справа №732/796/25
провадження № 2/732/354/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2025 м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді Бойко А. О., у присутності секретаря судового засідання Пінчук С. М.,

розглянувши в залі суду в м. Городня за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄГАРТ ОІЛ» (адреса: майдан Незалежності, 3/1, м. Суми, 40000, ) про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області до ТОВ «ВЄГАРТ ОІЛ», в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати за листопад та грудень 2024 року, а також грошову компенсацію за 15 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки за період з 17.05.2024 по 31.12.2024 на загальну суму 31108,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з 17 травня 2024 року позивач перебував у трудових відносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЄГАРТ ОІЛ» та працював на посаді молодшого оператора заправних станцій. 31 грудня 2024 року позивача звільнено з роботи за угодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. При цьому при звільненні з позивачем не проведено повного розрахунку із заробітної плати, зокрема, не виплачено заборгованість із заробітної плати за листопад-грудень 2024 року, а також грошову компенсацію за 15 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки у загальному розмірі 31108,55 грн. Вказана сума не виплачена позивачу і по даний час, на письмове звернення позивача про виплату нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану основну щорічну відпустку, відповідач не реагує, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися за захистом своїх прав до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 09 червня 2025 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у зазначеній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без його участі на підставі наявних документів (а. с. 1).

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації юридичної особи, проте уповноважений представник в судові засідання, які призначені на 01.08.2025, 28.08.2025, 25.09.2025, не з`являвся.

Відзиву на позов не надходило, про поважні причини неявки суд не повідомлений. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи також не надходило..

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З метою перевірки статусу юридичної особи судом було зроблено запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до отриманої відповіді з Реєстру за № 1813653 від 24.09.2025 встановлено, що ухвалою Господарського суду Сумської області від 29 липня 2025 року відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄГАРТ ОІЛ» (), справа №920/914/25.

Повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «ВЄГАРТ ОІЛ» оприлюднено на офіційному вебпорталі Судової влади України 29.07.2025.

Враховуючи отриману судом інформацію, суд приходить до висновку, що провадження у цій справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

При цьому суди повинні керуватися принципом правової визначеності і не допускати наявності проваджень, а відтак і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета, але судами у різних юрисдикціях.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII (далі КУзПБ).

Визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може, за умови своєчасного звернення, реалізувати свої права і отримати задоволення своїх вимог. Такий висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 15.05.2019 у справі № 289/2217/17 (провадження № 14-178цс19); від 12.06.2019 у справі № 289/233/18 (провадження № 14-171цс19); від 19.06.2019 у справі № 289/718/18 (провадження № 14-126цс19); від 19.06.2019 у справі № 289/2210/17 (провадження № 14-129цс19); від 03.07.2019 у справі № 289/2204/17 (провадження № 14- 246цс19).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника (частина 2 статті 7 КУзПБ).

Частина 2 статті 7 КУзПБ визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги щодо майна боржника. Виключень з цього правила не передбачено.

Таким чином, розгляд усіх спорів, які визначені ч. 2 ст. 7 КУзПБ, щодо боржника у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, та в межах такої справи. Особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси і проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Зазначену вище правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (провадження № 12-143гс19), від 18 лютого 2020 року у справі №918/335/17 (провадження № 12-160гс19).

Таким чином, розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Суд зазначає, що в межах цього позову розглядається спір про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації за невикористану щорічну основну відпустку з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄГАРТ ОІЛ», щодо якого на розгляді в Господарському суді Сумської області перебуває справа про банкрутство.

Отже, цей спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд вважає необхідним закрити провадження у справі, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до юрисдикції господарських судів.

Керуючись ст. 247, п. 1 ч. 1 ст. 255, статтями 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄГАРТ ОІЛ» про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, закрити.

Роз`яснити позивачу, що його позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄГАРТ ОІЛ» про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку належить до юрисдикції Господарського суду Сумської області (адреса: проспект Тараса Шевченка, 18/1, м. Суми, Сумська область, 40604).

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена і підписана 25.09.2025.

Суддя А. О. Бойко