Справа № 686/3636/25
Провадження № 2/686/2712/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.

з участю представника позивача Смішної І.В.

представника відповідача Домінюк Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ведмідь-2» про визнання договору недійсним в частині, розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди,

встановив:

В лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ОК «ЖБК «Ведмідь-2» про визнання договору недійсним в частині, розірвання договору, стягнення коштів та моральної шкоди, в обґрунтування якого вказав, що 30 червня 2021 року та 27 серпня 2021 року між ОК «ЖБК «Ведмідь-2» та ОСОБА_1 було укладено два договори, за яким позивач вступає, а відповідачприймає позивача в асоційовані члени кооперативу та пайову участь по будівництву багатоповерхових житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та гаражами з почерговою здачею, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (І черга будівництва), з метою отримання позивачем об`єктів нерухомості квартири, нежитлового приміщення (комори), а саме було укладено такі договори:

перший договір - договір про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку №12/2021/Н від 30.06.2021, предметом якого є спільна пайова участь сторін в новому будівництві багатоповерхових житлових будинків з вбудовано прибудованими нежитловими приміщеннями та гаражами з почерговою здачею розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (І черга будівництва), з наступною передачею пайовику його частки у вигляді квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 55,70 м.кв. в ІІ під`їзді на 3-му поверсі (далі по тексту Квартира). Загальний розмір пайового внеску пайовика на момент укладення договору становив 473450,00 грн, з розрахунку 8500,00 грн. за 1 м.кв. квартири.

другий договір - договір про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку №22/2021/Н від 27.08.2021, предметом якого є спільна пайова участь сторін в новому будівництві багатоповерхових житлових будинків з вбудовано прибудованими нежитловими приміщеннями та гаражами з почерговою здачею розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (І черга будівництва), з наступною передачею пайовику його частки у вигляді нежитлового приміщення, загальною площею 2,84 м.кв. в ІІ під`їзді між 2 і 3 поверхом будинку.Загальний розмір пайового внеску пайовика на момент оформлення договору становив 24140,00 (двадцять чотири тисячі сто сорок) грн, з розрахунку 8500,00 грн. за 1 м.кв. нежитлового приміщення.

На виконання двох договорів позивачем було сплачено на рахунок відповідача 497 590,00 грн., з яких 473460,00 грн за квартиру, 24140,00 грн за нежитлове приміщення комору.

Відповідач, в свою чергу, свої зобов`язання в строк, передбачений підпунктами 2.1.5 та 2.1.6 пункту 2.1 вказаних договорів не виконав, будівництво будинку не розпочато, відповідно до кінця 4-го кварталу 2023 року його не було завершено і не було введено в експлуатацію.

Станом на день подачі позову на об`єкті не виконано жодних робіт, навіть фундаменту. Роботи на будівництві Об`єкта не велись та не ведуться взагалі. Жодних повідомлень, як це передбачено умовами Договорів, про перенесення строків закінчення будівництва та введення Будинку в експлуатацію Позивачу не надходило. Сторони не погоджували інших строків завершення будівельних робіт на об`єкті забудови. Вказане підтверджується, зокрема фотографіями «будівництва», по факту - паркан та поле, за адресою АДРЕСА_1 станом на січень 2025 року.

Позивачем було направлено заяву до відповідача від 17.10.2024 про розірвання Договору та з вимогою повернути позивачу пайовий внесок. Однак, станом на день звернення з даним позовом, відповідач не надав відповіді на вказану заяву.

Отже, на момент звернення до суду із вказаним позовом, будинок, в якому мали знаходитись квартира та нежитлове приміщення не побудовано, що є істотним порушенням договору другою стороною, оскільки позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору, а саме на те, що строк завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію буде до кінця 4-го кварталу 2023 року згідно п.2.1.5 Договорів. Отже, позивач позбавляється права отримати у власність об`єкт нерухомості квартиру та нежитлове приміщення, за які вже сплатив кошти в повному обсязі.

Позивач залишився не лише без житла, яке мав намір отримати у власність до кінця 2023 року, він також залишився і без коштів, за які міг би придбати інше житло. Таким чином у позивача виникли чималі життєві та матеріальні труднощі, сильні душевні переживання, та стрес. Він зазнає глибоких моральних переживань, перебуває у напруженому психічному стані. У зв`язку із зазначеним у позивача часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість, почуття розпачу та беззахисності, у нього порушився сон, нормальні життєві зв`язки, звичний ритм життя. Позивач став роздратованим, постійно свариться з близькими. Почались часті головні болі. Позивач вимушений вживати додаткових зусиль щодо захисту порушеного права, у зв`язку з чим просить суд розірвати договір про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку №12/2021/Н від 30.06.2021 та договір про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку №22/2021/Н від 27.08.2021, стягнути ОК «ЖБК «Ведмідь-2»грошові кошти, у розмірі 497 590,00 грн., моральну шкоду в розмірі 50 000грн., відшкодувати судові витрати.

03.03.2025 представник відповідача подав відзив на позов, де вказав, що відповідач визнає позовні вимоги частково. В частині розірвання договору про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку № 12/2021/Н від 30.06.2021 та договору про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку № 22/2021/Н від 27.08.2021 з вимогами погоджується.17 жовтня 2024 року відповідач отримав заяви про розірвання договору про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку № 12/2021/Н від 30.06.2021 та договору про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку № 22/2021/Н від 27.08.2021 та повернення сплачених ним коштів в сумі, відповідно, 473450,00 грн та 24140,00 грн.

Відповідач є обслуговуючим кооперативом, тобто юридичною особою, утвореною шляхом добровільного об`єднання громадян та/або юридичних осіб на основі членства для ведення спільної господарської діяльності та іншої діяльності з метою будівництва багатоквартирного житлового будинку для його членів (асоційованих членів) та членів їх сімей, а також для подальшої експлуатації та управління цим об`єктом на засадах самоврядування.

Свою діяльність кооператив здійснює у відповідності до Статуту та вимог чинного законодавства України.

Кооператив має право укладати договори, пов`язані з будівництвом, експлуатацією і ремонтом жилих будинків, їх добровільного страхування та утримання прибудинкової території, а також інші договори відповідно до мети його діяльності.

Вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. Виконавчим органом кооперативу є голова кооперативу, який призначається рішенням засновників. Рішення голови кооперативу по питаннях, визначених у статуті, схвалюються загальними зборами.

Керуючись викладеним вище, заява ОСОБА_1 була прийнята до розгляду та направлена на погодження і прийняття рішення загальними зборами кооперативу.

22 листопада 2024 року загальними зборами обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ведмідь-2» прийнято рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 щодо розірвання договору про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку № 12/2021/Н від 30.06.2021 року та договору про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку № 22/2021 /Н від 27.08.2021; щодо реалізації пайової частки у вигляді квартири АДРЕСА_2 загальною площею 55,70 кв.м та нежитлового приміщення загальною площею 2,84 кв.м., розташованого в II під`їзді між 2 і 3 поверхом в будинку за адресою будівництва АДРЕСА_1 (перша черга будівництва); щодо повернення сплаченого пайового внеску ОСОБА_1 протягом десяти банківських днів з моменту реалізації належної йому частки у будівництві, за вирахуванням 5% від суми внесених пайовиком пайових внесків.

Уклавши договір про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку, громадянин ОСОБА_1 , набув статус асоційованого члена кооперативу з певним колом прав та обов`язків, визначених статутом кооперативу.

Метою діяльності кооперативу є задоволення житлових, економічних, соціальних та інших потреб його членів (асоційованих членів) кооперативу на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, трудової участі та майна, поділу між ними ризиків, витрат від діяльності Кооперативу, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

Предметом діяльності кооперативу є забезпечення житлом та/або нежитловим приміщенням членів (асоційованих членів) кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного житлового будинку за власні кошти кооперативу.

Кооператив є неприбутковою організацією та не має на меті одержання прибутку.

Асоційований член кооперативу користується правом дорадчого голосу, має право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб та інші права, визначені статутом кооперативу.

Укладаючи договір про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку Позивач свідомо прийняв на себе всі ризики, пов`язані з будівництвом, як учасник (пайовик) цього будівництва.

Підсумовуючи викладене вище, відповідач заперечує вимогу щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн на користь ОСОБА_1 , оскільки факт умисного нанесення моральної шкоди позивачу ним не доведений.

Відповідач заперечує вимогу щодо стягнення з нього на користь позивача судових витрат, оскільки не вбачає доцільності у судовому розгляді спору.

Також позивачем не доведено факт повного припинення будівництва з вини забудовника. Будівництво ведеться по мірі надходження коштів від учасників будівництва. Що підтверджується розміщенням об`єкта будівництва ЖК «Болгарський» на міжнародній платформі lun.ua

На підставі викладеного, керуючись статтею 178 ЦПК України, відповідач не заперечує щодо розірвання договору про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку № 12/2021/Н від 30.06.2021 та договору про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку № 22/2021/Н від 27.08.2021, щодо задоволення решти позовних вимог відповідач заперечує.

05.03.2025 представник позивача подала відповідь на відзив, де зазначила, що відповідач в свою чергу, вводить суд в оману, зазначаючи, що договори було розірвано у зв`язку з добровільною відмовою пайовика від подальшої участі в будівництві об`єкта, згідно п. 4.3. Договорів.

Станом на день подачі позову на об`єкті не виконано жодних робіт, навіть фундаменту. Роботи на будівництві об`єкта не велись та не ведуться взагалі. Жодних повідомлень, як це передбачено умовами договорів, про перенесення строків закінчення будівництва та введення Будинку в експлуатацію позивачу не надходило. Сторони не погоджували інших строків завершення будівельних робіт на об`єкті забудови. Вказане підтверджується, зокрема фотографіями «будівництва», по факту - паркан та поле, за адресою АДРЕСА_1 станом на січень 2025 року.

Відповідачем жодними доказами не спростовується той факт, що будівництво за адресою: АДРЕСА_1 (І черга будівництва) припинено, а також те, що наразі на об`єкті забудови наявний лише паркан та поле.

На момент звернення до суду із позовом, будинок в якому мали б знаходитись квартира, та нежитлове приміщення, не побудовані, що є істотним порушенням договору другою стороною, оскільки Позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору, а саме на те, що строк завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію буде до кінця 4-го кварталу 2023 року згідно п.2.1.5 Договорів.

Що стосується доданого відповідачем витягу з протоколу загальних зборів обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ведмідь2» від 22.11.2024.

Законом України «Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому» від 15.08.2022, який набув чинності 10.10.2022 було внесено зміни до Закону України «Про кооперацію», зокрема статтю 6 після частини другої доповнено новою частиною такого змісту: «Права учасників (членів) кооперативу та його статутних органів, визначені законом, не можуть бути звужені (обмежені) установчими документами кооперативу, рішеннями його статутних органів чи правочинами між кооперативом та його учасниками (членами). Положення установчих документів кооперативу, рішення його статутних органів чи правочини між кооперативом та його учасниками (членами), які звужують (обмежують) права учасників (членів) кооперативу, визначені законом, є нікчемними».

Статтю 14 після частини другої доповнено новою частиною такого змісту: «Не допускається наявність асоційованих членів у кооперативах, предметом діяльності яких є житлове, дачне, гаражне будівництво (у тому числі кооперативах, які залучають кошти фізичних та юридичних осіб, зокрема в управління, для спорудження об`єктів житлового, дачного, гаражного будівництва)».

Відповідно до підпункту 4 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому» від 15.08.2022 року «з дня набрання чинності цим Законом асоційовані члени кооперативів, предметом діяльності яких є житлове, дачне або гаражне будівництво, вважаються повноправними членами таких кооперативів. Набуття такими особами прав повноправних членів відповідних кооперативів не потребує прийняття рішень загальними зборами членів кооперативів та/або його статутними органами».

З огляду на вище наведені положення законодавства, а саме ст. 6 Закону України «Про кооперацію», якою імперативно встановлено заборону щодо обмеження чи звуження прав членів кооперативу, то наданий відповідачем протокол загальних зборів ОК «ЖБК «Ведмідь-2» від 22.11.2024 є нікчемним з моменту його прийняття та не потребує визнання його нікчемним в судовому порядку.

Крім того, відповідач не надав жодних доказів направлення відповіді з витягом з протоколу на заяву позивача про розірвання договору. Вказаний витяг з протоколу відповідачем було надано лише після подання позивачем позовної заяви до суду, що вкотре ставить під сумнів проведення загальних зборів ОК «ЖБК «Ведмідь-2» та добросовісність відповідача.

05.03.2025 представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог та просив суд визнати частково недійсним договір №12/2021/Н від 30.06.2021 та договір про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку№22/2021/Н від 27.08.2021, що укладений між ОК «ЖБК «Ведмідь-2», , та ОСОБА_1 , а саме визнати недійсним пункт 4.3 вказаних Договорів, розірвати договір про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку №12/2021/Н від 30.06.2021 та договір про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку №22/2021/Н від 27.08.2021, стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ведмідь-2», , адреса: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Проскурівського Підпілля, буд. 63 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, у розмірі 497 590,00грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн., понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 03.06.2025 заяву про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду, підготовче провадження закрито,справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала повністю, просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

30 червня 2021 року та 27 серпня 2021 року між ОК «ЖБК «Ведмідь-2» та ОСОБА_1 було укладено два договори, за яким позивач вступає, а відповідачприймає позивача в асоційовані члени кооперативу та пайову участь по будівництву багатоповерхових житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та гаражами з почерговою здачею, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (І черга будівництва), з метою отримання позивачем об`єктів нерухомості квартири, нежитлового приміщення (комори), а саме було укладено такі договори:

перший договір - договір про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку №12/2021/Н від 30.06.2021, предметом якого є спільна пайова участь сторін в новому будівництві багатоповерхових житлових будинків з вбудовано прибудованими нежитловими приміщеннями та гаражами з почерговою здачею розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (І черга будівництва), з наступною передачею пайовику його частки у вигляді квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 55,70 м.кв. в ІІ під`їзді на 3-му поверсі (далі по тексту Квартира). Загальний розмір пайового внеску пайовика на момент укладення договору становив 473450,00 грн, з розрахунку 8500,00 грн. за 1 м.кв. квартири.

другий договір - договір про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку №22/2021/Н від 27.08.2021, предметом якого є спільна пайова участь сторін в новому будівництві багатоповерхових житлових будинків з вбудовано прибудованими нежитловими приміщеннями та гаражами з почерговою здачею розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (І черга будівництва), з наступною передачею пайовику його частки у вигляді нежитлового приміщення, загальною площею 2,84 м.кв. в ІІ під`їзді між 2 і 3 поверхом будинку.Загальний розмір пайового внеску пайовика на момент оформлення договору становив 24140,00 (двадцять чотири тисячі сто сорок) грн, з розрахунку 8500,00 грн. за 1 м.кв. нежитлового приміщення.

На виконання двох договорів позивачем було сплачено на рахунок відповідача 497 590,00 грн., з яких 473460,00 грн за квартиру, 24140,00 грн за нежитлове приміщення комору.

Відповідно до підпунктів 2.1.5 та 2.1.6 п. 2.1 спірних договорів - Забудовник, орієнтовно в термін до кінця 4-го кварталу 2023 року зобов`язується завершити роботи з будівництва квартири, нежитлових приміщень, що відповідає характеристикам, зазначеним у п.1.2 цих договорів. Про зміну термінів будівництва та їх причини Пайовик повідомляється письмово. Протягом 30 календарних днів після завершення робіт з будівництва об`єкта зобов`язується отримати в Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю міста Хмельницького підтверджуючі документи про введення Об`єкта в експлуатацію.

Відповідно до п. 4.5. спірних договорів у разі повного припинення будівництва з вини Забудовника, та отримання письмової вимоги Пайовика, Забудовник виплачує йому грошову суму в розмірі внесеного ним паю.

Відповідно до п. 7.3 - в разі розірвання Договору Пайовик автоматично виключається з членів (асоційованих членів) ОК ЖБК «Ведмідь-2». Відповідно до Статуту ЖБК «Ведмідь-2», пайовий внесок повертається, а вступні та членські внески до кооперативу поверненню не підлягають.

Розділом 5 у вищевказаних договорах передбачено:

Пунктом 5.1. Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань за цим Договором у випадку настання та дії обставин, що знаходяться поза контролем Сторін, і які Сторони не могли передбачити або запобігти. До таких обставин за цим Договором належать: військові дії, незалежно від факту оголошення війни, повстання, стихійні лиха, карантин, пожежі, аварії, а також прийняття органами державної влади України і місцевого самоврядування відповідних нормативно-правових актів (рішень), що виключають можливість належного виконання умов цього Договору ( далі - «Форсмажор").

Пункт 5.2. Сторона зобов`язана сповістити іншу Сторону про настання і припинення дії Форс-мажору протягом 3 (трьох) робочих днів з дати його настання або припинення. Недотримання строків повідомлення про настання форс-мажору позбавляє Сторону права посилатися на такі обставини як підставу звільнення від відповідальності.

Пункт 5.3. У разі настання форс-мажору термін виконання зобов`язань переноситься відповідно на термін дії таких обставин.

ОСОБА_1 було направлено заяву до ОК «ЖБК «Ведмідь-2» від 17.10.2024 про розірвання договору та з вимогою повернути пайовий внесок.

Згідно протоколу загальних зборів ОК «ЖБК «Ведмідь-2» від 22 листопада 2024 року прийнято рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 щодо розірвання договору про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку № 12/2021/Н від 30.06.2021 та договору про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку № 22/2021/Н від 27.08.2021; щодо реалізації пайової частки у вигляді квартири АДРЕСА_2 загальною площею 55,70 кв.м та нежитлового приміщення загальною площею 2,84 кв.м., розташованого в II під`їзді між 2 і 3 поверхом в будинку за адресою будівництва АДРЕСА_1 (перша черга будівництва); щодо повернення сплаченого пайового внеску ОСОБА_1 протягом десяти банківських днів з моменту реалізації належної йому частки у будівництві, за вирахуванням 5% від суми внесених пайовиком пайових внесків.

ОСОБА_1 звертаючись до суду із позовом про визнання недійсним договорів в частині, розірвання договорів, стягнення пайового внеску та моральної шкоди, вказував, що у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, позивач має право на розірвання договору, що передбачено п. 4.5 Договорів, у зв`язку з порушенням стороною умов договору, та при цьому не повинен отримувати згоду від іншої сторони договору на його розірвання вирішення цього питання на загальних зборах кооперативу, та не повинен очікувати повернення сплачених коштів після наступної реалізації квартири третій особі, за вирахуванням 5% від суми внесених пайовиком пайових внесків, така умова Договору є несправедливою, порушує принцип добросовісності приводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, завдає шкоди позивачу, оскільки фактично встановлює для позивача штраф за розірвання договору, звужує права позивача на розірвання договору у зв`язку з порушенням договору відповідачем, та права на повернення сплачених коштів та ще й утримання з них 5%.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Щодо визнання недійсним п. 4.3 договору № 12/2021/Н від 30.06.2021 та договору № 22/2021/Н від 27.08.2021.

Згідно п. 4.3. договору № 12/2021/Н від 30.06.2021 та договору № 22/2021/Н від 27.08.2021 передбачено, що у разі добровільної відмови пайовика від подальшої участі у будівництві об`єкта, підтвердженого письмовою заявою, повернення пайовику раніше внесених ним пайових внесків здійснюється забудовником після реалізації квартири/нежитлового приміщення третій особі, за вирахуванням 5% від суми внесених пайовиком пайових внесків.

Так, за приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В свою чергу частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець,виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про кооперацію» права учасників (членів) кооперативу та його статутних органів, визначені законом, не можуть бути звужені (обмежені) установчими документами кооперативу, рішеннями його статутних органів чи правочинами між кооперативом та його учасниками (членами). Положення установчих документів кооперативу, рішення його статутних органів чи правочини між кооперативом та його учасниками (членами), які звужують (обмежують) права учасників (членів) кооперативу, визначені законом, є нікчемними.

Умови договорів в частині повернення забудовником внесених пайовиком пайових внесків після реалізації квартири/нежитлового приміщення третій особі та за вирахуванням 5% від суми суперечать принципу добросовісності, оскільки в результаті такої умови виникає значний дисбаланс між договірними правами та обов`язками, що завдає шкоди покупцю.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Враховуючи вищевикладене, слід визнати недійсним п. 4.3 договору № 12/2021/Н від 30.06.2021 та п. 4.3 договору № 22/2021/Н від 27.08.2021 про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку, укладеного між ОСОБА_1 та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Ведмідь-2».

Щодо розірвання договорів.

Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

При цьому сторона, яка ставить питання про розірвання чи зміну договору, має довести наявність порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати сторона від виконання договору.

Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору (частина п`ята статті 653 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13, викладено правову позицію, відповідно до якої оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Щодо рішення загальних зборів ОК «ЖБК «Ведмідь-2» від 22.11.2024 слід зазначити наступне.

Законом України «Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому» від 15.08.2022 року, який набув чинності 10.10.2022 внесені зміни до Закону України «Про кооперацію», зокрема статтю 6 після частини другої доповнено новою частиною такого змісту: «Права учасників (членів) кооперативу та його статутних органів, визначені законом, не можуть бути звужені (обмежені) установчими документами кооперативу, рішеннями його статутних органів чи правочинами між кооперативом та його учасниками (членами). Положення установчих документів кооперативу, рішення його статутних органів чи правочини між кооперативом та його учасниками (членами), які звужують (обмежують) права учасників (членів) кооперативу, визначені законом, є нікчемними».

Статтю 14 після частини другої доповнено новою частиною такого змісту: «Не допускається наявність асоційованих членів у кооперативах, предметом діяльності яких є житлове, дачне, гаражне будівництво (у тому числі кооперативах, які залучають кошти фізичних та юридичних осіб, зокрема в управління, для спорудження об`єктів житлового, дачного, гаражного будівництва)».

Відповідно до підпункту 4 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому» від 15.08.2022 «з дня набрання чинності цим Законом асоційовані члени кооперативів, предметом діяльності яких є житлове, дачне або гаражне будівництво, вважаються повноправними членами таких кооперативів. Набуття такими особами прав повноправних членів відповідних кооперативів не потребує прийняття рішень загальними зборами членів кооперативів та/або його статутними органами»

Враховуючи вищевикладене, позивач як член Кооперативу, мав би бути повідомлений про скликання загальних зборів членів Кооперативу, та бути присутнім на них, проте відповідачем не надано доказів направлення повідомлення позивачу щодо скликання загальних зборів кооперативу, а тому рішення загальних збрів від 22.11.2024, в частині розірвання договорів від 30.06.2021 № 12/2021/Н та від 27.08.2021 № 22/2021/Н, повернення пайового внеску ОСОБА_1 протягом десяти днів з моменту реалізації належної йому частки у будівництві, за вирахуванням 5% від суми внесених пайових внесків, є нікчемним в силу закону.

Як вбачається із матеріалів справи, будівництво багатоквартирного будинку відповідачем зволікається, наявний тільки огороджений майданчик, а будівництво ще не розпочато. У зв`язку із зазначеним позивач звернувся до відповідача з вимогою про розірвання договорів та повернення сплачених на їх виконання коштів. При цьому відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності форс-мажорних обставин і непереборної сили, як підставу для невиконання ЖБК своїх зобов`язань за договорами укладеними з позивачем, а також повідомлення про них позивача відповідно до п.5.2 Договорів.

Позивач на час укладення договору з відповідачем не був забезпечений житлом, і до цього часу не забезпечений житлом внаслідок істотного порушення умов договору з боку відповідача. Невиконання договорів відповідачем завдає йому значних матеріальних збитків, і наносить йому суттєвої моральної шкоди. ОСОБА_1 залишився без житла, яке мав намір отримати у власність наприкінці 2023 року, а також без коштів, за які б міг придбати інше житло. Крім того, він змушений прикладати додаткові зусилля для захисту свого порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо розірвання договорів № 12/2021/Н від 30.06.2021 та № 22/2021/Н від 27.08.2021 підлягають задоволенню.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду № 14-714 цс 19 від 01.09.2020 року, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Так, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають врахувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Врахувавши характер поведінки відповідача та душевних і психічних страждань позивача, суд керуючись принципами розумності,справедливості та співмірності дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачу моральної шкоди у розмірі 50000грн.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: "На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат".

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представництво та захист позивача здійснювала адвокат Смішна І.В. на підставі ордеру про надання правничої допомоги серія ВХ № 1088852 від 05.02.2025, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги від 20.01.2025, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Смішною І.Р.

Пунктом 7 договору сторони погодили, що вартість послуг адвоката вираховується виходячи з розрахунку 2500 грн. за 1 год. роботи.

Пунктом 13 договору сторони погодили, що під терміном «правові послуги» сторони розуміють надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складання заяв, скарг, претензій, процесуальних та інших документів правового характеру, здійснення представництва інтересів особи в судах, тощо.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат від 27.01.2025 згідно договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 20.01.2025. адвокат надав такі послуги : перша зустріч, надання консультацій 1500грн., ознайомлення та опрацювання матеріалів наданих довірителем 1500грн., підготовка позовної заяви 6000 грн., участь в судових засіданнях 3000грн., загальна вартість послуг 15000грн.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги б/н від 20.01.2025 адвокат надав довірителю, а довіритель прийняв послуги за договором про надання правничої допомоги на загальну суму 15000грн.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат позивача на правничу допомогу є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для позивача, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 15000грн.

Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 9 352 грн. 84 коп. (5 475,90 грн. з майнових вимог та 3 875,84 грн. з немайнових вимог).

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 23, 203,204, 205, 217, 651 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним п. 4.3 договору № 12/2021/Н від 30.06.2021 про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку, укладеного між ОСОБА_1 та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Ведмідь-2».

Визнати недійсним п. 4.3 договору № 22/2021/Н від 30.06.2021 про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку, укладеного між ОСОБА_1 та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Ведмідь-2».

Розірвати договір № 12/2021/Н від 30.06.2021 про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку, укладений між ОСОБА_1 та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Ведмідь-2»

Розірвати договір № 22/2021/Н від 30.06.2021 про спільну пайову участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку, укладений між ОСОБА_1 та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Ведмідь-2».

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ведмідь-2» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 497 590, 00 грн., моральну шкоду в розмірі 50000грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Ведмідь-2» на користь держави судовий збір в 9 352 грн. 84 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОК «ЖБК «Ведмідь-2», , 29005, м. Хмельницький, вул. Проскурівського підпілля, 63.

Дата складення повного тексту рішення суду : 19.09.2025.

Суддя: