Подільський районний суд міста Полтави
Справа № 553/911/25
Провадження № 2/553/815/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.10.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави в складі головуючого судді Тимчука Р.І., розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

10.03.2025 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову вказано, що 26 листопада 2005 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. В період проживання у шлюбі у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та дочка ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). 22 травня 2013 року рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області шлюб між нами було розірвано. 16 квітня 2014 року рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з відповідача на мою користь було стягнуто аліменти на утримання двох спільних дітей в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття та виписано виконавчий лист № 539/1102/14-ц. 18 вересня 2024 року син ОСОБА_4 був зарахований до Полтавського державного медичного університету, на денну контрактну (платну) форму навчання, терміном на 4 роки, за спеціальністю терапія та реабілітація, договір № 662/2024-280 БФТ-1. Орієнтовний термін навчання з 01 вересня 2024 р. по 30 червня 2028 року. Згідно договору загальна оплата за навчання складає 82800,00 грн. Вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить 27600,00 грн. Позивач вказує, що при таких обставинах, коли спільний син ОСОБА_4 продовжує навчатися, а вона не має змоги сама в повному обсязі сплачувати за навчання та утримувати спільного сина, а відповідач є працездатним, отримує заробітну плату в ЗСУ, то відповідно до закону, забов`язаний та має можливість надавати грошову допомогу на утримання спільного сина на період продовження ним навчання. Позивач вказує, що немає можливості повноцінно утримувати сина, оскільки на її утриманні знаходиться неповнолітня донька ОСОБА_5 і вона отримує щомісяця заробітну плату у розмірі 11000,00 гривень. Інших доходів вказує, що вона не має. Також зазначає, що оскільки син проживає в гуртожитку по АДРЕСА_1 , то він вимушений кожного дня, зранку та ввечері їздити на навчання на маршрутці, що теж потребує коштів. Також йому потрібно купувати одяг, взуття, продукти харчування та мати кошті на власні потреби, а позивач не в змозі сама утримувати спільного сина, а в добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги не надає, тому і вимушена вернутися до суду. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 18000,00 грн. щомісячно, до закінчення навчання сином, але не довше ніж до досягнення ним 23-х років та 10000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2025 року у справі визначено головуючого суддю Грошову Н.М.

Ухвалою суду від 12.03.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та залучено сина до участі у справі як третю сторону, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

24.03.2025 року повторно від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сікорської О.М. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

02.04.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сікорської О.М. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

08.04.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сікорської О.М. надійшла заява про відкладення розгляду справи.

09.05.2025 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 (сина сторін) надійшла заява про розгляд прави за його відсутності.

27.05.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сікорської О.М. надійшов відзив на позовну заяву. Вказують, що вважають, позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Дійсно, 26.11.2005 в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між сторонами, який було розірвано рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.05.2013 року. В період шлюбу у позивача та відповідача народилось двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 16.04.2014 рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання двох спільних дітей в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. 18.09.2024 син ОСОБА_4 , дійсно, був зарахований до Полтавського державного медичного університету, на денну контрактну (платну) форму навчання, терміном на 4 роки, за спеціальністю терапія та реабілітація, договір № 662/2024-280 БФТ-1. Орієнтовний термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028 року. Згідно договору загальна оплата за навчання складає 82800,00 грн. Вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить 27600,00 грн. Позивач в позовній заяві зазначила, що син знаходиться на її утримані і у зв`язку з цим вона просить стягувати з відповідача на її користь аліменти, у зв`язку з продовженням сином навчання у Полтавському державному медичному університеті за спеціальністю терапія та реабілітація в сумі 18 000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення сином ОСОБА_4 двадцяти трьох річного віку. Проте, викладене позивачем в позовній заяві не відповідає дійсності. Наразі спільний син позивача та відповідача проживає окремо від батьків за адресою: АДРЕСА_1 . Оренду житла сину ОСОБА_4 оплачує відповідач, про що свідчить договір оренди житлового приміщення від 01.01.2025 року (згідно договору вартість оренди складає 10000,00 грн. на місяць), рахунок-фактура № 1910001 від 26.03.2025 та квитанція № 01910001 (відповідач сплатив 60000,00 грн. оренди для сина за період проживання з 01.01.2025 року по 30.06.2025 року). Також відповідач покриває і побутові потреби свого сина такі як продукти харчування, одяг, дозвілля. У зв`язку з викладеним вище, у позивача відсутні підстави для звернення з вказаним позовом до відповідача. Додатково зазначає, що відповідач продовжує належно сплачувати аліменти на доньку, яка проживає з позивачем, про що свідчить відповідь Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві № 28520 від 10.04.2025 та розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.04.2025 року (заборгованість відсутня). Також, відповідач має дружину та малолітнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 20.03.2021, свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 16.6.2021, які знаходяться на його утримані та непрацездатну матір (посвідчення № НОМЕР_3 від 30.06.2009), яка також є на його утримані. Окремо звертає увагу суду на доходи відповідача. Позивач посилається на великі доходи відповідача, проте, вказані доходи носять тимчасовий характер і не є стабільним доходом, адже виплачувалися за безпосередню участь в бойових діях. Відповідно слід відштовхуватися від посадового окладу. На підтвердження цього додається довідка про суми нарахованого та виплаченого грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 за період з 01.01.2024 по 28.02.2025 року. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

28.05.2025 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Павленка А.І. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

29.05.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сікорської О.М. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи квитанції про направлення відзиву позивачу.

Ухвалою суду від 28.05.2025 року, постановленою в судовому засіданні без оформлення окремого документа, визнано явку позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 та третьої особи: ОСОБА_3 у справі в судове засідання обов`язковою.

Справа перебувала в провадженні судді Грошової Н.М., по суті не розглянута.

Судді Грошовій Н.М. з 15 липня 2025 року рішенням Вищої ради правосуддя від 01.07.2025 № 1386/0/15-25 достроково закінчено відрядження до Подільського районного суду міста Полтави.

Розпорядженням керівника апарату суду № 210 від 17.07.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено головуючого суддю Тимчука Р.І.

18.07.2025 року ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з огляду на процесуальні строки розгляду справи та враховуючи, що у позовній заяві на вирішення суду ставиться виключно вимога про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, внаслідок чого дана справа є справою незначної складності (ч. 4 ст. 19 ЦПК України), враховуючи положення ч. ч. 2, 3 та 4 ст. 274 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.

Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 26.11.2005 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, який було розірвано рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.05.2013 року. В період шлюбу у позивача та відповідача народилось двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

16.04.2014 рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання двох спільних дітей в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

18.09.2024 син ОСОБА_4 був зарахований до Полтавського державного медичного університету, на денну контрактну (платну) форму навчання, терміном на 4 роки, за спеціальністю терапія та реабілітація, договір № 662/2024-280 БФТ-1. Орієнтовний термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028 року. Згідно договору загальна оплата за навчання складає 82800,00 грн. Вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить 27600,00 грн.

Суд враховує, що позивач в позовній заяві зазначила, що син знаходиться тільки на її утримані, в добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Викладене позивачем в позовній заяві не відповідає дійсності. Спільний син позивача та відповідача проживає окремо від батьків за адресою: АДРЕСА_1 . Оренду житла сину ОСОБА_4 оплачує відповідач, про що свідчить договір оренди житлового приміщення від 01.01.2025 року (згідно договору вартість оренди складає 10000,00 грн. на місяць), рахунок-фактура № 1910001 від 26.03.2025 та квитанція № 01910001: відповідач сплатив 60000,00 грн. оренди для сина за період проживання з 01.01.2025 року по 30.06.2025 року (а.с. 71-72).

Окрім того, суд враховує, що відповідач продовжує належно сплачувати аліменти на доньку, яка проживає з позивачем, про що свідчить відповідь Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві № 28520 від 10.04.2025 та розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.04.2025 року - заборгованість відсутня (а.с. 73-74).

Також суд враховує і те, що відповідач має дружину та малолітнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 20.03.2021, свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 16.6.2021 року та непрацездатну матір (посвідчення № НОМЕР_3 від 30.06.2009), які також потребують утримання (а.с. 74-75).

Суд враховує, що позивач посилається на великі доходи відповідача у позовній заяві (120000,00 грн. на місяць), проте, вказані доходи носять тимчасовий характер і не є стабільним доходом, адже виплачувалися за безпосередню участь в бойових Це підтверджує довідка про суми нарахованого та виплаченого грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 за період з 01.01.2024 по 28.02.2025 року (а.с. 76).

Окрім того, суд враховує, що позивач також працює та має дохід, що підтверджує довідка про доходи (а.с. 16), що безперечно впливає на вирішення питання про стягнення аліментів, адже такий обов`язок покладається на обох батьків.

Положенни ч. ч. 1, 3 ст. 199 Сімейного кодексу України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно із статтею 53 Конституції України кожен має право на освіту. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Верховного суду від 07.02.2019 по справі № 742/722/17 зазначено, що сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем не обґрунтовані вимоги щодо стягнення аліментів в розмірі 18000,00 грн. з відповідача.

За приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд вважає встановленим той факт, що у зв`язку з продовженням навчання син потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як позивачка, так і відповідач, оскільки те, що освітній процес завжди пов`язаний із додатковими затратами на необхідні підручники, приладдя, проїзд до місця навчання тощо, є загальновідомим та таким, що не потребує доказування.

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітнього сина, який продовжує навчатися, суд не встановив наявності обставин, які б йому перешкоджали у виконанні цього батьківського обов`язку.

Стосовно розміру стягнення суд враховує наступні обставини.

Згідно з висновками Верховного Суду у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 при визначенні розміру матеріальної допомоги суд обов`язково враховує: актуальну і дійсну потребу дитину у наданні їй матеріальної допомоги, вартість навчання, вартість підручників і проїзду до навчального закладу, вартість проживання у гуртожитку або орендованій квартирі за місцем знаходження навчального закладу.

Разом з тим, позивач розрахунку актуальних потреб дитини у позові не навела, відповідних доказів не надала, що є її процесуальним обов`язком, згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України.

Суд також враховує, що відповідач сплатив 60000,00 грн. оренди для сина за період проживання з 01.01.2025 року по 30.06.2025 року у гуртожитку.

З урахуванням вищевикладеного, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина до закінчення навчання чи до досягнення ним 23-річного віку у розмірі 10000,00 грн. з усіх видів його заробітку (доходу).

Суд також зазначає, що згідно із ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява отримана 10.03.2025, а тому саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі ч. ч. 2, 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору у даній категорії справ, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Стосовно витрат на правову допомогу, то позивачем не надано підтверджуючих документів щодо їх понесення на суму 10000,00 грн., про які зазначено в позові.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 51, 52 Конституції України, ст. ст. 180, 182, 183 СК України, ст. ст. 11, 12, 19, 81, 89, 263-265, 267, 430 ЦПК України, суд, ?

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на період його навчання у розмірі 10000,00 грн. щомісячно, починаючи з 10.03.2025 року до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-х років.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави Р. І. Тимчук