"30" вересня 2025 р. м.Житомир
Корольовський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді Шкирі В.М.,
за участю секретаря Сейко Л.В,
представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Вірьовкіна О.І.,
представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Борщ Ю.О., (в режимі відеоконференції)
представника законного представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - адвоката Звоненко О.О.,
розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі ОСОБА_5 , треті особі: орган опіки та піклувння Житомирської міської ради, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Слівінська О.Б., про визнання недійсним договору дарування квартири та скасування державної реєстрації, -
ВСТАНОВИВ:
29.10.2024 позивач ОСОБА_1 звернувася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування квартири та скасування державної реєстрації.
В подальшому суд залучив до участі у розгляді справи ОСОБА_5 , як законного представника дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а також орган опіки та піклувння Житомирської міської ради та приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Слівінська О.Б. (протокольна ухвала суду від 19.03.2025 а.с.200 т.1) .
В судове засідання від 28.08.2025 представник Органу опіки та піклування Житомирської міської ради не з`явився.
Розгляд справи було відкладено на 30 вересня 2025 року на 11 годину 00 хвилин.
Водночас в судове засідання призначене на 30.09.2025 представник Органу опіки та піклування Житомирської міської ради не з`явився.
Ухвала суду від 28.08.2025 (а.с.110 т.2) отримана - 29.08.2025 о 10:36:46 (а.с.116 т.2).
30.09.2025 від представника Органу опіки та піклування Житомирської міської ради - Служба (Управління) у справах дітей - Трохимчук О.М. на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проте така заява не скріплена підписом ЕЦП, та подана не упосіб передбачений ЦПК України у зв`язку з чим суд залишив її без розгляду.
При цьому представником систематично подаються заяви до суду, не в спосіб передбачений цивільно-процесуальним законодавством (ч.6ст.14 ЦПК України) .
Представник позивача вважав, що можна розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування, явка якого була визнана судом обов`язковою.
Представники відповідачів - адвокати О.Звоненко та Ю.Борщ заперечували вказуючи, що справа безпосередньо стосується інтересів дітей тому явка представника органу опіки та піклування є обов`язковою.
У зв`язку з цим суд розглянув питання щодо винесення окремої ухвали стосовно систематичної неявки представника орган опіки та піклувння Житомирської міської ради, зокрема і 30.09.2025 коли його явка до суду була визнана обов`язковою.
Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Предметом спору у цій справі є визнання недійсним договору дарування квартири та скасування державної реєстрації.
Власниками спірної квартири АДРЕСА_1 є неповнолітні діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які є відповідачами в особі їх законного представника- батька ОСОБА_5 .
Отже в силу положень ст.19 СК України участь органу опіки та піклування у справі є обов`язковою не тільки з огляду, що їх залучено до у часті у справі, а і з належним представленням в суді уповноваженою особою.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.
За приписами ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
При цьому суд зазначає, що особливості втілення принципу неприпустимості зловживання процесуальним правами в цивільному судочинстві, важливо наголосити на тому, що згідно з частиною четвертою статті 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів щодо запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Стаття 17 Конвенції забороняє знищення та надмірне обмеження прав і свобод, закріплених у Конвенції. Вона застосовується до держав, груп та окремих осіб. Водночас текст статті 17 Конвенції випливає зі статті 30 Загальної декларації прав людини (1948), згідно з якою ніщо у цій Декларації не може бути витлумачено як надання будь-якій державі, групі осіб або окремим особам права здійснювати будь-яку діяльність або вчиняти дії, спрямовані на знищення прав і свобод, викладених у цій Декларації. Еквівалентні положення до статті 17 Конвенції містяться також у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права (1966), який у статті 46 містить таку норму: ніщо у цьому Пакті не може тлумачитись як приниження значення постанов Статуту Організації Об`єднаних Націй і статутів спеціалізованих установ, що визначають відповідні обов`язки різних органів Організації Об`єднаних Націй і спеціалізованих установ щодо тих предметів, яких стосується цей Пакт; у статті 47 Американської конвенції з прав людини (1969): Комісія вважає неприйнятним розгляд будь-яких петицій або повідомлень, зокрема, якщо вони складені з очевидним порушенням встановлених вимог або значною мірою дублюють аналогічні петиції або повідомлення, що раніше розглядалися Комісією або іншою міжнародною організацією; у статті 54 Хартії основних прав Європейського Союзу (2000): ніщо у цій Хартії не може тлумачитись як право здійснювати будь-яку діяльність або вчиняти будь-які дії, спрямовані на порушення прав і свобод, викладених у цій Хартії, або на їх обмеження більшою мірою, ніж передбачено цією Хартією.
Окрім того, слід згадати Рекомендацію R(84)5 Комітету міністрів державам-членам щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення судової системи від 28 лютого 1984 року (Рекомендація R(84)5) та Рекомендацію R(95)5 Комітету міністрів державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних або комерційних справах від 7 лютого 1995 року (Рекомендація R(95)5). Зокрема, у Рекомендації R(84)5 констатується, що деякі норми судочинства, прийняті державами-членами, можуть стати перешкодою ефективного здійснення правосуддя, оскільки ними можуть іноді зловживати або маніпулювати для затягування судового розгляду; потрібно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш швидких форм судочинства та захистити їх від зловживань або затримок, зокрема, наділивши суд повноваженнями вести судочинство більш ефективно. У зазначеному міжнародному документі визначено такі принципи судочинства, спрямовані на вдосконалення судової системи: 1) судочинство зазвичай має складатися не більше ніж із двох судових засідань; суд повинен уживати заходів щодо того, щоб усі дії, необхідні для проведення другого засідання, застосовувалися своєчасно, не допускаючи затримки; 2) стосовно будь-якої сторони повинні застосовуватися санкції, якщо вона, отримавши судове повідомлення, не вчинить процесуальних дій у строки, встановлені законом або судом; 3) коли сторона подає явно необґрунтований позов, суд повинен мати повноваження приймати рішення у справі на основі спрощеної процедури і, якщо це необхідно, накладати на цю сторону штраф або виносити рішення про відшкодування збитків іншій стороні; 4) коли сторона під час судового розгляду поводиться недобросовісно та явно порушує процедуру з очевидною метою затягнути розгляд справи, суд повинен мати повноваження або негайно прийняти рішення по суті, або застосувати такі санкції, як, наприклад, накласти штраф, зобов`язати відшкодувати збитки або позбавити права на процесуальні дії; в особливих випадках суд повинен стягувати з адвоката судові витрати. У статті 4 Рекомендації R(95)5 визначено заходи щодо запобігання будь-яким зловживанням системою оскарження. Зокрема зазначається, що для запобігання будь-яким зловживанням системою або процедурою оскарження державам слід передбачити можливість прийняття деяких або всіх таких заходів: вимагати від осіб, які подають скаргу на ранньому етапі, подання розумних підстав для своїх скарг і вказівок використаних засобів правового захисту; дозволити суду другої інстанції відхиляти відповідно до спрощеної процедури (наприклад, без інформування про це іншої сторони) будь-які скарги, що видаються йому явно необґрунтованими, нерозумними або поданими з наміром дошкулити; у цих випадках суд також може впливати на особу за допомогою таких санкцій, як накладення штрафу; коли вимушені затримки виникають із вини однієї зі сторін, вимагати від цієї сторони покриття додаткових витрат, зумовлених затримкою.
Суд наголошує на тому, що загалом зловживання процесуальними правами в судовому процесі підриває не лише засади здійснення правосуддя, але і шкодить міжнародному іміджу України як правової держави. Крім того, вказує на те, що значна частина Рішень ЄСПЛ стосувалася саме питання зловживання процесуальними правами. Важливо, що у рішеннях ЄСПЛ уже сформувалася стала практика щодо порядку здійснення принципу неприпустимості зловживання процесуальними правами в судовому процесі.
З огляду на вищезазначене, Суд доходить висновку, що 1) у разі виявлення зловживання процесуальними правами суд зобов`язаний ужити заходів, спрямованих на попередження та/або протидію такому зловживанню, що зумовлено необхідністю: а) захисту процесуальних прав інших сторін, зокрема, щодо розгляду та вирішення справ у «розумні строки»; б) гарантувати дотримання всіма учасниками справи обов`язку виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; в) захисту довіри до суду, професійності та авторитету суддів; г) своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного встановлення всіх обставин справи, вирішення справи, а також винесення рішення за умови правильного застосування норм матеріального права, дотримання норм процесуального права; ґ) гарантувати виконання всіма учасниками судового процесу всіх процесуальних обов`язків, визначених законом або судом.
У частині другій статті 44 ЦПК України наведений перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, який, однак, не є вичерпним, оскільки суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер. При цьому вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесено на розсуд суду, що розглядає справу.
Зокрема, до проявів зловживання процесуальними правами в цивільному судочинстві належить неявка в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч.3 ст. 223 ЦПК України).
Суд враховує, що суспільна небезпека зловживання процесуальними правами в цивільному судочинстві полягає у тому, що дії (бездіяльність), які становлять зміст такого зловживання правом, спричиняють настання негативних наслідків, що можуть проявлятися для учасників справи у недосягненні судом завдань цивільного судочинства, визначених у частині першій статті 2 ЦПК України, та для суду та усієї судової системи - у зниженні рівня довіри до судової гілки влади, у поставленні під сумнів професійності та авторитету суддів.
У цій справі спірні правовідносини виникли стосовно визнання недійсним договору дарування квартири та скасування державної реєстрації.
Власниками спірної квартири АДРЕСА_1 є неповнолітні діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які є відповідачами в особі їх законного представника- батька ОСОБА_5 .
Та в силу положень ст.19 СК України участь органу опіки та піклування у справі є обов`язковою не тільки з огляду, що їх залучено до у часті у справі, а і з належним представленням в суді уповноваженою особою.
Представники відповідачів заперечують щодо розгляду справи без участі представника органу опіки та піклування.
Проте, органом опіки та піклувння Житомирської міської ради грубо порушено свої процесуальні обов`язки щодо забезпечення явки у судове засідання уповноваженого представника за викликом суду (явка якого була визнана судом обов`язковою) , що призвело до чергового відкладення судового розгляду та конфронтації між учасниками судового процесу.
Відповідно до частин 1, 10 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення (ч.5 ст.262 ЦПК України )
В даному конкретному випадку, порушення полягає в тому, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст.43ЦПК України учасники справи зобов`язаний з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.
Ухвалою суду від 28.08.2025 явка представника органу опіки та піклування Житомирської міської ради була визнанна судом обов`язковою (а.с.110 т.2) оскільки представник цього органу принаймні тричі не з`являвся до суду без поважних причин. При цьому, всі листи направлені представником цього органу на електронну пошту суду не містять підпису ЄЦП та не розглядалися судом бо подані не у спосіб передбачений ч.6 ст.14 ЦПК України.
Так, за приписами ч.6 ст.14 ЦПК України , органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.
Згідно п.5.5 розділу 5 Положення про Службу (управління) у справах дітей Житомирської міської ради затвердженого рішенням Житомирської міської ради № 1260 від 12.12.2018 Служба є юридичною особою
Отже, представник мав повідомляти суд про свої неявки та причини таких неявок через електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, як то передбачено ЦПК України, а не шляхом направлення на електронну адресу суду навіть без ЕЦП.
Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню (ч.6 ст.262 ЦПК України )
З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання (ч.7 ст.262 ЦПК України ).
Отже, вирішення питання щодо наявності правових підстав для постановлення окремої ухвали здійснюється виключно з ініціативи суду, хоч повідомлена сторонами інформація може бути прийнята до уваги.
Аналогічний висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 9901/144/21.
Аналіз положень статті 262 ЦПК України дає підстави для висновку, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
Цей висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 7 лютого 2019 року у справі № 800/500/16 та ухвалі від 18 березня 2019 року у справі № 200/4900/17.
Систематична неявка представника органу опіки та піклування Житомирської міської ради у судові засідання без поважних причин, особливо у справі, що стосуються інтересів неповнолітніх дітей, та неявка до суду коли вона була визначена обов`язковою (ухвала від 28.08.2025 (а.с.110 т.2 отримана 29.08.2025 о 10:36:46 (а.с.116 т.2) може бути кваліфікована як зловживання процесуальними правами. Таке зловживання не лише порушує принцип змагальності сторін та ускладнює встановлення істини у справі, але й підриває авторитет судової влади, нівелює довіру суспільства до правосуддя та перешкоджає своєчасному та ефективному розгляду справ. Необхідність забезпечення явки представника вказаного огану у судові засідання зумовлена їх особливим статусом, як представників інтересів дітей. На них покладається підвищена відповідальність за участь у судових процесах та,. Їх дії або бездіяльність мають прямий вплив на ефективність функціонування судової системи та дотримання принципів верховенства права.
Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради є самостійним виконавчим органом Житомирської міської ради, підзвітним та підконтрольним Житомирській міській раді, яка його утворила, підпорядкованим міському голові, виконавчому комітету Житомирської міської ради і в межах Житомирської міської об`єднаної територіальної громади забезпечує виконання покладених на Службу завдань.
Керуючись статями 2, 43, 260,262, 353 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Про вжиті заходи повідомити Корольовський районний суд м.Житомира не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.
Окрема ухвала набирає законної сили з моменту її підписання , проте, може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її отримання
Суддя В. М. Шкиря