РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді О. Левчука,

за участі секретаря судового засідання М. Янка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Онофрейчук Світлана Йосипівна

про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

учасники справи в судове засідання не з`явились

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Онофрейчук Світлана Йосипівна .

Заява обґрунтована тим, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 є рідними братами. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір сторін - ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_5 зробила особисте розпорядження: 09 лютого 2021 року склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно остання заповіла своєму сину, позивачу ОСОБА_1 . Цей заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Юлією Рибак. ОСОБА_5 на праві власності належала 1/2 частка в праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача та відповідача - ОСОБА_6 . За своє життя ОСОБА_7 заповіту не складав. Останньому на праві власності належала 1/2 частка в праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Позивач, ОСОБА_3 , з дня свого народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 , і по жовтень 2024 року фактично постійно проживав разом зі своїми батьками в будинку АДРЕСА_1 , в тому числі, на момент смерті батьків: матері ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , батька ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вважаючи, що відповідно до положень статті 1268 ЦК України, спадщину після смерті своїх батьків позивач прийняв і вона належить йому з часу відкриття спадщини, 01 травня 2025 року та 19 травня 2025 року, ОСОБА_8 звертався до приватного нотаріуса із заявами про видачу йому свідоцтв про право на спадщину після смерті матері та після смерті батька. Займатися питаннями оформлення спадщини раніше позивач не мав можливості, так як в липні 2022 року він був призваний у Збройні Сили України та перебував на військовій службі до жовтня 2024 року. Відповідно до змісту листа від 12 травня 2025 року, приватний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері у зв`язку з відсутність даних та документів, що підтверджували б факт прийняття спадщини (факт постійного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини). Аналогічну відповідь від нотаріуса позивач отримав 23 травня 2025 року за результатом розгляду його заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, ОСОБА_6 . Просить встановити факт свого постійного проживання зі спадкодавицею ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_1 , в тому числі, на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також встановити факт свого постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_6 в будинку АДРЕСА_1 , в тому числі, на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 09.06.2025 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі з повідомленням (викликом сторін), призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 08.07.2025 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 09.09.2025 викликано в якості свідків: ОСОБА_9 ( АДРЕСА_2 ); ОСОБА_10 ( АДРЕСА_3 ); ОСОБА_11 ( АДРЕСА_4 ); ОСОБА_12 ( АДРЕСА_5 ).

Учасники спарви у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, судом свстановлено таке.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом ЗАГС в м.Рівне 12.05.1990, актовий запис № 1466, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками вказані - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Рівненським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 29.09.2021, актовий запис № 2121, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Як встановлено судом, за життя ОСОБА_5 зробила особисте розпорядження: 09 лютого 2021 року склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно остання заповіла своєму сину, позивачу ОСОБА_1 . Цей заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Юлією Рибак.

Згідно з копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 199436179 від 07.02.2020, ОСОБА_5 на праві власності належала 1/2 частка в праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 12.11.2022, актовий запис № 2264, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявами від 01.05.2025 про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері та від 19.05.2025 про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька.

Відповідно до змісту листа від 12 травня 2025 року, приватний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері у зв`язку з відсутність даних та документів, що підтверджували б факт прийняття спадщини (факт постійного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини). Аналогічну відповідь від нотаріуса позивач отримав 23 травня 2025 року за результатом розгляду його заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, ОСОБА_6 .

Згідно військового квитка серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 з липня 2022 року був призваний у Збройні Сили України та перебував на військовій службі до жовтня 2024 року.

Відповідно до акту № 20 від 15.05.2025, складеного і підписаного Керівником ЖКП "Сонячне" та сусідами ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , позивач проживав разом зі своїми батьками та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 . Усі інші надані докази (відповідь з ІНФОРМАЦІЯ_7 від 15.05.2025 № 1/10372, Висновку про необхідність забезпечення особи з обмеженнями повсякденного функціонування допоміжними засобами реабілітації № 31 від 29.10.2024) також свідчать про те, що фактичне місце проживання позивача знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, до матеріалів справи долучено копію товарного чеку №6870 від 12.11.2022 про придбання домовини, хреста, вінка та виписку з ЄДР щодо ФОП ОСОБА_16 , копію квитанції про оплату послуг за договорами та самі договори-замовлення СК №003825 та СК №003826 на організацію та проведення поховання від 12.11.2022, які підтверджують факт проведення та організації позивачем обряду поховання свого батька.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суду засвідчили, що позивач дійсно постійно проживав з батьками, в липні 2022 року його мобілізували до ЗСУ, після смерті батька позивача в листопаді 2022 року, ОСОБА_3 у відпустку приїжджав до будинку батьків, після звільнення з війська у зв`язку з отриманою інвалідністю він також проживав в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Саттями 2,3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження.

З огляду на положення наведеної норми Закону, Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018 виклав свою позицію, згідно з якою: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, вказавши, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Як зазначено у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Пленуму Верховного Суду України від 21.02.2018 в цивільній справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 в цивільній справі № 633/344/16-ц.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцями є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовна заява про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцями на час відкриття спадщини підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 263 - 265, 293, 294, 315, 316, 319, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Онофрейчук Світлана Йосипівна про встановлення фактів, що мають юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавицею ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_1 , в тому числі, на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_6 в будинку АДРЕСА_1 , в тому числі, на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 );

третя особа: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Онофрейчук Світлана Йосипівна (м.Рівне, вул.Міцкевича, 34).

Повне судове рішення складене та підписане 29.09.2025.

Суддя О. Левчук