БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2-о/361/256/25
УХВАЛА

03 жовтня 2025 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. перевіривши заяву лікаря-психіатра консультативно-діагностичного центру КНП «Броварська БКЛ» ОСОБА_1 , зацікавлена особа: ОСОБА_2 , про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, -

в с т а н о в и в :

03 жовтня 2025 року лікар-психіатр консультативно-діагностичного центру Комунального некомерційного підприємства « Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» (далі КНП «БРОВАРСЬКА БКЛ») ОСОБА_1 подав до суду зазначену заяву.

Заявник указує, що КНП «БРОВАРСЬКА БКЛ» звертається до суду із цією заявою щодо пацієнта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має хронічний психічний розлад, до нього неодноразово застосовувались примусові заходи медичного характеру, його дії несуть потенційну загрозу життю оточуючих та його здоров`ю, оскільки він не розуміє хворобливості свого стану.

На підставі викладеного просив суд:

-прийняти заяву про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» (далі КНП КОР «ОПНМО») пацієнта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дієздатного.

-винести рішення про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку пацієнта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дієздатного, оскільки він страждає на психіатричне захворювання, виявляв агресії та антисоціальні дії до оточуючих та дії, що несуть потенційну загрозу життю оточуючих, разом з тим, в силу особливостей психічного стану несе реальну загрозу для свого здоров`я, також не розуміє хворобливості свого стану.

Перевіривши матеріали заяви та додані до неї документи, приходжу то такого висновку.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає в порядку окремого провадження справи надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч. 3 ст. 58 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Згідно з частиною першою статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до статті 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається із Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», Закону України «Про психіатричну допомогу» та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Зазначена гарантія узгоджується з п. 5 принципу 4 «Визначення психічної хвороби» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психічної допомоги, прийнятих резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119, де вказано, що жодна особа або орган влади не може класифікувати особу як таку, що має психічну хворобу, інакше як з метою, що прямо пов`язана із психічним захворюванням або внаслідок психічного захворювання.

Відповідно до п. 1 принципу 15 Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги, коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації.

Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність (ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених ст. 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці.

У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених ст. 14 цього Закону.

Особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з часу госпіталізації з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядається як позбавлення свободи у розумінні п. 1 ст. 5 Конвенції з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Аналогічні положення закріплені в частині 2 статті 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", де вказано, що заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до такого закладу в примусовому порядку розглядається судом за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги протягом 24 годин з дня її надходження.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусової амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Недотримання норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку є порушенням підпункту «е» п. 1 ст. 5 Конвенції.

Установлено, що заява про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_3 подана від імені КНП «Броварська БКЛ» за підписом лікаря-психіатра консультативно-діагностичного центру Костенка А.М.

Проте, звертаючись до суду із даною заявою лікар-психіатр консультативно-діагностичного центру КНП «Броварська БКЛ» ОСОБА_1 просив суд: прийняти заяву про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку до КНП КОР «ОПНМО» (Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання») пацієнта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дієздатного; винести рішення про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку пацієнта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дієздатного, оскільки він страждає на психіатричне захворювання, виявляв агресії та антисоціальні дії до оточуючих та дії, що несуть потенційну загрозу життю оточуючих, разом з тим, в силу особливостей психічного стану несе реальну загрозу для свого здоров`я, також не розуміє хворобливості свого стану.

Проте, до матеріалів заяви ОСОБА_1 не долучено документів, зокрема, довіреності за підписом керівника юридичної особи, які б підтверджували його повноваження подавати відповідні заяви від імені КНП КОР «ОПНМО», тобто того закладу, до якого, на думку заявника, необхідно госпіталізувати особу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається, якщо її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Суддя, встановивши, що ОСОБА_1 не надав суду документів на підтвердження його повноважень, як представника закладу з надання психіатричної допомоги, звертатися до суду із заявами у порядку ст. п. 9 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, дійшла висновку про повернення заяви на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст. 185, 353 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Заяву лікаря-психіатра консультативно-діагностичного центру Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» ОСОБА_1 , зацікавлена особа ОСОБА_2 , про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Суддя Наталія ПЕТРИШИН