Справа № 366/2690/25
Номер провадження №2-о/366/87/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року селище Іванків

Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Гончарука О.П.,

при секретарі Іванової І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Іванків цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Голуб Тетяна Іванівна, заінтересована особа Іванківська селищна рада Вишгородського району Київської області про встановлення факту проживання, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернулась до Іванківського районного суду Київської області через свого представника адвоката Голуб Т.І. із заявою про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в с. Станишівка Вишгородського району Київської області в період з 18.11.1989 р. по 20.02.1990 р.

В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Мирне Бориспільського району Київської області. У 1989 р, після укладання шлюбу з ОСОБА_3 вона переїхала до с. Станішівка Вишгородського району Київської області на постійне місце проживання. Відповідно до Довідки №196 від 25.04.2025 р., виданої виконкомом Іванківської селищної ради, вона була зареєстрована за адресою село Станишівка Вишгородського (раніше Іванківського) району Київської області з 20.02.1990 року та по даний час. Відповідно до Трудової книжки НОМЕР_2 наявний запис, що заявниця 24.11.1989 р звільнена з роботи швачки Переяслав-Хмельницької швейної фабрики за угодою сторін. Після звільнення вона переїхала до села Станишівка Вишгородського району та почала працювати на підприємствах колишнього Іванківського району. 18.11.1989 р. було укладено шлюб з ОСОБА_3 та переїхала до нього в с. Станишівка Вишгородського району Київської області на постійне місце проживання. 01 квітня 2025 року в зв`язку із досягненням заявницею пільгового пенсійного віку, який передбачено ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона звернулась до відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з приводу призначення її пенсії. 10.04.2025 року заявниця отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області № 09 про відмову у призначенні її пенсії. Підставою відмови є відсутність підтвердженого факту проживання ( роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року протягом 3-х років. Згідно рішення період проживання заявника в зоні гарантованого добровільного відселення на 01.01.1993 р становить 2 роки 8 місяців 26 днів, що не дає право на зниження пенсійного віку. Після реєстрації шлюбу заявниця одразу переїхала в будинок, де проживав її чоловік в АДРЕСА_1 . Заявниця проживала в будинку, однак офіційно не була зареєстрована. Зареєструвалась заявниця у вказаному будинку лише 06.08.1990 р.

В підтвердження постійного місця проживання заявниці додано Довідку №254 від 30.05.2025 р., виданої виконкомом Іванківської селищної ради, в якій визначено, що чоловік заявниці, ОСОБА_3 , 1969 р.н., з 01.04.1986 року та по даний час зареєстрований та проживає за адресою село Станишівка Вишгородського (раніше Іванківського) району Київської області.

Заявниця має посвідчення громадянки, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) Серія НОМЕР_3 від 07.02.1994 р. та наявне у заявника посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії підтверджує факт проживання на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років.

Таким чином, Законом №796-ХІІ передбачено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

Тобто, питання проживання позивачем не менше трьох років у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 вирішувалось при наданні статусу потерпілої особи.

Отже, отримання заявницею вказаного посвідчення у 1994 році також є підтвердженням її постійного проживання станом на 1 січня 1991 р. не менше трьох років в зоні гарантованого добровільного відселення.

Підтвердженого факту постійного проживання в селище Іванків Вишгородського району Київської області в період з 18.11.1989 р. по 20.02.1990 р. заявниці потрібно для підтвердження дійсного проживання у зоні гарантованого добровільно відселення та для отримання різного роду пільг.

Встановлення юридичного факту, а саме факту постійного проживання заявниці в с. Станишівка Вишгородського району Київської області в період з 18.11.1989 р. по 20.02.1990 р. не пов`язане з вирішенням спору про право, а лише породжує для заявника юридичні наслідки.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 26 серпня 2025 року заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судове засідання представник заявника адвокат Голуб Т.І. звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі та без участі заявника, заявлені вимоги підтримує повністю, просять задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, спір вирішити на розсуд суду.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Мирне Бориспільського району Київської області, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 виданого Іванківським РВ ГУ МВС України в Київській області від 27 травня 1996 року.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 16 листопада 1989 року, убачається що 18 листопада 1989 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Мирненської с/ради народних депутатів Бориспільського району Київської області, актовий запис 25.

Відповідно до довідки №196 від 25.04.2025 р., виданої виконкомом Іванківської селищної ради, заявниця була зареєстрована за адресою село Станишівка Вишгородського (раніше Іванківського) району Київської області з 20.02.1990 року та по теперішній час.

З наданої суду трудової книжки серії НОМЕР_6 убачається, що ОСОБА_5 з 18.09.1989 року по 24.11.1989 р звільнена з роботи швачки Переяслав-Хмельницької швейної фабрики за угодою сторін.

Згідно довідки №254 від 30.05.2025 р., виданої виконкомом Іванківської селищної ради, ОСОБА_3 , 1969 р.н., про те, що він з 01.04.1986 року по даний час зареєстрований і проживає за адресою: с.Станішівка, Вишгородського району, Київської області на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, внаслідок Чорнобильської АЕС в 1986 році.

Заявниця ОСОБА_1 має посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням потерпілої від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_3 від 07.02.1994р.

Відповідно до п. 5 ч. 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою КМУ « 551 від 11.07.2018 р. - потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, і таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії Б зеленого кольору.

Видане позивачу посвідчення не визнавалось недійсним, а наданий заявнику статус не скасований, тобто відсутні підстави ставити під сумнів наданий заявнику статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Отже, наявне у заявника посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії підтверджує факт проживання на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років.

Таким чином, Законом №796-ХІІ передбачено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

Тобто, питання проживання позивачем не менше трьох років у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 вирішувалось при наданні статусу потерпілої особи.

Отже, отримання заявницею вказаного посвідчення у 1994 році також є підтвердженням її постійного проживання станом на 1 січня 1991 р. не менше трьох років в зоні гарантованого добровільного відселення.

Підтвердженого факту постійного проживання в селище Іванків Вишгородського району Київської області в період з 01.09.1986 р. по 27.12.1997 р. заявниці потрібно для підтвердження дійсного проживання у зоні гарантованого добровільно відселення та для отримання різного роду пільг.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в письмових поясненнях підтвердили той факт, що ОСОБА_1 постійно проживає з 1986р. та по цей час за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлення юридичного факту, а саме факту постійного проживання заявниці в с.Станишівка Вишгородського району Київської області в період з 18.11.1989р. по 20.02.1990р. не пов`язане з вирішенням спору про право, а лише породжує для заявника юридичні наслідки.

В іншому порядку, окрім судового встановити зазначений факт заявниця не взмозі.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, визначено перелік справ по встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тобто у даній частині ст. 256 ЦПК України, ідеться про умови, за яких можливе встановлення інших юридичних фактів, крім тих, які перераховані у ч. 1 у порядку ст. 256 ЦПК. До таких умов віднесено:

1) встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права;

2) якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

-чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі викладеного, керуючись статтями76-81,83,258-259,263-268,273,293,315,319,354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в с. Станишівка Вишгородського району Київської області в період з 18.11.1989 р. по 20.02.1990 р.

Судові витрати залишити за заявником.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.П. Гончарук