Справа № 473/5109/25
УХВАЛА

"06" жовтня 2025 р. Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Ротар М.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку в майні, що є спільною частковою власністю,

встановив:

01 жовтня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Вуїв О.В. звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить суд:

- припинити право власності за ОСОБА_2 на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1000 га, яка призначена для будівництва та обслуговування даного житлового будинку, кадастровий номер :14:022:022:0015;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1000 га, яка призначена для будівництва та обслуговування даного житлового будинку, кадастровий номер :14:022:022:0015.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2025 року означеній позовній заяві присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 473/5109/25 та визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Ротар М.М.

Суддя, перевіривши матеріали позовної заяви на їх відповідність вимогам ЦПК України, встановив таке.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається із доданих до позову документів, позивачем заявлені чотири позовні вимоги, при цьому суддя звертає увагу позивача, що заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру (припинення права спільної часткової власності на 1/3 частину житлового будинку та припинення права спільної часткової власності на 1/3 частину земельної ділянки), а також дві позовні вимоги майнового характеру (про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку та про визнання права власності на 1/3 частину земельної ділянки).

У постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 495/1706/16-ц (провадження№ 61-5099св19) зроблено правовий висновок, що позовна вимога припинити право спільної часткової власності на спірне майно є вимогою немайнового характеру.

Водночас позовна вимога про визнання права власності є вимогою майнового характеру з огляду на таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) зроблено правовий висновок про те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майнаяк рухомих речей, так і нерухомостівизначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (п.8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 у справі №907/9/17).

У частині 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15140 грн) (пункт 1.1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Водночас, за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн) (пункт 1.2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн.

Частиною 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

В той же час, позивач зазначає, що звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд дане твердження вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Пунктом 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

Згідно преамбули Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Пункту 2 статті 3 регламентується, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

На підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору за вищезазначеним пунктом позивачем до матеріалів позовної заяви долучено посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 13.01.2025 року, з якого встановлено, що пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) Захисніків і Захисниць України.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Згідно з абзацу 2 пункту 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Разом із цим, суд зазначає, що стаття 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", якою визначено пільги сім`ям загиблих (померлих) ветеранів війни, не містить пільг щодо звільнення вказаної категорії осіб від сплати судового збору за подання позовів до суду.

При цьому частина 2 статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено, що ветерани війни та члени сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Аналіз п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в сукупності з ч. 2 ст.22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій, закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Отже, сама по собі наявність статусу члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Оскільки зазначена справа не пов`язана із соціальним захистом порушених прав позивача, як члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України, відсутні правові підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі ст.129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, з огляду на зазначене, суд вважає, що положення пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" не розповсюджуються на позивача.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, у суду відсутні підстави вважати, що позивач підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Відтак, позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ч.4 ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 ст.185 ЦПК України передбачено, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку про необхідність залишити позовну заяву без руху та запропонувати позивачу усунути її недоліки шляхом надання до суду доказів сплати судового збору за дві вимоги немайнового характеру (припинення права спільної часткової власності) в розмірі 2422,40 грн, а також за дві вимоги майнового характеру (визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку та визнання права власності на 1/3 частину земельної ділянки) в розмірі 2526,65 грн., а саме: квитанції, платіжної інструкції тощо.

Керуючись ст.177,185,259,260,261,353ЦПК України, суддя

постановив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку в майні, що є спільною частковою власністю залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк, з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення зазначеного в ухвалі недоліку позовної заяви шляхом подання до суду доказів сплати судового збору за дві вимоги немайнового характеру (припинення права спільної часткової власності) в розмірі 2422,40 грн, та дві вимоги майнового характеру (визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку та 1/3 частину земельної ділянки) в розмірі 2526,65 грн., а саме: квитанції, платіжної інструкції тощо, або належним чином завірених документів, що надають право позивачу бути звільненою від сплати судового збору, перелік яких викладений у ч.1 ст.5 Закону «Про судовий збір».

Попередити позивача про наслідки недотримання ухвали про залишення позовної заяви безруху, що передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України: якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Водночас повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення позовної заяви.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана суддею 06 жовтня 2025 року.

Суддя: М.М. Ротар