ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 13 серпня 2021 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося та призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Разом із відповідачем не підтримують сімейних стосунків, проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Спору з відповідачем про місце проживання сина не мають та дійшли спільної згоди, що після розірвання шлюбу дитина проживатиме разом з матір`ю.

Проте, вона не в змозі працювати, оскільки син потребує постійного догляду, а дитячі садочки приймають дітей віком від 4 років. Щомісячно отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку у розмірі 860 грн.

Разом з цим, відповідач є здоровим та працездатним, має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі.

Враховуючи зазначене, просила суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 10 000,00 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25 грудня 2024 року і до повноліття дитини.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 5 548 грн. до його повноліття. починаючи з 26 грудня 2024 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано закріпленим у законодавстві обов`язком обох батьків утримувати малолітню дитину, з урахуванням обставин, зазначених у положеннях ст.182 СК України, та вважав за доцільне стягувати з батька аліменти у розмірі встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за відрахуванням із цієї суми розміру щомісячної державної допомоги при народженні дитини, яку отримує позивач на дитину, що складає 5 548 грн. (6407,50-860).

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду змінити, зменшивши розмір аліментів до 1700 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, судом не було враховано всі обставини, що мають значення для справи, те, що ОСОБА_1 на час розгляду справи є студентом і продовжує навчання в аспірантурі на денній формі навчання, а отже останній не має можливості працювати та відповідно не має власних доходів. Вказує, що розмір прожиткового мінімуму на день ухвалення рішення суду становив 2 563,00 грн. і якщо відрахувати розмір допомоги 860 грн., то сума аліментів становить 1 703,00 грн.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, з наступних підстав.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_1 від 06 липня 2022 року, сторони у справі є батьками малолітньої дитини, яка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Відповідно до наказу № 334ст від 25 квітня 2023 року Українського державного університету науки і технологій ОСОБА_1 зарахований до аспірантури університету в 2023 року за кошти фізичних та/або юридичних осіб.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із закріпленого законодавством обов`язку обох батьків утримувати малолітню дитину. Суд вважав за доцільне стягувати з батька аліменти у розмірі встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за відрахуванням із цієї суми розміру щомісячної державної допомоги при народженні дитини, яку отримує позивач на дитину та складає 5 548 грн.

Проте погодитися з такими висновками суду неможливо, виходячи з наступного.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивач є здоровою, працездатною людиною. Навчання в аспірантурі на платній основі не дає підстав для звільнення від обов`язку сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитину у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти, проте визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, не врахував розмір встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на день ухвалення рішення суду, який становив 2563,00 грн. та за відрахуванням із цієї суми розміру щомісячної допомоги при народженні дитини, яку отримує позивача, розмір аліментів, який підлягає стягненню становить 1703,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову та визначення розміру аліментів підлягаючого до стягнення з віповідача на утримання дитини у розмірі 4 000 грн.

Водночас колегія суддів зазначає, що відповідач не позбавлений права звернутись до суду з позовом саме про зміну встановленого розміру аліментів за наявності доведених підстав, передбачених положеннями статті 192 СК України.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про часткове задоволення позову, слід стягнути із ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, а саме у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 4 000,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, у розмірі 1211,20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна