К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року місто Київ

справа № 754/13001/23

апеляційне провадження № 22-ц/824/14471/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мельникової Людмили Володимирівни на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Панченко О.М., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Деснянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про встановлення факту смерті його матері - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Каменськ-Шахтинський Ростовської області (Російська Федерація).

В обґрунтування заяви вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Російської Федерації у місті Каменськ-Шахтинський Ростовської області померла його мати ОСОБА_2 , після якої відкрилася спадщина. Його мати майже все життя проживала у місті Луганську; враховуючи різке погіршення стану здоров`я, необхідність стороннього догляду і неможливість прямого виїзду з міста Луганська до України, була змушена наприкінці липня 2023 року виїхати до сестри у місто Каменськ-Шахтинський Ростовської області Російської Федерації, де померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із хворобою серця.

Встановлення факту смерті йому необхідно для звернення до органів пенсійного фонду з метою повідомлення їх про смерть пенсіонера та припинення пенсійних виплат на її ім`я, які досі нараховуються. Також встановлення факту потрібне заявнику для вирішення питань щодо спадкового майна.

За таких обставин просив встановити зазначений факт.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року

у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Мельникова Л.В. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що рішення суду першої інстанції містить суперечливі висновки: з одного боку документи, подані заявником, не користуються силою офіційних, а з іншого, суд звертає увагу на графу «громадянство» ОСОБА_3 і вочевидь вважає, що це підтверджує російське громадянство матері заявника, що на думку суду є підставою для відмови у задоволенні заяви про встановлення факту смерті.

Звертала увагу суду на те, що ОСОБА_3 була громадянкою України, на підтвердження чого надано копію паспорта громадянина України. У відповідь на адвокатський запит представника заявника, Офісом Президента України підтверджено, що матеріали справи щодо припинення громадянства України громадянки ОСОБА_2 не були на розгляді Комісії при Президентові України з питань громадянства.

Вказувала, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових та немайнових прав заявника (отримання свідоцтва про смерть для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України, в тому числі відкриття спадщини, припинення нарахування пенсії померлій матері), а законом не встановлено іншого порядку встановлення факту смерті у ситуації повного припинення дипломатичних відносин з країною, де громадянин України помер та неприйняття органами ДРАЦС документів про смерть невстановленого зразку, невизначеність норм процесуального права не може тлумачитись проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мельникової Л.В. задоволено частково. Рішення скасовано та ухвалено нове судове рішення. Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті залишено без розгляду.

Постановою Верховного Суду від 21 травня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мельникова Л.В., задоволено. Постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд у постанові вказав, що апеляційний суд не врахував, що існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним і не зазначив, з ким та про яке право у заявника існує спір. Отже, висновок суду апеляційної інстанції про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним і нічим не підтвердженим.Дійшовши помилкового висновку про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті у зв`язку з існуванням спору про право, суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги та не перевірив рішення суду першої інстанції на предмет його законності та обґрунтованості.

В судове засідання учасники справи не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, тому колегія суддів, з урахуванням ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважала можливим провести розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для встановлення такого факту з огляду на те, що свідоцтво про смерть ОСОБА_2 видано на території Російської Федерації, тому не має силу офіційного документа на території України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у сел. Успенка, Лутичинського р-ну, Луганської обл.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на території Російської Федерації в місті Каменськ-Шахтинський Ростовської області, що підтверджується довідкою про смерть № С-01670, виданого відділом РАЦС міста Каменськ-Шахтинський Ростовської області 29 серпня 2023 року, та свідоцтвом про смерть серії № НОМЕР_1 від 29 серпня 2023 року.

Факт родинних відносин заявника та ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 4 березня 1971 року.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою, сьомою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 11) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; 12) розкриття професійної таємниці на ринках капіталу та організованих товарних ринках.

Згідно з частинами першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

становлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Ці правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18.

Відтак, чинне цивільне процесуальне законодавство України передбачає випадки звернення до суду, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого орган державної реєстрації актів цивільного стану (ДРАЦС) може видати свідоцтво про смерть, а саме:

встановлення факту смерті особи в певний час - у разі неможливості реєстрації органом ДРАЦС факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);

встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку чи надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);

встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);

визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

У даній справі заявник просить встановити факт смерті ОСОБА_2 на території російської федерації, посилаючись на те, що свідоцтво про смерть, видане компетентними органами реєстрації актів цивільного стану російської федерації, не може бути використаним для реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Стверджує, що немає іншої можливості отримати свідоцтво про смерть матері, видане на території України, та, як наслідок, реалізувати свої спадкові права щодо майна померлого та звернення до органів пенсійного фонду з метою повідомлення їх про смерть пенсіонера та припинення відповідних виплат на ім`я матері.

Водночас апеляційний суд, враховує, що факт смерті ОСОБА_2 підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим компетентними органами відповідно до законодавства іноземної держави, на території якої настала смерть.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення факту смерті в судовому порядку, оскільки смерть ОСОБА_2 вже підтверджена відповідним свідоцтвом про смерть.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 15 серпня 2024 року у справі № 643/8133/23, від 24 грудня 2024 року у справі № 387/228/24, від 02 липня 2025 року у справі № 186/227/24.

Таким чином, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні заяви про встановлення факту, проте помилилися щодо мотивів такої відмови. Тому оскаржуване рішення слід змінити в мотивувальній частині.

Доводи апеляційної скарги про те, що видане органом російської федерації свідоцтво про смерть не засвідчує у встановленому порядку факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , а засвідчує факт смерті громадянина росії ОСОБА_3 , підлягають відхиленню, оскільки вказаним свідоцтвом засвідчено смерть ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у сел. Успенка, Луганського району, Луганської області. Цих відомостей цілком достатньо для ідентифікації померлого, як матері заявника.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду по суті вирішення заяви.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення частково ухвалено з порушенням норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мельникової Людмили Володимирівнизадовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанову.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2025 року.

Головуючий

Судді