Провадження № 22-ц/812/31/25 Суддя першої інстанції Соловйов О.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 жовтня 2025 року м. Миколаїв Справа № 485/1199/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Крамаренко Т.В.,

при секретарі судового засідання Лівшенку О.С.,

за участю представниці відповідача Миргородової О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця ОСОБА_2 , на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2023 року, повний текст якого складено 28 серпня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Соловйова О.В., в залі судового засідання в м. Снігурівка, за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, вимоги якого збільшив в подальшому, до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» (далі АТ «Укрзалізниця») визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтовував тим, що з 2020 року ОСОБА_1 працював в воєнізованій охороні Одеської залізниці. Наказомвід 27 липня 2021 року № 165-ос дію його трудового договору припинено та звільнено з посади старшого стрільця 4 розряду Стрілецької команди з профілактичної роботи на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України за відмову від продовження роботи через зміну істотних умов праці.

Позивач не погоджувався зі звільненням, посилаючись на те, що його не було повідомлено, які зміни повинні відбутися та його мали перевести на іншу посаду з пониженням, але нові посадові інструкції не були надані, тому фактично вважав, що було скорочення штату і його необхідно звільняти за частиною 1 статті 40 КЗпП України, але для цього не була дотримана передбачена законом процедура, в тому числі й не було згоди профспілкової організації.

Зазначив, що в травні 2021 року до команди по електронній пошті надійшов проект наказувід 30 квітня 2021 року № 181 про зміну штатного розпису та виведення посад із штату, який не мав ані підпису, ані печатки товариства. Зважаючи на незгоду багатьох працівників з його змістом, вони вважали що вказаний наказ не буде прийнято та підписано. В наступному відповідачем винесено ще один наказ від 11 травня 2021 року № 193, яким змінено істотні умови праці, а саме розмір премії, в якому також відсутня печатка. 27 травня 2021 року позивачу та його колегам надали листи, в яких, з посиланням на накази № 181 та № 193, їм повідомили про зміну істотних умов праці з 15 липня 2021 року, це повідомлення також не мало печатки. Оскільки належним чином завірені накази з підписом та печаткою їм так і не надали для ознайомлення, вважав що після переговорів з профспілкою, взявши до уваги незгоду працівників, вказані накази не будуть винесені, а в разі їх помилкового винесення, скасовані.

Відповідно до змісту проекту наказу № 181 його переведено з посади стрільця 4 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи по Херсонському та Миколаївському регіонах НОР-1 на посаду стрільця 4 розряду стрілецької команди охорони вантажів і об`єктів ст. Миколаїв НОР-4. А отже при переведенні змінюється профілювання команди, а саме: з команди профілактичної роботи на команду з охорони вантажів і об`єктів та прив`язка до місцевості - Херсонський та Миколаївський регіон НОР-1 на ст. Миколаїв НОР-4. При цьому, нові посадові інструкції, об`єм завдань, які покладаються на команду з охорони вантажів та об`єктів, посадові інструкції працівників цієї команди йому не надавались. Професійні обов`язки з профілактичної роботи та команди охорони вантажів і об`єктів кардинально відрізняються і фактично відбувається зміна службових обов`язків, об`єму робіт та завдань, тому вважав, що відбувалось саме переведення. Згоду на переведення його на іншу посаду він не надавав. Отримавши проєкт наказу № 181 він письмово зазначив, що не згоден. Також вказав, що відповідно до проєкту наказу № 181 у НОР-1, в якому він раніше працював, були вакансії для стрільця 4 розряду стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів, але йому перейти на цю посаду запропоновано не було та переведено до НОР-4. При цьому, жодних записів у трудовій книжці зроблено не було, у картці форми № П-2 він підпис не ставив. Вважає його переведення на підставі наказу від 30 квітня 2021 року № 181, є незаконним та таким, що здійснено з порушенням вимог КЗпП України та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Також позивач зазначив, що з листа від 27 травня 2021 року, яким його повідомлено про зміни до істотних умов праці, не зрозуміло, які саме істотні умови праці відбуваються. З наведеної у листі таблиці можливо зробити висновок лише про розмір премії на новому місці роботи, а графа щодо показника на попередній посаді не заповнена. Крім того, є не зрозумілим, який розмір премії мається на увазі, не більше зазначеного показника або це є постійний розмір не залежний від місяця та показників. Таким чином позивач як працівник не мав можливості зрозуміти, які саме зміни відбуваються, а отже і прийняти рішення щодо згоди або незгоди продовжувати працювати.

Разом з тим, лист відповідача датовано 27 травня 2021 року, в якому зазначено що зміна істотних умов праці відбудеться 15 липня 2021 року, тоді як про зміну істотних умов праці працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці, тобто відповідачем пропущено вказаний строк.

Крім цього в листі міститься посилання на наказ від 30 квітня 2021 року № 181, згідно з яким відбувається саме зміна штатного розпису та виведення посад і штату, відповідно до якого частина працівників переводиться до інших відділів, а частина вивільняється. Позивач зазначив, що не зрозумілим є, які саме зміни в організації виробництва і праці відбуваються та що стало підставою для начебто змін істотних умов праці. Якщо мало місце виведення одиниць зі штатного розпису, тобто фактичне скорочення, при цьому він не був би згоден з переведенням на нове місце, то, на думку позивача, його мали б звільнити на підставі частини першої статті 40 КЗпП України. Окрім цього, при переведенні та подальшому звільненні не взято до уваги, що він є членом профспілки.

27 серпня 2021 року позивач звертався з вказаним позовом до Снігурівського районного суду Миколаївської області з дотриманням строків звернення до суду. Ухвалою суду від 28 серпня 2021 року позивачу було відмовлено у відкритті провадження по справі у зв`язку із зазначенням неналежного відповідача.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд поновити строк звернення до суду. Визнати незаконним та скасувати наказ № 165-ос від 27 липня 2021 про звільнення з посади стрільця 4 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи по Херсонському та Миколаївському регіонах. Поновити ОСОБА_1 на посаді стрільця 4 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи по Херсонському та Миколаївському регіонах. Стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом до АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця Акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Одеський загін воєнізованої охорони» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що у відповідача відбулись зміни в організації виробництва і праці, що мало наслідком зміну істотних умов праці позивача. Така зміна істотних умов праці для ОСОБА_1 полягала у зміні його підпорядкованості як старшого стрільця 4-го розряду стрілецької команди з профілактичної роботи по Херсонському та Миколаївському регіонах на старшого стрільця 4-го розряду стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів станції Миколаїв. При зміні істотних умов праці, посада, яку обіймав позивач, залишилася у штатному розписі, але змінилися умови трудового договору, зокрема й оплата праці, що включило зміну розміру ставок премій. Звільнення позивача відбулось внаслідок його небажання працювати у змінених умовах праці, про що він власноруч підписав заяву із відмовою. Позивача було звільнено з роботи через два місяці після повідомлення про зміну істотних умов праці.

Суд першої інстанції вказував, що зміна одного структурного підрозділу товариства в інший без скорочення штату не є підставою вважати, що відбулося скорочення штату чи структурного підрозділу.

Нові умови праці, які передбачали роботу позивача на посаді старшого стрільця 4-го розряду стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів станції Миколаїв, були викликані необхідністю раціоналізації робочих місць і запобігання непродуктивних фінансових витрат.

Не погодившись з рішення суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі.

ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу мотивував тим, що судом першої інстанції залишено без уваги незаконність дій відповідача щодо звільнення ОСОБА_1 , що підтверджено доказами, які наявні в матеріалах справи, але були неправильно оцінені судом, що призвело до хибного висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Крім того відповідачем порушено строк попередження про зміну умов та оплати праці без роз`яснення усіх змін в умовах праці, які відбудуться, та без ознайомлення з посадовою інструкцією за іншою посадою. Вказане позбавило можливості позивача прийняти рішення щодо згоди або відмови продовжувати працювати.

Також відповідачем не вірно обрано підставу для звільнення ОСОБА_1 , оскільки фактично відбулося скорочення штату, а тому його мали звільнити на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, для чого потрібна згода профспілкового комітету, яка не мала місця.

Від АТ «Укрзалізниця» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В своєму відзиві відповідач зазначав, що доводи скарги є необґрунтованими, а сама скарга не підлягає задоволенню. Звільнення позивача відбулося з дотримання вимог закону, і підстав вважати, що ОСОБА_1 повинно було бути звільнено за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, немає, так як чисельність штату працівників не скорочувалась.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2023 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25 вересня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Миколаївського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В своїй постанові Верховний Суд зазначає, що апеляційний суд не звернув уваги, що: законодавець імперативно визначив необхідність здійснювати відхилення доводу (аргументу) апеляційної скарги, з яким апеляційний суд не погоджується; не вирішив питання про зупинення провадження у справі для отримання згоди або відмови у наданні згоди профспілки Одеського загону воєнізованої охорони на звільнення працівника (позивача), та зробив передчасний висновок залишення без змін рішення суду першої інстанції. Тому постанову суду апеляційної інстанції слід скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог статті 417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

На виконання вищезазначених вимог суду касаційної інстанції ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року зобов`язано профспілковий комітет Одеського загону воєнізованої охорони регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» надати рішення про наявність чи відсутність згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади старшого стрільця 4 розряду команди з профілактичної роботи Херсонського та Миколаївського регіону виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» за відмову працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці за пунктом 6 статті 36 КЗпП України.

Провадження у справі зупинено до отримання рішення профспілкового комітету Одеського загону воєнізованої охорони регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» про наявність чи відсутність згоди на звільнення ОСОБА_1

29 серпня 2025 року на адресу Миколаївського апеляційного суду надійшла виписка з протоколу від 20 серпня 2025 року № 188 засідання профспілкового комітету.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15 вересня 2025 року відновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця ОСОБА_2 , на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2023 року та призначено цивільну справу до розгляду в апеляційній інстанції на 07 жовтня 2025 року о 10.30 год.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представниці відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 12 березня 2020 року ОСОБА_1 прийнято на роботу в якості стрільця 4-го розряду стрілецької команди з профілактичної роботи Херсонського та Миколаївського регіону виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» із випробувальним терміном. У заяві про прийняття на роботу ОСОБА_1 погодився з умовами праці.

Стрілецькі команди з профілактичної роботи складалися з чотирьох команд в залежності від регіону (Одеський, Шевченківський, Знам`янський, Херсонський і Миколаївський) та разом з трьома стрілецькими командами швидкого реагування входили до складу Одеського загону воєнізованої охорони регіональної філії «Одеська залізниця». Стрілецька команда з профілактичної роботи складалася зі стрільців різних розрядів (3, 4 або 5 розряду) і очолювалася начальником команди та його заступником, а в залежності від регіону начальником групи. Стрілецькі команди зі швидкого реагування очолювалися начальником команди та начальниками відділення.

Зазначені стрілецькі команди утворені на підставі наказу по підприємству від 17 липня 2018 року № 267-Н/од

У 2020-2021 роках на підприємстві проведено аудит їх діяльності з метою тестування ефективності контрольного середовища СП «Служба воєнізованої охорони» та її виробничих підрозділів регіональної філії «Одеська залізниця», виявлення недоліків у роботі та у відповідних бізнес-процесах, та за його результатами 26 лютого 2021 року складено меморандум.

У меморандумі встановлено, що витрати на утримання стрілецьких команд та їх роботи є більшими, ніж ефективність їх роботи, яка складає лише 7,6 %. Внаслідок чого зроблено висновок, що прийняття управлінських рішень товариства зі створення стрілецьких команд призвело до погіршення фінансового стану АТ «Українська залізниця» і витрачені кошти на утримання цих команд ефективніше було залучити на інші цілі з ремонту рухомого складу або об`єктів інфраструктури тощо.

За наслідками проведеного аудиту в АТ «Українська залізниця» прийняті відповідні рішення, на підставі яких регіональною філією «Одеська залізниця» видано наказ від 30 квітня 2021 року №181 про внесення змін до штатних розписів виробничих підрозділів служби воєнізованої охорони та зміни і доповнення до нього за наказом від 11 травня 2021 року № 193, за якими з 15 липня 2021 року зі штатного розпису Одеського загону вилучені усі штатні одиниці стрільців та з цієї ж дати їх введено в штатні розписи Одеського, Знам`янського та Херсонського загонів воєнізованої охорони регіональної філії «Одеська залізниця», скорочені посади командного складу.

За додатком № 3 до цього наказу визначено перелік посад, за якими дія трудових договорів продовжена у складі виробничих підрозділів служби воєнізованої охорони, зокрема ОСОБА_1 , як стрільцю 4 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи по Херсонському та Миколаївському регіонах НОР-1, запропоновано продовжити роботу на посаді стрільця 4 розряду стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів станції Миколаїв НОР-4.

ОСОБА_1 ознайомлено з усіма наказами, де він у відомості та листі ознайомлення 10 та 14 травня 2021 року зазначив про свою незгоду стосовно роботи на новій посаді.

27 травня 2021 року ОСОБА_1 вручено лист повідомлення про реорганізацію стрілецької команди підприємства та зміну істотних умов праці та її оплати за посадою стрільця 4 розряду стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів станції Миколаїв НОР-4, на якій йому запропоновано продовжити роботу. Роз`яснені права робітника у відповідності до статті 32 КЗпП України та необхідність прийняття рішення про продовження трудового договору протягом двох місяців. Попереджено про наслідки відмови від продовження трудового договору в нових умовах з наступним звільненням за пунктом 6 статті 36 КЗпП України.

В цей же день, 27 травня 2021 року ОСОБА_1 поставлений підпис про ознайомлення з листом-повідомленням.

У цьому листі, крім зменшення показників роботи та відповідного преміювання за роботу, вказано на зміну обов`язків за новою посадою, а саме замість попередження випадків розкрадання вантажів по філії вказано на роботу по забезпеченню схоронності вантажів в парку станції та на шляху прямування, дотримання перепусткового режиму на охоронюваному об`єкті, здійснення заходів по забезпеченню належного утримання та використання закріпленої табельної зброї та дотримання виробничої дисципліни та внутрішнього розпорядку.

Із наданої до суду копії робочої інструкції стрільця 4 розряду стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів станції, слідує, що код професії 5169 залишився без змін, але змінилися завдання та обов`язки на відміну від обов`язків стрільця 4-го розряду стрілецької команди з профілактичної роботи, зокрема, проводити огляд вантажів, виявлення несправності вагонів, контейнеровозів і контейнерів, прийняття під охорону вантажів, ведення відповідної документації, слідкування щоб вагони на спеціальних коліях були закріплені гальмовими башмаками, колії їх відстою були огороджені встановленими на залізниці сигналами тощо.

В той же час посадова інструкція стрільця 4-го розряду стрілецької команди з профілактичної роботи передбачала виконання стрільцем завдань щодо попередження розкрадання та пошкодження майна філії, здійснення профілактичних заходів тощо.

Наказом від 27 липня 2021 року № 165-ос ОСОБА_1 звільнений з посади старшого стрільця 4-го розряду команди з профілактичної роботи Херсонського та Миколаївського регіону виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» за пунктом 6 статті 36 КЗпП України.

Відповідно до протоколу від 14 липня 2021 року № 3 на засіданні профспілкового комітету Одеського загону воєнізованої охорони регіональної філії Одеської залізниці було прийнято до відома інформацію щодо змін у умовах праці та запобігання звільненню працівників.

Відповідно до виписки з протоколу від 20 серпня 2025 року № 188 засідання профспілковий комітет Одеського загону воєнізованої охорони філії «Відомча воєнізована охорона» на засіданні слухали: «Члена профспілкового комітету ОСОБА_3 , яка зазначила, що ОСОБА_1 був членом профспілкової організації Одеського загону воєнізованої охорони і на виборні посади профспілкового комітету не обирався.»

Профком постановив: «Дати згоду на звільнення ОСОБА_1 , у зв`язку з відмовою продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці, згідно пункту 6 статті 36 КЗпП України.»

Із наданої до суду копії робочої інструкції стрільця 4 розряду стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів станції, слідує, що код професії 5169 залишився без змін, але змінилися завдання та обов`язки на відміну від обов`язків стрільця 4-го розряду стрілецької команди з профілактичної роботи (т.1 а.с.108-111), зокрема, проводити огляд вантажів, виявлення несправності вагонів, контейнеровозів і контейнерів, прийняття під охорону вантаж, ведення відповідної документації, слідкування, що вагони на спеціальних коліях були закріплені гальмовими башмаками, колії їх відстою були огороджені встановленими на залізниці сигналами тощо.

В той же час посадова інструкція стрільця 4-го розряду стрілецької команди з профілактичної передбачала виконання стрільцем завдань щодо попередження розкрадання та пошкодження майна філії, здійснення профілактичних заходів тощо ( т.1 а.с. 108-109, 110-111).

. Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції мотивував своє рішення наявністю зміни істотних умов праці позивача з підстав проведених роботодавцем змін в організації виробництва та праці, наявністю письмового повідомлення роботодавця про незгоду із наказом про зміну істотних умов праці, що свідчить про законність звільнення позивача з підстав, встановлених пунктом 6 статті 36 КЗпП України, та відповідність наказу від 27 липня 2021 року № 165-ос про припинення трудових відносин з позивачем ОСОБА_1 вимогам закону.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками та зауважує наступне.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 753/8671/21, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21).

Однією з гарантійзабезпечення права громадян на працю, передбачених статтею 43 Конституції України, є правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (стаття 5-1 КЗпП України).

Частиною 1 статті 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором

є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з частинами 3, 4 статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Пунктом 6 статті 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Припинення трудового договору за пунктом 6 статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).

Проведення власником заходів щодо зміни організації виробництва і праці є виключним повноваженням власника (роботодавця).

Питання віднесення тих чи інших умов праці до істотних або неістотних виникає тоді, коли в роботодавця є необхідність їх змінити. У цих випадках роботодавцеві потрібно узгодити це питання з кожним працівником, оскільки одна й та сама умова праці для одного з них може бути істотною, а для іншого - ні.

Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 582/1001/15-ц).

Звільнення працівника на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України у зв`язку із його відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці не можна відносити ні до звільнення працівника за його ініціативою, ні до звільнення працівника за ініціативою роботодавця. Зазначена підстава припинення трудового договору є окремою самостійною підставою для припинення трудового договору, яка обумовлена відсутністю взаємного волевиявлення його сторін, недосягненням ними згоди щодо продовження дії трудового договору (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 761/11887/15-ц).

Отже, за загальним правилом, у разі змін в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

Про таку зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці.

За обставинами справи та у відповідності до наданих змін до штатного розпису, починаючи з 15 липня 2021 у підрозділі Одеського загону воєнізованої охорони регіональної філії «Одеська залізниця» відбулися наступні зміни, а саме з нього вилучені штатні одиниці стрільців, зокрема з команд з профілактичної роботи, та введені нові штатні одиниці до нових утворених стрілецьких команд з охорони вантажів та об`єктів станцій Одеського, Знам`янського та Херсонського загонів воєнізованої охорони регіональної філії «Одеська залізниця», зі скороченням посад командного складу. Особам, які працювали в якості стрільців команд з профілактичної роботи запропоновані інші посади в утворених стрілецьких командах іншого напрямку та з іншою підпорядкованістю. За наявністю однакової кваліфікації за кодом професії при продовженні роботи у нових підрозділах у якості стрільця змінювався перелік робочих обов`язків та системи оплати праці.

Таким чином, на момент видачі відповідачем оспорюваного наказу був очевидним факт того, що збереження позивачу попередніх умов праці та інших істотних умов праці буде неможливим, що також підтверджується попередженням відповідача від 27 травня 2021 року про зміну істотних умов праці позивача (т.1 а.с. 56-58).

Тому, виконуючи покладений на роботодавця обов`язок, відповідач запропонував позивачу продовжити трудовий договір за нових умов, але ОСОБА_1 на це не погодився та був звільнений.

З огляду на зазначене, встановивши, що у відповідача відбулася зміна істотних умов праці, у встановлений законом строк позивач ОСОБА_1 був повідомлений про зміну істотних умов праці з підстав проведених відповідачем змін в організації виробництва та праці, проте позивач повідомив роботодавця про незгоду із наказом про зміну істотних умов праці, що призвело до його подальшого звільнення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про законність звільнення позивача та відповідність наказу від 27 липня 2021 року про припинення трудових відносин з позивачем ОСОБА_1 на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України вимогам закону.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився продовжувати працювати на нових умовах, то первинна профспілкова організація Одеського загону воєнізованої охорони Одеської залізниці, членом якої є позивач, надала обґрунтовану згоду на його звільнення з посади у зв`язку з відмовою продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці, згідно пункту 6 статті 36 КЗпП України, тому звільнення його на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України є правомірним.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для зміни умов праці не відповідають правильно дослідженим та оціненим судом першої інстанції доказам, які за принципом диспозитивності надані кожною із сторін, а посилання на проведення відповідачем фактичного скорочення штату суперечать матеріалам справи та встановленим у ній обставинам. Зміна одного структурного підрозділу товариства в інший без скорочення штату не є підставою вважати, що відбулося скорочення штату чи структурного підрозділу. І тому посилання позивача на те, що фактично відбулося скорочення штату і його необхідно було звільняти за частиною 1 статті 40 КЗпП України є помилковим.

Немає у суду і підстав вважати, що повідомлення - попередження містило незрозумілі для позивача зміни умов праці та її оплати. При ознайомлені з його змістом позивачем ОСОБА_1 не висунуто побажань про ознайомлення чи роз`яснення йому інших умов праці тощо.

Твердження про порушення порядку вивільнення з недотриманням строку попередження не лише суперечать матеріалам справи, а ще і не узгоджуються з самою вимогою позивача про поновлення його на тій же посаді, яка неправомірно, на його думку, була виведена із штатного розкладу, що призвело до змін умов праці раніше, ніж його звільнили з роботи.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що рішення суду першої інстанції, ухвалено відповідно до встановлених обставин справи і з дотриманням норм матеріального права, а тому не підлягає зміні чи скасуванню у відповідності до статті 375 ЦПК України. За такого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2023 року, залишити без мін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Т.В. Крамаренко

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2025 року