Справа № 186/1919/24
Провадження номер № 2/0186/169/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року Шахтарський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Демиденко С.М.,

секретар - Фадєєва Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шахтарське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Шахтарської міської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Шахтарської міської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав.

Просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06 квітня 2025 року шлюб позивачем та відповідачем було розірвано.

Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Першотравенського міського суду від 25 вересня 2018 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього доньки, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно. Оскільки відповідач не працює кошти з неї фактично не утримуються, а лише нараховуються в рахунок заборгованості.

Відповідач залишила дитину та зникла у невідомому мені напрямку. Позивачу невідомо місце її проживання, перебування. Дитина проживає разом з ним, знаходиться на повному утриманні та вихованні. Для дитини створені всі належні умови для повноцінного розвитку та виховання. Донька зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

За домовленістю з відповідачем, та за рішенням суду донька проживає, з позивачем.

Починаючи з червня 2018 року, донька проживає разом з ним за вищевказаною адресою на постійній основі. Зазначена квартира знаходиться у приватній власності позивача. Для дитини створені усі необхідні умови для проживання, відпочинку, навчання та гармонійного розвитку. У наявності одяг за сезоном, що регулярно оновлюється, забезпечено якісне та повноцінне харчування. Позивач в повній мірі приділяю увагу у вихованні доньки, дбає про її здоров`я, через профспілку своєї роботи отримує путівки на санаторно-курортне оздоровлення доньки. Він має постійний дохід, що дає можливість забезпечити потреби дитини в матеріальному плані. Дитина повністю знаходиться на утриманні позивача.

Разом з нами в одній квартирі живе його мати, тобто рідна бабуся доньки, яка має дуже теплі відносини з нею, та максимально піклується про онуку. В той час, коли він знаходжуся на роботі (в залежності від зміни), дитина знаходиться під наглядом бабусі, оскільки вона є домогосподаркою та постійно перебуває вдома. Відводить доньку до школи та забирає її, годує та гуляє на свіжому повітрі, готує разом з нею шкільні домашні завдання.

Зазначає, що його мати є фізично здоровою та не потребує окремого догляду за нею.

Перешкод у спілкуванні дитини з матір`ю позивач не здійснює, натомість, мати не виконує в повній мірі своїх обов`язків по вихованню дитини, не дбає про всебічний духовний і моральний розвиток доньки, не слідкує за зовнішнім виглядом (чистотою одягу, тіла, охайністю) доньки. Аліменти не сплачує.

Відповідачка не має власного житла влаштованого для проживання з дитиною, відсутній постійний дохід. Були непоодинокі випадки коли серед ночі залишала дитину одну вдома та навіть на вулиці. У відповідача відсутнє бажання та можливість виховувати, забезпечувати та розвивати дитину.

На підставі усіх наявних обставин у сукупності, вважаю, що позбавлення відповідача батьківських прав максимально сприятиме інтересами дитини.

Отже, мати не приймає участь у вихованні доньки, не у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, її життям взагалі не цікавиться, не виявляє інтересу до доньки, навіть не спілкується з нею по телефону, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я. Всі питання щодо виховання вирішую позивач сам, повністю самостійно опікуюсь над нею, виховує та утримує її.

Таким чином, мати дитини свідомо ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини, тому з врахування інтересів дитини, ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав.

Відповідач, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій прохала справу розглядати без її участі, позовний вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно своєї доньки ОСОБА_5 . Також в заяві зазначила, що вона не бере участь у вихованні доньки, не піклується про неї, власного житла не має, не працює, не має наміру в подальшому займатися вихованням доньки, яка з 2018 року проживає з батьком (її колишнім чоловіком).

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності оскільки, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та прохають їх задовільнити.

Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Шахтарської міської ради Дніпропетровської області надала суду заяву в якій прохала справу розглядати за її відсутності. Просить винести законне та обґрунтоване рішення з урахуванням висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Дійсно, позивача та відповідач перебували у шлюбу, який зареєстровано 20.02.2010 року та розірвано 06.04.2015 року, та мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 16 червня 2010 року, відповідний актовий запис №138, та копією рішення Першотравенського міського суду від 06.04.2015 року (справа №186/383/15-ц).

З акту обстеження умов проживання від 25.09.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом з позивачем та його матір`ю. В квартирі створено належні умови для проживання дитини.

Відповідно до довідки про отримання/неотримання аліментних платежів від 03.10.2024 року №82328 видану Петропавлівським відділом ДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області за період з 12.04.2023 року по 30.09.2024 року ОСОБА_2 сплачено на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 2010 р.н., аліменти в сумі 16 224,66 грн (за вересень 2023 року).

З висновку Органу опіки та піклування Шахтарської міської ради Дніпропетровської області про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача №568/0/2-25 від 25.02.2025 року встановлено, що за результатами розгляду на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини, які відбувалися 20.02.2025 року, прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Висновок обґрунтований тим, що неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до рішення Першотравенського міського суду від 29.09.2018 визначено місце проживання ОСОБА_6 разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Кира навчається у Першотравенському ліцеї №4. Згідно із характеристикою дитина зарекомендувала себе як дисциплінована, комунікабельна, старанна учениця, навчається в повну міру своїх сил. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно, активно бере участь у громадському житті класу. Кира скромна, весела, врівноважена, товариська, не схильна до шкідливих звичок. Батько приділяє достатньо уваги вихованню та навчанню доньки. Мати не підтримує зв`язок із класним керівником, за час навчання дитини в ліцеї батьківські збори не відвідувала. Відповідно до інформації КНП «Першотравенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 13.12.2024 № 01-38/563/24 ОСОБА_7 задекларована у сімейного лікаря. Вона регулярно відвідує сімейного лікаря разом із батьком і бабусею. Відповідно до акта оцінки потреб, складеного Першотравенським міським центром соціальних служб, ознак або чинників, що спричиняють складні життєві обставини дитини, не виявлено. Відповідно до акта обстеження умов проживання за місцем проживання ОСОБА_6 , складеного службою у справах дітей, у квартирі створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Житло забезпечене централізованим газо-, водо-, тепло-, електропостачанням та водовідведенням. У наявності необхідні меблі та побутова техніка. Для дитини є окрема кімната, спальне місце, постільна білизна, шкільне приладдя, письмовий стіл, сезонний одяг. Під час бесіди з неповнолітньою ОСОБА_8 стало відомо, що вона не заперечує проти позбавлення батьківських прав її матері ОСОБА_2 . Мати дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Вона не працює, аліменти на утримання дитини не сплачує, матеріальної допомоги не надає. ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

У частині сьомій статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

У частинах першій, другій та четвертій статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У статті 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Під час розгляду вказаної справи суд враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.

Зазначені правові висновки Верховний Суд виклав у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 23 грудня 2020 року у справі №522/21914/14 (провадження № 61-8179св19), від 22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12 (провадження № 61-14726св23), від 07 лютого 2024 року у справі № 455/307/22 (провадження № 61-16965св23).

Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19) зробив висновок, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Необґрунтоване (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька/матері до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23).

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 638/15336/18, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21, від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23).

Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22 (провадження № 61-10115св23) зазначив, що в розумінні приписів статті 206 ЦПК України суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову, якщо це суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до частин другої, третьої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. З огляду на викладені норми права заяву відповідача, в яких вона відмовлялася від батьківських прав на дитину та визнавала позов про позбавлення її батьківських прав, не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини. Отже, суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки у цій категорії справ визнання позову суперечить закону, а саме частині третій статті 155 СК України, та порушує інтереси дитини. Також Верховний Суд наголосив, що саме лише подання заяви про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження існування обставин, передбачених частиною першою статті 164 СК України для позбавлення батьківських прав.

Враховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення батьківських прав, дійшов висновку про те, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дітей на їх виховання, захист їх інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дітьми, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

Таким чином, суд повно та всебічно з`ясувавши обставини справи вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задоволенню не підлягають, оскільки відповідач виконує свої батьківські обов`язки з урахуванням життєвих обставин в яких опинилася сім`я, а також в діях матері не вбачається свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками.

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, - суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Шахтарської міської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав- відмовити.

Судові витрати залишити за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Шахтарський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя С.М. Демиденко