Скасовуючи постанову Київського апеляційного судувід 29 травня 2024 року, та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд у своїй постанові від 12 лютого 2025 року дійшов до таких висновків.
Так, у пунктах 55, 57-59 постанови ВС вказано, що з наказу № 552/к вбачається, що ОСОБА_1 було переведено на посаду директора Департаменту внутрішнього аудиту на підставі рішення наглядової ради АТ «Укрпошта» про призначення ОСОБА_1 . Таким чином при переведенні позивача не було обумовлено строк трудового договору, тобто із ОСОБА_1 було укладено безстроковий трудовий договір.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені іншими законами.
Вказана норма є бланкетною, тобто звільнення працівника на підставі пункту 9 частини першої статті 36 КЗпП України можливе лише у тому випадку, якщо у конкретно визначеному законі міститься положення про можливість звільнення з підстави, яка відсутня в нормах КЗпП, але може застосовуватись до певної категорії працівників.
У випадку такого звільнення, роботодавець зобов`язаний зазначити норму закону, яка визначає можливість такого звільнення працівника.
Отже, наказ про звільнення повинен містити підстави звільнення з посиланням на пункт і статтю КЗпП України. Наказ може бути складений у довільній формі або за типовою формою № П-4, затвердженою наказом Держкомстата України
від 05 грудня 2008 року № 489.
Обгрунтовуючи свій позов, ОСОБА_1 зазначала, що Закон України «Про акціонерні товариства» не містить підстав щодо звільнення працівників, а лише визначає, який саме орган акціонерного товариства вправі вирішувати питання звільнення керівника підрозділу внутрішнього аудиту (внутрішнього аудитора), вирішення даного питання, в свою чергу, повинно відбуватися із врахуванням відповідних норм КЗпП України.Директор департаменту внутрішнього аудиту не належить до посадових осіб акціонерного товариства, тому її звільнення з посиланням у наказі виключно на пункт 9 статті 36 КЗпП України, а саме з підстав, визначених іншими законами України (пунктом 13 частини другої статті 71 Закону України «Про акціонерні товариства» та пунктом 3 частини першої статті 79 Закону України «Про акціонерні товариства») без відповідного подання Наглядової ради АТ «Укрпошта»
є незаконним. Генеральним директором АТ «Укрпошта» Смілянським І. Ю. грубо порушено вимоги Закону України «Про акціонерні товариства», КЗпП України, внутрішніх організаційно-розпорядчих документів АТ «Укрпошта» та перевищено свої повноваження шляхом одноособового ухвалення рішення про звільнення позивача.
У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.
Отже предметом з`ясування та доказування в даній справі є, чи були наявні підстави для звільнення, передбачені чинним законодавством, та чи було воно здійснено відповідно до закону.
Так, в наказі (розпорядженні) № 449/к від 31 березня 2023 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 в якості причини звільнення вказано рішення Наглядової ради АТ «Укрпошта» від 27 березня 2023 (протокол засідання Наглядової ради АТ «Укрпошта» № 4 від 27 березня 2023 ), пункт 11.10 розділу 11 Статуту АТ «Укрпошта», підстава - п. 9 статті 36 КЗпП України, з підстав, передбачених іншими законами України, п. 13 частини другої статті 71 Закону України «Про акціонерні товариства», п. 3 частини першої статті 79 Закону України «Про акціонерні товариства».
Згідно з п.п. 14 п. 11.10 Статуту АТ «Укрпошта» до виключної компетенції наглядової ради належить призначення і звільнення керівника підрозділу внутрішнього аудиту (внутрішнього аудитора).
У пункті 13 частини другої статті 71 Закону України «Про акціонерні товариства» також передбачено, що до виключної компетенції наглядової ради належить призначення на посаду і звільнення з посади керівника підрозділу внутрішнього аудиту (внутрішнього аудитора).
Пункт 3 частини другої статті 79 закону України «Про акціонерні товариства» встановлює, що до предмета відання комітету з питань аудиту (аудиторського комітету) щодо організації внутрішнього аудиту належить надання наглядовій раді рекомендацій щодо добору, призначення на посаду, перепризначення та звільнення з посади внутрішнього аудитора (керівника служби внутрішнього аудиту) та керівника відділу бюджету або іншого підрозділу, до компетенції якого належить питання бюджетування.
Проте обставини, вказані в наказі (розпорядженні) № 449/к від 31 березня 2023 року,не є підставою звільнення особи, яка обіймає посаду директора департаменту внутрішнього аудиту (внутрішнього аудитора) та відноситься до посадових осіб органів акціонерного товариства (пункт 23 частини першої статті 2 Закону України «Про акціонерні товариства».
З урахуванням вищенаведеного, Верховний Суд у своїй постанові у пункті 75вказав, що у справах про поновлення на роботі незаконно звільнених працівників наявність підстав для звільнення й дотримання порядку звільнення належать до предмета доказування і підлягають з`ясуванню судами під час ухвалення рішення з зазначенням мотивів у мотивувальній частині, незалежно від того, чи сформульовано позивачем в позовній заяві в якості окремої позовної вимоги вимога щодо визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування.
Таким чином, апеляційний суд при новому розгляді зобов`язаний був перевірити законність звільнення позивачки, з урахуванням, що в матеріалах справи відсутнє подання наглядової ради, яке має бути обов`язковим для прийняття наказу про звільнення.
В судовому засіданні від 13 серпня 2025 року колегією суддів було запропоновано представнику відповідача надати апеляційному суду: довідку про те, що подання існує; або надати копію подання.
В судовому засіданні від 17 вересня 2025 року та в останньому судовому засіданні від 24 вересня 2025 року представником відповідача не були надані жодні документи, колегією суддів не вирішувалось питання про долучення до матеріалів справи нових доказів.
Оцінюючи встановлене, вважаю, що при звільненні позивачки з роботи були відсутні підстави для її звільнення, а відтак позовні вимоги є обгрунтованими.
Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.
Суддя Є.В.Болотов