РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/6019/24

провадження у справі № 2/0285/465/25

30 вересня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Васильчук Л. Й.,

за участі секретаря судового засідання Букши О. В.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», в інтересах якого діє представник позивача Памірський Максим Анатолійович

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - Товариство) заборгованість за договором №498846-КС-004 про надання кредиту від 06.06.2024 в розмірі 73471,1 грн та понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,4 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06.06.2024 між Товариством та відповідачем укладено договір №498846-КС-004 про надання кредиту (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого останній надано кредит у розмірі 33000 грн., шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 . Товариство свої зобов`язання виконало належним чином, проте відповідач своїх зобов`язань належним чином не виконала, порушивши умови кредитного договору, лише частково сплатила кошти у розмірі 8660 грн, в результаті чого станом на 14.11.2024 виникла заборгованість у розмірі 73471,1 грн, що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 28028,28 грн., суми прострочених платежів по процентах в розмірі 43416,22 грн, суми прострочених платежів за комісією 2026,6 грн, яку представник позивача просить стягнути в примусовому порядку.

Сторони в судове засідання не прибули.

Представник позивача у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без участі позивача, проти постановлення заочного рішення не заперечив.

Відповідачка в судове засідання повторно не прибула, про час і місце судового розгляду повідомлялась вчасно та належним чином. На електронну адресу суду ОСОБА_2 в якій остання зазначила, що перебуває за межами України та зобов`язується оплатити кредит.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 06.06.2024 між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 був укладений договір №498846-КС-004 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу кредит у розмірі 33000 грн. на 16 тижнів, строк дії договору до 26.09.2024, денна процентна ставка 1,15%. Даний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-0101.

Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» грошові кошти у сумі 33000 грн було перераховано 06.06.2024 на номер картки НОМЕР_2 із описом: перерахування коштів ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 зг. до кредитного договору №498846-КС-004 від 06.06.2024 без ПДВ.

Також, АТ КБ «Приватбанк» надано відповідь на ухвалу суду з якої слідує, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту НОМЕР_1 та 06.06.2024 на вказану карту було зараховано грошові кошти в сумі 33000 грн, що підтверджується випискою по картковому рахунку.

З довідки розрахунку слідує, що заборгованість ОСОБА_1 по Кредитному договору складає 73471,1 грн, з яких: суми прострочених платежів по тілу кредиту 28028,28 грн., суми прострочених платежів по процентах в розмірі 43416,22 грн, суми прострочених платежів за комісією 2026,6 грн.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Із досліджених судом Кредитного договору встановлено, що він укладений в електронній формі та зі сторони споживача підписано електронним підписом одноразовим ідентифікаторам, які було надіслано на мобільний номер телефону ОСОБА_1 що свідчить про те, що остання всі умови цілком зрозуміла та своїм підписом підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даних договорів, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконала грошове зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 73471,1 грн.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422,4 грн.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (, бульвар Л. Українки, 26, оф.411, м. Київ, 01133) заборгованість за договором №498846-КС-004 про надання кредиту від 06.06.2024 в розмірі 73471,1 грн (сімдесят три тисячі чотириста сімдесят одну гривню 10 коп), яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 28028,28 грн., суми прострочених платежів по процентах в розмірі 43416,22 грн, суми прострочених платежів за комісією 2026,6 грн, та судовий збір в розмірі 2422,4 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп).

Судове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на нього протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення або з дня його складення, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи (ст.ст.352, 354 ЦПК України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо її не було подано;у разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після апеляційного перегляду (ст.273 ЦПК України).

Головуюча суддя Л. Й. Васильчук