Провадження № 2/727/124/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Гавалешка П.С.

при секретарі Бринзилі Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ТОВ «Споживчий центр» (надалі - Кредитодавець) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник) 25.03.2024 року укладено Кредитний договір (оферти) № 25.03.2024-100000376.

Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 14000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 25.03.2024, строком на 42 дні з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 05.05.2024 року.

Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі.

В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 05.05.2024 року, утворилась заборгованість у розмірі 27720 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 14000 грн., по процентам в розмірі 13720 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр», а тому позивач просить суд позов задовольнити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.10.2024 року відкрито провадження у справі. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача спрямував до суду відзив, в якому зазначив, що із позовними вимогами Позивача не погоджується у повному обсязі, так як позивач особисто не проходила авторизацію на офіційному сайті ТОВ «Споживчий центр», не укладала (не підписувала) електронний договір кредиту, не бажала та не отримувала на власні карткові рахунки будь-яких кредитних коштів Позивача, а також вчасно (до моменту дізнання про звернення Позивача із позовом до суду) звернулась до ТОВ «Споживчий центр» та органів поліції з повідомленням про вчинення злочину, зокрема незаконного заволодіння та використання її персональних даних шахрайським способом.

Як зазначено Позивачем, 25 березня 2024 року між останнім та начебто Відповідачем було укладено кредитний договір № 25.03.2024-100000376, за яким Позивач зобов?язався надати Відповідачу кредит у сумі 14000 грн.

Повідомляють суду, що 25 березня 2024 року Відповідач взагалі не проходила процедуру авторизації на сайті Позивача задля укладення електронного кредитного договору, а також не надавала будь-яких персональних даних, зокрема номерів банківських карток для перерахунку їй кредитних коштів.

Відповідач взагалі не отримувала на відкриті на її ім?я банківські рахунки будь-які кредитні кошти Позивача.

Зокрема, 25 березня 2024 року невстановлена особа, шляхом використання персональних даних Відповідача, здійснивши авторизацію на сайті ТОВ «Споживчий центр», уклала кредитний договір з Позивачем від імені Відповідача на суму 14000.00 гривень.

Відповідач прибула до офісу Позивача у м. Чернівці, з метою повідомлення про факт незаконного заволодіння її персональними даними та як наслідок оформлення з ТОВ «Споживчий центр» від її імені кредитних правовідносин без відома та бажання останньої, а також вказала, що не здійснювала вхід на сайт фінансової компанії, не проходила авторизації, і як наслідок не отримувала в кредит жодних коштів.

У свою чергу, працівники Позивача повідомили, що нічим допомогти не можуть і те, що Відповідач в будь-якому випадку повинна повернути борг, а також має право на звернення до поліції.

Відтак, 12 червня 2024 року Відповідач знову повернулась до приміщення Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області, де залишила заяву-звернення про кримінальне правопорушення. Вказане звернення було зареєстровано за талоном-повідомлення ЄО № 30706.

У відповідності до талону-повідомлення ЄО, звернення було зареєстровано по наступному факту, «12.08.2024 о 12:32 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12.08.2024 о 12:30 за адресою: АДРЕСА_1 , Заявниця повідомила що невідомі особи, шахрайським шляхом відкрили кредит на ім?я заявниці в кредитній спілці "Швидко гроші" Картку збережено із запізненням через збій ІТС ІПНП».

Проте, з моменту звернення Відповідача до ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області, а також здійснення телефонних дзвінків до Позивача, уповноважені особи ТОВ «Споживчий центр» не вчиняли ніяких дій з приводу повернення коштів отриманих шахрайським способом або ініціювання перевірки органами поліції шляхом відкриття та внесення відомостей до ЄРДР.

Відповідач переконана, що Позивач при наданні можливості для реєстрації та оформленні кредитного договору на власному сайті, не дотримався встановленої законом процедури щодо автентифікації особи, яка здійснює реєстрацію та виявляє бажання укласти договір позики, чим допустив укладення договору кредиту на ім?я Відповідача третьою особою, шляхом шахрайських дій.

В даному випадку третя особа, діючи не від свого імені, шляхом зловживання довірою, та введення в оману Позивача, уклала кредитний договір на ім?я Відповідача, поклавши на останню зобов?язання по поверненню фактично не отриманих коштів.

Позивач зазначає, що авторизація на сайті Відповідача, здійснюється шляхом надсилання на номер мобільного телефону та електронної адреси СМС повідомлення з метою підтвердження авторизації.

Відповідач переконана, що в матеріалах кредитного договору відсутні відомості щодо того, що Відповідач зареєстрований на сайті Позивача за її діючим номером телефону; відсутня заповнена Відповідачем заявка на отримання коштів, відсутні докази того, що саме Відповідачем було застосовано будь-яким способом ідентифікатор (СМС повідомлення із кодом), як і докази отримання останньою будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора. Також відсутні відомості, що Відповідач укладала та підписувала договір позики (кредиту) за допомогою електронного підпису.

Крім того, доказів, які б підтверджували, що сума позики (кредиту) була зарахована на рахунок, що належить саме Відповідачу взагалі не має.

У відповідача є власний банківський рахунок на який 25.03.2024 р. грошові кошти в сумі 14000 грн. не надходили.

Враховуючи все наведене вище, та те, що Позивач не вжив заходів реагування на повідомлення Відповідача про неотримання нею будь-яких коштів та наявності ознак злочину, остання також скерувала до Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області заяву про вчинення злочину за ознаками ст.ст. 182 та 190 КК України.

Тому на підставі вищевикладеного просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 25.03.2024 р.; 2) подання відповідачем Заявки кредитного договору №25.03.2024-100000376 (кредитної лінії) від 25.03.2024 р.; 3) надсилання відповідачем Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №25.03.2024-100000376 (кредитної лінії) від 25.03.2024 р.

Таким чином, було укладено Кредитний договір №25.03.2024-100000376 від 25.03.2024 р. у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової.

Стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останнім, як фінансовий у Заявці від 25.03.2024 р. - НОМЕР_1.

Відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами.

Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується Квитанцією від 25.03.2024 р., яка є первинним бухгалтерським документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу.

Відтак, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою еквайрингу - Liqpay. Відтак, квитанція і є первинним бухгалтерським документом.

Доказів наявності відкритого кримінального провадження, будь-яких інших належних доказів на підтвердження своїх аргументів щодо факту шахрайських дій, відповідачка не надала.

Тому просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак його представник надала суду заяву, в якій просила суду відмовити в задоволенні позовних вимог та розглянути справу в їх відсутності.

Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як слідує з матеріалів справи між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 25.03.2024 року укладено Кредитний договір (оферти) № 25.03.2024-100000376.

Відповідно до умов кредитного договору № 25.03.2024-100000376 від 25.03.2024 р Позичальнику надається Кредит на наступних умовах : 1. Дата надання/видачі кредиту - 25/03/2024; 2. Сума Кредиту: 14000 грн. 00 коп. 3. Строк, на який надається Кредит - 42 днів з дати його надання.; 4. Дата повернення (виплати) кредиту - 05/05/2024; 5. Первинний період користування Кредитом - 14 днів з дня його надання (надалі - "первинний період"); 6. Черговий період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду (надалі - "черговий період") 7. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 14 днів з дня отримання чергового Траншу включно. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 8. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім періоду застосування процентної ставки "Економ". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 9. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 2.33% = (13720.00/14000)/42 х 100%. 10. Проценти (економічна сутність - плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти . Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_2.

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 25.03.2024-100000376 від 25.03.2024 року, заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору № 25.03.2024-100000376 від 25.03.2024 року станом на 05.05.2024 року, у розмірі 27720 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 14000 грн., по процентам в розмірі 13720 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 25 березня 2024 р. по 05 травня 2024 р.

Пропозиція про укладення кредитного договору (оферти), заявка від 25.03.2024 року, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент), а також додаток до анкети позичальника згідно якого позичальник надав свої контактні дані, підписані електронним підписом, з використанням одноразового ідентифікатора Е745.

Згідно витребуваної судом інформації ТзОВ «Споживчий центр» зазначено, що при проходженні автентифікації (введенні пароля до інтернет-банкінгу, обраного відповідачем та підтвердження надання даних через систему BankID від абонента-ідентифікатора позивачу), було встановлено особу відповідача шляхом отримання відповідних даних. Відповідачем ОСОБА_1 25.03.2024 за допомогою одноразового ідентифікатора - E745 отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону НОМЕР_1 , який вказаний при його ідентифікації на сайті підписано Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформовану на сайті Кредитора - https://sgroshi.com.ua. У позивача наявна інформація про операційну систему, з якої здійснювався вхід - Android OS, а також інформація про використання браузера "Firefox" під час входу на сайт. Стосовно логіну та паролю, повідомляють, що логіном під час ідентифікації користувача на сайті є його фінансовий номер телефону, який позичальник вказує самостійно, що також відображено в кредитному договорі, а саме - НОМЕР_1. Пароль позичальника не зберігається в системі Позивача в первинному вигляді, а лише як зашифровані дані, які неможливо розшифрувати.Щодо рахунку на який було перераховано кошти з кредитним договором повідомляють наступне, у ОСОБА_1 , в особистому кабінеті зареєстровані наступний картковий рахунок - : НОМЕР_2 . Інформація щодо встановлення особи отримувача коштів по відповідному рахунку, що наявний в матеріалах справи, відноситься до категорії інформації, що захищена банківською таємницею. Враховуючи той факт, що Позивач не є банківською установою, останній не мав повноваження на отримання відповідної інформації.

Судом встановлено також, що в анкетних даних ОСОБА_1 зазначений телефон НОМЕР_3 , а для підписання та укладання договору введений код з смс, який був відправлений на фінансовий номер телефону НОМЕР_4 .

Згідно системи Liqpay, відбулася видача коштів за кредитним договором № 25.03.2024-100000376 від 25.03.2024 року, номер платежу ; дата 25.03.2024 року; отримувач: картка/рахунок НОМЕР_5 ; сума 14000 грн, призначення платежу видача за договором № 25.03.2024-100000376.

Згідно витребуваної інформації з АТ КБ «Приватбанк» судом встановлено, що на номер картки НОМЕР_6 було здійснено зарахування переказу 25.03.2024 р. о 07.39 на суму 14000 грн. Проте позивачем не доведено факту належності даної картки саме ОСОБА_1 .

З наданих виписок відповідачем по карткам № НОМЕР_7 та № НОМЕР_8 , що належать ОСОБА_1 не вбачається зарахування 25.03.2024 року коштів у сумі 14000 грн.

12 червня 2024 року Відповідач звернулася до Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області, де залишила заяву-звернення про кримінальне правопорушення. Вказане звернення було зареєстровано за талоном-повідомлення ЄО № 30706.

Згідно витребуваної інформації з ПрАТ «Київстар» судом встановлено, що електронні комунікаційні послуги по телефонному номеру НОМЕР_4 станом на 25 березня 2024 року надавались на умовах передплаченої форми обслуговування ПрАТ «Київстар» знеособлено (анонімно), без укладання письмового договору або реєстрації, відповідно до "Порядку ідентифікації кінцевих користувачів послуг", затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв?язку від 07.12.2022 р. № 235 та за жодною особою номер зареєстрований не був.

Отримання вхідних та здійснення вихідних телефонних дзвінків, а також відправлення СМС-повідомлень номером телефону НОМЕР_4 в період часу з 05 год. 00 хв. по 23 год. 30 хв. 25.03.2024 року комунікаційним обладнанням ПрАТ «Київстар» не зафіксовано.

Згідно інформації про з?єднання (вхідні СМС-повідомлення та користування послугою доступу до мережі Інтернет) телефонного номеру НОМЕР_4 , з прив?язкою до базових станцій, які були зафіксовані комунікаційним обладнанням ПрАТ «Київстар» в період часу з 05 год. 00 хв. по 23 год. 30 хв. 25.03.2024 року є Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг.

Судом встановлено також, що єдиним мобільним номером телефону, яким користується ОСОБА_1 з 2008 року по день розгляду даної справи судом, є номер: НОМЕР_3 (Vodafone-Ukraine), що узгоджується із скрін-шотом екрану мобільного телефону зробленого з мобільного додатку «My Vodafone», який встановлено на телефон відповідача.

Також згідно письмових пояснень свідків, а саме подруг позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено, вони підтверджують факт перебування ОСОБА_1 25 березня 2024 року на території м. Чернівці, що вказує на не можливість укладення нею спірного кредитного договору за допомогою номеру телефону НОМЕР_4 , оскільки він був використаний на території м. Кривий Ріг.

Свідок ОСОБА_2 вказує про своє перебування ввечері 25.03.2024 року у гостях в ОСОБА_1 у м. Чернівці, що підтверджується скріншотом екрану мобільного телефону переписки у Вайбері, а свідок ОСОБА_3 вказує про те, що протягом дня (25.03.2025 року) вона разом із матір?ю та молодшою сестрою перебували у м. Чернівці, що підтверджується відеозаписом з оптичного диска доданого до матеріалів справи.

Тому на підставі вищевикладеного, в даній справі відсутні докази того, що саме відповідач будь-яким способом застосувала ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме відповідачем цього одноразового ідентифікатора, а також відсутні докази реєстрації відповідача у інформаційно - телекомунікаційній системі, відсутні докази отримання саме відповідачем коштів згідно з спірним кредитним договором.

Позивач не надав будь - яких доказів щодо вказаних обставин, не довів, що банківська картка, на яку було перераховано кошти належить відповідачу.

Відповідно до ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» та п. 2.1.3. Правил, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12 вказаного закону передбачено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Кодексу, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі.

Встановлено, що оспорюваний правочин було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Проте, лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі №501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі №577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі №759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі №176/1445/22, від 06 вересня 2023 року у справі №686/30030/21.

У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц вказано, що «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходив з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

У постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16 ц вказано, що «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог банку.

Також у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16 (провадження № 61-17629св18) зазначено, що «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції».

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 зазначено, що «саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

Отже, на переконання суду, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження надання та отримання відповідачем кредитних коштів згідно вищевказаного кредитного договору.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За відсутності доказів надання відповідачу та отримання нею кредитних коштів вимоги позивача про стягнення з відповідача кредиту та відсотків є безпідставними, а тому у позові необхідно відмовити.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, суд покладає судові витрати, понесенні позивачем, на останнього.

Керуючись ст. 76, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя П.С. Гавалешко