КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 362/2475/25

25 вересня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 адвоката Ковриженка Сергія Олександровича на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Попович О.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Другої Васильківської державної нотаріальної контори, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про усунення перешкод в користування майном,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Другої Васильківської державної нотаріальної контори, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про усунення перешкод в користування майном.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу будинку від 11 грудня 1998 року посвідченого старшим державним нотаріусом Другої Васильківської державної нотаріальної контори Київської області за №3681 є власником житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вирішила подарувати свій житловий будинок дітям, в зв`язку з чим звернулась до Васильківської районної державної нотаріальної контори з метою оформлення відповідних документів.

Під час звернення стало відомо про наявність обтяження/заборони (архівний запис) № 1312197, зареєстрованого 17 вересня 2004 року реєстратором: Васильківська районна державна нотаріальна контора, 08600, Київська область, Обухівський район, м. Васильків, вул. Чехова, 1. Підстава обтяження: повідомлення, б/н, Вас. контора зв`язку. Об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 . Власник: ОСОБА_3 , Причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: Архівний номер 5178907KIEV477, Архівна дата: 07.06.2002, Дата виникнення: 20.04.1962, № реєстру: 32, внутр. №0301В12827F3542С6724, коментар: с. 89 Васильків.

Вважаючи, що наведені обставини становлять перешкоди у розпорядженні її правом власності позивач звернулась із даним позовом до суду.

З огляду на вище викладене просила суд усунути перешкоди у розпорядженні правом власності шляхом скасування державної реєстрації обтяження за наступним описом: запис № 1312197; дата реєстрації 17.09.2004 р.; Васильківська районна державна нотаріальна контора, 08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Чехова, 1. Підстава обтяження повідомлення, б/н, Вас. контора зв`язку. Об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 . Власник: ОСОБА_3 , Причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: Архівний номер 5178907KIEV477, Архівна дата: 07.06.2002, Дата виникнення: 20.04.1962, № реєстру: 32, внутр. № 0301В12827F3542С6724, коментар: с. 89 Васильків.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2025 року залишено без задоволення позовні вимоги ОСОБА_2 .

Дата складання повного тексту рішення зазначена 21 липня 2025 року.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2025 року, було оприлюднене в реєстрі 24 липня 2025 року.

Не погоджуючись з рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2025 року, 15 серпня 2025 року представник особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 адвокат Ковриженко С.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що наявність обтяження на спадкове майно, що належало позивачу порушує права ОСОБА_1 , дочки Позивача (спадкоємиця першої черги) на реалізацію спадкових прав в тому числі і щодо оформлення спадщини на цей будинок. Як наслідок, оскаржуване рішення створює перешкоди для реалізації спадкових прав ОСОБА_1 , відносно майна, яке належало Позивачу за час життя.

Вказує на те, що на час прийняття оскаржуваного рішення 21.07.2025 року, суд першої інстанції та представник Позивача, адвокат Ковриженко С.О., не знали про смерть Позивача, оскільки розгляд справи відбувався в спрощеному проваджені без виклику сторін (Позивач померла за місяць до ухвалення рішення у справі 21.06.2025 року). Про смерть Позивача, представнику стало відомо коли суд вже ухвалив оскаржуване рішення.

Вважає, що відмовляючи у задоволені позову з підстав пред`явлення позову до неналежних відповідачів, суд першої інстанції не виконав свого обов`язку щодо встановлення належного відповідача (відповідачів), які повинні відповідати за пред`явленим позовом та не залучив їх до розгляду у справі в якості третіх осіб.

Також, суд помилково вважав, що Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, як територіальний орган Міністерства юстиції України, не є особою, наділеною законодавчою компетенцією на прийняття рішень щодо державної реєстрації обтяжень, а отже також не може бути відповідачем за даним позовом.

В судове засідання з`явився апелянт ОСОБА_1 та її представник адвокат Ковриженко С.О., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась засобами електронного зв`язку. Відповідно до звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду поштова кореспонденція була доставлена 02 вересня2025 року.

З огляду на вище викладене, колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся сторін.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу будинку від 11 грудня 1998 року посвідченого старшим державним нотаріусом Другої Васильківської державної нотаріальної контори Київської області за №3681 є власником житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається наявність обтяження/заборони (архівний запис) № 1312197, зареєстрованого 17 вересня 2004 року реєстратором: Васильківська районна державна нотаріальна контора, 08600, Київська область, Обухівський район, м. Васильків, вул. Чехова, 1. Підстава обтяження: повідомлення, б/н, Вас. контора зв`язку. Об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 . Власник: ОСОБА_3 , Причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: Архівний номер 5178907KIEV477, Архівна дата: 07.06.2002, Дата виникнення: 20.04.1962, № реєстру: 32, внутр. №0301В12827F3542С6724, коментар: с. 89 Васильків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, видане Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

ОСОБА_1 є донькою позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 до Другої Васильківської державної нотаріальної контори, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про усунення перешкод в користування майном, суд першої інстанції посилався на те, що позовна вимога про скасування державної реєстрації обтяження майна не може бути звернена до державної нотаріальної контори. Державний реєстратор, зокрема і державний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що Друга Васильківська державна нотаріальна контора є неналежним відповідачем за даним позовом. Аналогічними є обставини щодо залучення по справі в якості співвідповідача - Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами першою та другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За загальним правилом державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (абзац четвертий частини п`ятої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Тобто державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Частиною першою статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, звертаючись до суду з цим позовом позивач визначила відповідачем Другу Васильківську державну нотаріальну контору та просила усунути перешкоди у розпорядженні правом власності шляхом скасування державної реєстрації обтяження.

Разом з тим, нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Зазначене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), згідно з яким належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що позовна вимога про скасування державної реєстрації обтяження майна не може бути звернена до державної нотаріальної контори. Державний реєстратор, зокрема і державний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що Друга Васильківська державна нотаріальна контора та Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції є неналежними відповідача за даним позовом.

Повноваження територіальних органів Міністерства юстиції України визначені статтею 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, територіальні органи Міністерства юстиції України в межах території, на якій вони здійснюють свою діяльність: розглядають скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав та приймають обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; складають протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення; організовують роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів; приймають рішення про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів до Державного реєстру прав у випадках, передбачених цим Законом; здійснюють інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, як територіальний орган Міністерства юстиції України, не є особою, наділеною законодавчою компетенцією на прийняття рішень щодо державної реєстрації обтяжень, а отже також не може бути відповідачем за даним позовом.

Встановивши, що позов заявлений до неналежних відповідачів, а також зважаючи на відсутність визначених процесуальним законом підстав для заміни неналежних відповідачів належними, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та не є підставою для його скасування.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2025 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 адвоката Ковриженка Сергія Олександровича.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 адвоката Ковриженка Сергія Олександровича без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2025 року

Головуючий Судді