітніми. З моменту розірвання шлюбу вона мешкала разом з батьками вела з ними спільне господарство, а батько в свою чергу надавав матеріальну допомогу на задоволення потерб дітей згідно віку і на утримання самої ОСОБА_4 , оскільки її фінансовий стан був незадовільний. Коли ОСОБА_2 був мобілізований до ЗСУ, його фінансова допомога була постійною та регулярною. Також вказує що інші члени сім`ї загиблого батька, ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьки також померли.

Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 12 травня 2025 року та витребувано докази.

Згідно поданого письмового пояснення представник Міністерства оборони зазначає, що Листом повідомили заявницю про те, що можливість виплати не передбачена законодавством, оскільки діти військовослужбовців можуть вважатися утриманцями загиблого військовослужбовця у разі: якщо вони не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років; якщо вони зайняті доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого (у даній справі - зниклого безвісти) годувальника, які не досягли 8-річного віку, незалежно від віку і працездатності, і не працюють. Крім цього, заявницею не надано доказу щодо належності заявника до категорії непрацездатних осіб, які мають право на отримання пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України не може бути віднесена до жодної із цих двох категорій осіб. Також зазначає, що позивач вказує, що загиблий військовослужбовець ОСОБА_2 фінансово забезпечував та утримував Заявницю до та після призову на військову службу. Проте, на підтвердження факту перебування на утриманні до заяви не додано доказів, які в підтверджували вказану обставину. Виходячи з цього, Міноборони вважає, що у суду відсутні підстави для задоволення поданої Заявницею заяви, оскільки до заяви не додано належних, та допустимих доказів підтвердження її фінансового забезпечення та утримання військовослужбовцем ОСОБА_2 , тому просить відмовити у задоволенні заяви.

Представник військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Представник Міністерства оборони України в судовому засіданні, яке було проведено в режимі відеоконференції, заперечував щодо заявлених вимог та просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у поясненнях.

Суд, заслухавши пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши наявні у справі докази приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08 липня 1983 року, ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась ОСОБА_1 , батьком якої записан ОСОБА_2 . а.с.8..

Згідно свідоцтва про одруження №4 від 06 вересня 2003 року та копії було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м.Кривого Рога Дніпропетровської області області, актовий запис №387 між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_7 ».

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рога Дніпропетровської області від 12 вересня 2013 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було розірвано та змінено прізвище прізвище позивачки на дівоче прізвище ОСОБА_10 . а.с.9 зв.ст..

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 а.с.10..

Згідно копії сповіщення №т/3834 від 07.10.201 ОСОБА_1 повідомлено про загибель батька, солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , під час виконання бойового завдання а.с.11..

Листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_1 повідомлено про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги(протокол №17 віцд 25.06.2025 додається) а.с.15.

Згідно копії відомостей Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області ОСОБА_11 у 2022 році мала дохід 138360,46грн., у 2023 році 150344,82грн., у 2024 році 183811,75грн. а.с.28.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ч.1 ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (надалі також - «Закон №2011-XII») утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (надалі також "Закон №2262-XII") за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно ч.1 ст. 30 Закону №2262-XII право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Відповідно до ст. 31 цього Закону, члени сім`ї вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Тобто, для набуття статусу утриманця військовослужбовця необхідна одночасна наявність таких умов: належність до непрацездатних членів сім`ї, визначених у ст. 30 Законі №2262-XII; отримання від військовослужбовця допомоги, яка є основним джерелом засобів до існування.

Згідно ч.4 ст. 30 Закону №2262-XII непрацездатними членами сім`ї вважаються:

а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;

в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю.

Відповідне зниження пенсійного віку жінкам, установлене абзацом першим цього пункту, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року;

г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;

д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Дружина (чоловік) годувальника, померлого внаслідок причин, зазначених у пункті "а" статті 20 цього Закону, має право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до пункту "д" частини четвертої цієї статті незалежно від того, працює (проходить військову службу) вона (він) чи ні.

Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Тобто, діти військовослужбовця можуть вважатися утриманцями зниклого безвісти військовослужбовця у разі: якщо вони не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років; якщо вони зайняті доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, незалежно від віку і працездатності, і не працюють.

Як вбачається із заяви, заявниця не може бути віднесена до жодної із цих двох категорій осіб.

Крім того, у заяві зазначається, що загблий військовослужбовець ОСОБА_2 проживав разом із заявником за однією адресою, фінансово забезпечував та утримував її як до так і після призову на військову службу, тобто заявник перебувала на його утриманні. Проте, в матеріалах справи відсутні докази, спільного проживання за однією адресою, так і докази одержання заявницею від померлого ОСОБА_2 допомоги, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

При цьому, з копії відмомстей Пенсійного фонду України, встановлено, що ОСОБА_1 отримувала заробітну плату за період з січня 2022 по січень 2025 роки включно, щомісячно, яка була більшої ніж прожитковий мінімум на місяць.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про перебування заявника на утриманні батька ОСОБА_2 , матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд доходить висновку, що з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів відсутні підстави для висновку, що матеріальна допомога загиблого, солдата ОСОБА_2 була постійним і основним джерелом засобів до існування заявниці ОСОБА_1 , тому заява не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315-319, 352, 354-355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , представник заявника - адвоката Сергієнка Дмитра Миколайовича про встановлення факту перебування на утриманні; заінтересована особа Військова Частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Міністерство оборони України, - відмовити.

Повний текст рішення складено 29 вересня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: