Ухвала

19 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 562/1935/19

провадження № 61-9021cк25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 01 травня 2025 року у справі за позовом керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України до комунального підприємства «Здолбунівське реєстраційне бюро» Здолбунівської районної ради Рівненської області, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, повернення майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15 липня 2025 року через підсистему Електронний суд подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 01 травня 2025 року (повне судове рішення складено 02 травня 2025 року).

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, зокрема: звернутися до суду касаційної інстанції з заявою про поновлення строку, навівши поважні причини для поновлення строку та подавши відповідні докази; сплатити судовий збір за вимогою немайнового характеру у розмірі 3 073,60 грн, а за вимогами майнового характеру - самостійно визначити розмір судового збору (підтвердивши його розмір належними доказами) та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірного майна (протирадіаційних сховищ), але не менше 3 073,60 грн та не більше 1 075 760,00 грн.

Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 01 серпня 2025 року у серпні 2025 року надіслано до суду квитанцію про сплату судового збору на суму 3 073,60 грн. Щодо сплати судового збору ОСОБА_1 вказує, що як вбачається з позовної заяви - вона не містить вимоги майнового характеру, а лише містить вимогу щодо скасування державної реєстрації і позивачем було сплачено 1 921,00 грн судового збору. У зв`язку з наведеним судовий збір сплачений з наступних розрахунків: (1 921х2) х 0,8 = 3 073,60 грн.

Разом з тим, особою, яка подала касаційну скаргу, не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 01 серпня 2025 року в частині:

звернутися до суду касаційної інстанції з заявою про поновлення строку, навівши поважні причини для поновлення строку та подавши відповідні докази;

підтвердження розміру судового збору за вимогами майнового характеру належними доказами та сплати його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірного майна (протирадіаційних сховищ).

В ухвалі Верховного Суду від 01 серпня 2025 року було зазначено, що:

касаційна скарга подана з пропуском встановленого строку на касаційне оскарження і особа, яка подала касаційну скаргу, не порушує питання про його поновлення;

ураховуючи характер позову та клопотання у скарзі, за подання касаційної скарги розмір судового збору за вимогами: немайнового характеру (скасування рішення держаного реєстратора) становить 3 073,60 грн (1 921,00 грн * 200% * 1 вимогу немайнового характеру * 0,8); майнового характеру - (1,5 % ціни позову * 200% * 0,8), але не менше 3 073,60 грн та не більше 1 075 760,00 грн;

аналіз скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціни позову щодо вимог майнового характеру (повернення у власність держави протирадіаційних сховищ ІТМ-1, площею 1 164,6 кв. м, ІТМ-2, площею 1 151,8 кв. м, ІТМ-3, площею 1 110,6 кв. М), а тому неможливо встановити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру;

як наслідок особі, яка подала касаційну скаргу, за подання касаційної скарги за вимогою немайнового характеру необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3 073,60 грн, а за вимогами майнового характеру - самостійно визначити розмір судового збору (підтвердивши його розмір належними доказами) тасплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірного майна (протирадіаційних сховищ), але не менше 3 073,60 грн та не більше 1 075 760,00 грн.

Аналіз оскаржених судових рішень, які містяться в ЄДРСР свідчить, що позивачем заявлено, а судом задоволено позовні вимоги немайнового характеру (визнання протиправним та скасування рішення держаного реєстратора) та майнового характеру (повернення у власність держави протирадіаційних сховищ ІТМ-1, площею 1 164,6 кв. м, ІТМ-2, площею 1 151,8 кв. м, ІТМ-3, площею 1 110,6 кв. М).

Ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості (пункти 2, 9 частини першої статті 176 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) вказано, що:

«52. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

53. Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 162, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

54. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

55. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

56. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18)».

Таким чином, особі, яка подала касаційну скаргу, за подання касаційної скарги за вимогами майнового характеру слід самостійно визначити розмір судового збору (підтвердивши його розмір належними доказами - експертний висновок про оцінку майна, дані загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості майна, тощо) тасплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірного майна (протирадіаційних сховищ), але не менше 3 073,60 грн та не більше 1 075 760,00 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або сплачено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДР: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007; ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: Судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. У частині другій статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Аналіз матеріалів на усунення недоліків свідчить про наявність підстав для продовження строку на усунення недоліків. Тому суд, на підставі частини другої статті 127 ЦПК України, продовжує його для: надання права звернутися до суду касаційної інстанції з заявою про поновлення строку, навівши поважні причини для поновлення строку та подавши відповідні докази; доплати судового збору та надання документу, що підтверджує його сплату.

Керуючись статтями 120, 127, 260, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат