Справа № 511/2775/24
Провадження № 2/507/29/2025
Номер рядка звіту 71
"06" жовтня 2025 р. селище Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Вужиловського О.В.,
при секретарі судового засіданні - Войковській І.П.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Любашівка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав,
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач вказує, що 20 лютого 2014 року вона уклала шлюб із відповідачем. В період спільного проживання в них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2018 року вона перестала проживати з відповідачем, а в 2019 році їх шлюб було розірвано. Дитина залишилась проживати з нею. З того часу, відповідач не цікавиться життям сина, його вихованням, аліменти не сплачує. Відповідач самоусунувся від виховання та догляду за дитиною, не займається її вихованням, не спілкується з дитиною, не надає матеріальної допомоги. Тому, просила суд позбавити відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник позивача в судовому засіданні надала аналогічні пояснення та підтримала позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, за зареєстрованим місцем проживання відповідно до ст.128 ЦПК України.
В силу положення п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила іншої адреси.
З огляду на вказане, відповідач вважається такою, що повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, проте вона в судове засідання на розгляд справи не з`явилася, причини неявки не повідомила, заяву до суду про розгляд справи без її участі та відзив не надала.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, заперечень не надав.
Процесуальні дії у справі.
02 грудня 2024 року ухвалою судді провадження у справі було відкрито.
24 червня 2025 року підготовче судове засідання по даній справі було закрито та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 видно, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 12).
Відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2019 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано (а.с. 10-11)
Згідно судового наказу Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 серпня 2022 року із ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4 (а.с. 13-14).
Згідно довідки та характеристики від 30 травня 2024 року видно, що ОСОБА_4 навчається в Одеському ліцеї № 16, характеризується позитивно, його батько жодного разу до ліцею не приходив, не цікавився розвитком та вихованням дитини (а.с. 16)
З історії хвороби та довідки КНП «Дитяча міська поліклініка № 2» Одеської міської ради видно, що ОСОБА_4 перебуває у групі динамічного нагляду лікаря невролога із діагнозом:Головний біль, пов`язаний із перенапруженням (а.с. 18).
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Згідно з частиною першою статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За змістом положень Конвенції ООН «Про права дитини», ч.2 ст.11, ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили . Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
В п.п. 47, 49 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Савіни проти України» від 18.12.2008р. зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у п.2 ст.8 Конвенції, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин; отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.
Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно висновку Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № Б-417 від 19 травня 2025 року видно, що визнано не доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його сина ОСОБА_4 . Згідно вказаного висновку встановлено, що дійсно ОСОБА_3 не спілкується із сином, однак він не бажає, щоб його позбавляли батьківських прав, так як це його дитина (а.с. 93-97).
З акту індивідуальної психологічної діагностики від 23 червня 2025 року виидно, що ОСОБА_4 взагалі не пам`ятає ОСОБА_3 як батька, а батьком називає вітчима.
За час розгляду справи в суді відповідач на судові засідання не з`являвся, відзиву на позовну заяву не надав, будь-яких доказів щодо виконання ним батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина не надав. Також жодних доказів, які б підтверджували наявність перешкод у спілкуванні ОСОБА_3 із сином суду не надано.
Суд вважає, що в судовому засіданні доведено факт ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно дитини ОСОБА_4 , що підтверджується вищезазначеними доказами, тому суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав, так як він суперечить обставинам справи та вважає, що вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп. Позовні вимоги задоволені повністю, а тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1211 грн. 20 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 263-268 ЦПК України, ст. 164 СК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), зареєстрованого по АДРЕСА_1 позбавити батьківських прав відносно дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), зареєстрованого по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , судові витрати в сумі 1211 грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, , вул. Канатна, 134, м. Одеса, 65039.

Суддя: Вужиловський О.В.