Справа № 766/9190/24
УХВАЛА

за результатами розгляду клопотання

29.09.2025р. Херсонський міський суд Херсонської області

у складі: головуючої судді Зуб І.Ю.,

при секретарі Федоровій О.В.,

розглянувши підготовчому засіданні в залі суду в м. Херсоні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мишака Дмитра Едуардовича про направлення матеріалів справи №766/9190/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, до Верховного Суду для визначення підсудності,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, в змісті позовних вимог позивач просить визнати за позивачем право власності на частку квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.08.2024 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

19.08.2025 року судді передано клопотання представника відповідача про направлення матеріалів справи №766/9190/24 до Верховного Суду для визначення підсудності. Зазначає, що відповідно до ст.29 ЦПК України, підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово. Сторони у 2022 році у зв`язку з військовою агресією рф відносно України були змушені покинути своє місце проживання у місті Херсоні. 14.05.2022 року сторони, на автомобілі, виїхали за межі України. У подальшому, 25.05.2022 року прибули до міста Дрогеда, Республіка Ірландія, де і мешкають до теперішнього часу. Вважає, що представником позивача при подачі позову, приховано від суду дійсні обставини справи та порушено правила визначення підсудності у даній категорії справ, у зв`язку з чим судом у подальшому відкрито провадження у справі, яка на день подачі позову та на теперішній час не підсудна Херсонському міському суду Херсонської області.

Сторони у підготовче засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, слід звернути увагу, що відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, альтернативної або підсудність пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі №404/3167/18 виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. В даній постанові Верховний Суд зауважив, що з аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення; майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав; виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном (правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18, у постанові Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 755/5684/180).

Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Як наголошено у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 р. у справі № 638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду переглядаючи вищезазначені правові висновки Касаційного цивільного суду визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин

З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю слідує її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Відповідні правові висновки щодо застосування правил виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Отже у випадку коли спір виник з приводу нерухомого майна, що передбачає застосування правил виключної підсудності таких категорій спорів, положення процесуального закону щодо пред`явлення та розгляду позову за правилами загальної підсудності застосуванню не підлягають.

Із поданої позовної заяви та доданих до неї документів слідує, що предметом позову є визнання за позивачем право власності на частку квартири АДРЕСА_1 .

Тобто, у даному випадку між сторонами існують спірні відносини, які виникли з приводу нерухомого майна. Оскільки спір у даній справі виник з приводу нерухомого майна, тому такий спір повинен розглядатися за місцезнаходженням нерухомого майна.

При цьому, суд звертає увагу, що в розумінні положення ст. 29 ЦПК України у даному випадку не вбачається спору про підсудність розгляду даної справи, адже незалежно від місця проживання сторін, відповідно до предмету спору дана справа підлягає розгляду за правилами виключної підсудності.

Слід також враховувати те, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються судами за встановленими Законом правилами підсудності, а їх порушення - є ознакою незаконності рішення.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

З аналізу позовної заяви вбачається, що предметом позову є про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, цей спір є спором з приводу нерухомого майна та підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, та підсудний Херсонському міському суду Херсонської області.

Таким чином, відкриття провадження Херсонським міським судом Херсонської області відбувалось у чіткій відповідності до правил підсудності, визначених ЦПК України

Позовна заява подана з додержанням вимог статей 175-177 ЦПК України, віднесена до предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання представника відповідача про направлення цивільної справи для визначення підсудності, не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мишака Дмитра Едуардовича про направлення матеріалів справи №766/9190/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, до Верховного Суду для визначення підсудності - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяІ. Ю. Зуб