Дата документу 17.09.2025 Справа № 333/495/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 333/495/24 Пр. № 22-ц/807/234/25Головуючий у 1-й інстанції: Кулик В.Б. Повне рішення складено: 23.10.2024 року. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Онищенка Е.А., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Масловець Людмила Сергіївна

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с.2-5), в якому просила визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. заяви про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 - батька, ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свого позву позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті була зареєстрована його дружина ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2 . Крім позивача інші спадкоємці відсутні. ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. із заявою від 13.10.2014 року про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 13.10.2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки шестимісячний строк було пропущено, із заявою необхідно було звернутись до 11.06.2013 року, при цьому ОСОБА_1 не була зареєстрована з померлим на день смерті за однією адресою. У встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, вона не звернулася із заявою про прийняття спадщини, оскільки перенесла майже одночасну втрату двох близьких людей батька та матері, перебувала в довготривалому тяжкому стресовому стані, впала в глибоку депресію. Із-за сильного стресу та нервового навантаження почались проблеми із зором, позивач майже його втратила, тимчасово не могла писати та читати. Отже, строк для подачі заяви про прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Дмитрієву М.М.(т.с. 1 а.с.16). Ухвалою суду першої інстанції від 22.01.2024 року (т.с. 1 а.с.18) провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження. В автоматизованому порядку 26.06.2024 року суддею Кулик В.Б. у цій справі замінено суддю Дмитрієву М.М. у зв`язку з припиненням здійснення правосуддя останньої у зв`язку з відпусткою по вагітності та пологам (тс. 1 а.с.42-43). Ухвалою суду першої інстанції (т. с. 1 а.с.44-45) дану справу прийнято до провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2024 року (т.с. 1 а.с.80-82) позов позивача у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с.85-86, 97-98, 108-109, 128-129) просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В автоматизованому порядку 25.11.2024 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Подліянову Г.С. (т.с. 1 а.с.107). Ухвалою апеляційного суду від 25.11.2024 року (тс. 1 а.с.119) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 29.11.2024 року (т.с. 1 а.с.122). Ухвалою апеляційного суду скаргу апелянта залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків (т.с. 1 а.с.123), які було усунуто 10.12.2024 (т.с. 1 а.с.125-139). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито 11.12.2024 року (т. с. 1 а.с.140), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (т.с. 1 а.с.141), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, та відпустки судді-доповідача у період з 17.02.2025 року по 03.03.2025 року включно (довідка т.с. 1 а.с.172).

Відповідач надав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (т.с. 1 а.с.156-161). Третя особа не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Розгляд цієї справи, призначений на 05.03.2025 року (т.с. 1 а.с. 180), не відбувся та був відкладений через першу неявку всіх учасників справи, ухвалами апеляційного суду (т.с. 1 а.с. 181-184) в порядку ст. ст. 12 ч. 5, 81 ч. 7 ЦПК України витребувано для долучення до матеріалів цієї справи:

- на підтвердження (спростування) інформації відносно громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ,

1) у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України перетинала (не перетинала) державний кордон, починаючи з 24 лютого 2022 року;

2) у Міністерства соціальної політики України - про взяття (не взяття) на облік в ЄІБД ВПО, якщо підтверджується взяття на облік цієї особи в ЄІБД ВПО, то повідомити апеляційний суд про нове фактичне місце проживання/перебування останньої;

- у 1)Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса):

= копію актового запису чи - витягу з Державного реєстру актових записів про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП невідомий), яка померла згідно із позовом позивача у цій справі (а.с. 2) 19.03.2017 року, місцем проживання якої згідно із позовом позивача у цій справі (а.с. 2) є: АДРЕСА_1 ),

= копію актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП невідомий), яка померла згідно із позовом позивача у цій справі (а.с. 2) 19.03.2017 року, місцем проживання якої згідно із позовом позивача у цій справі (а.с. 2) є: АДРЕСА_1 ),

= копію актового запису про народження дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП невідомий), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , якщо останні мають місце;

2)у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової Вікторії Миколаївни інформаційну довідку зі Спадкового реєстру на підтвердження (спростування) того, що:

= складався (не складався) заповіт спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

= наявна (відсутня) заведена спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

3)у Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради інформацію про те, хто саме (ПІБ, родинний зв`язок) був зареєстрований разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і за якою саме адресою, оскільки хоча згідно із позовом позивача у цій справі (а.с.2) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проте, згідно із відповіддю Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської рада від 26.12.2023 року вих. № 04-07/3/16/388 на запит приватного нотаріуса Масловець Л.С. (а.с.70), за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 17.06.1981 року по 21.12.2023 року (помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ); разом із ним на день смерті зареєстровані особи відсутні.

На виконання вказаних ухвал надійшла інформація від:

-Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (т.с. 1 а.с. 194-196, 231-232) із копією актового запису ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відсутність за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян про наявність актових записів про народження дітей відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; стосовно актового запису про народження останньої актом № 9 від 19.09.2022 року останній переданий до Державного архіву Запорізької області;

-Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради (т.с. 1 а.с. 197-198, 209-210) за відомостями Департаменту місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 в період з 17.06.1981 року по 02.10.2013 року; разом з нею була зареєстрована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 17.06.1981 року по 21.12.2013 року (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 );

-Державної прикордонної служби (а.с.199-200, 211-212) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період з 24.02.2022 року по 18.03.2025 року (станом на 16:20) в Базі даних відсутня;

-приватного нотаріуса Морозової В.М. (т.с. 1 а.с. 222-224), за змістом якої заповіти після ОСОБА_3 відсутні, а наявна спадкова справа № 98/2017 після смерті ОСОБА_3 , яка заведена 07.09.2017 року приватним нотаріусом Масловець Л.С.;

-Мінсоцполітики (т.с. 1 а.с. 257- 258), за змістом якої згідно з відомостей, внесених до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, станом на 24.04.2025 року відсутня інформація щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційним судом в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України перевірено останнє зареєстроване у встановленому законом порядку на день смерті місце проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 (останнє підтверджено в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків т.с. 1 а.с. 213).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 1 а.с. 201) витребувано з Державного архіву Запорізької області для долучення до матеріалів цієї справи копію актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП невідомий), яка померла згідно із позовом позивача у цій справі (а.с. 2) 19.03.2017 року, місцем проживання якої згідно із позовом позивача у цій справі (а.с. 2) є: АДРЕСА_1 ).

На виконання вказаної ухвали Державний архів Запорізької області надав апеляційному суду копію актового запису про народження ОСОБА_3 , актовий запис № 1785 від 13.09.1946 року із зазначенням ПІБ батьків останньої (т.с. 1 а.с. 217-218-220, 228-230).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 1 а.с. 216) витребувано для долучення до матеріалів цієї справи у Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради інформацію про те, хто саме (ПІБ, родинний зв`язок) був зареєстрований/проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_3 , станом на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На виконання вказаної ухвали Департаментом адміністративних послуг Запорізької міської ради надано інформацію (т.с. 1 а.с. 237238), за змістом якої: місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 в період з 09.10.2013 року по 08.02.2018 року (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Разом з нею на день смерті була зареєстрована особа: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 17.10.1995 року по теперішній час.

Апеляційним судом ухвалою (т.с. 1 а.с. 181-183) в порядку ст. ст. 12 ч. 5, 81 ч. 7 ЦПК України витребувано для долучення до матеріалів цієї справи у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. фотокопію спадкової справи (номер у Спадковому реєстрі 61189689), заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На виконання вказаної ухвали приватний нотаріус надала апеляційному суду фотокопію спадкової справи (т.с. 11 а.с. 239-255), за змістом якої єдиним спадкоємцем за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 є позивач у цій справі ОСОБА_1 , яка своєчасно 07.09.2017 року подала заяву приватному нотаріусу про прийняття спадщини після смерті останньої, із зазначенням, що інших спадкоємців немає.

В автоматизованому порядку 27.05.2025 року суддею Трофимовою Д.А. у цій справі замінено суддю Подліянову Г.С. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (т.с. 2 а.с.2-3). Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 28.05.2025 року, не відбувся та був відкладений через нетривалу хворобу судді-члена колегії Трофимової Д.А., яка не давала права її заміни іншим суддею в автоматизованому порядку (довідка т.с. 2 а.с. 5), з урахуванням відпустки судді доповідача у період з 07.07.2025 року по 14.08.2025 року (довідка т.с. 2 а.с. 17).

В автоматизованому порядку 15.09.2025 року суддею Подліяновою Г.С. у цій справі замінено суддю Трофимову Д.А. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (т.с. 2 а.с. 21-22).

У дане судове засідання повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи належним чином (т.с. 2 а.с. 9-10, 20), у тому числі позивач ОСОБА_1 в порядку ст. 128 ч. 8 п. 4 ЦПК України (конверт з відміткою поштового відділення «адресат відсутній т.с. 2 а.с. 20), оскільки конверт із судовою повісткою, що надсилався апеляційним судом на зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання позивача ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 (інформація органу державної реєстрації - т.с. 1 а.с. 237), повернувся на адресу апеляційного суду без вручення, а позивач ОСОБА_4 не повідомила апеляційному суду іншої своєї адреси у цій справі, за кордон України не виїздила (т.с. 1 а.с.211), як ВПО не зареєстрована (т.с. 1 а.с.257) всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. подала апеляційному суду клопотання (т.с.2 а.с.11-12), в якому просила розглядати дану справу без її участі.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву третьої особи задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є …рішення, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, залишаючи позов позивача без задоволення у цій справі, керувався ст. ст. 77, 80, 89, 258, 259, 268 ЦПК України та виходив із необґрунтованості останнього.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_5 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьком є ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 (копія - т.с.1 а.с. 9).

08.07.1997 року Комунарською районною адміністрацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 видано свідоцтво № НОМЕР_3 про право власності на житло квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка їм належить на праві спільної сумісної власності (копія т.с.1 а.с. 14).

Згідно зі свідоцтвом про одруження, 05.09.2003 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_1 , яка після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (т.с.1 а.с. 7)

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (копія т.с.1 а.с. 15).

З спадкової справи № 74/2014 року встановлено, що 08.10.2014 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_7 13.10.2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. винесено постанову від 13.10.2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії підстава: пропущено шестимісячний строк, ОСОБА_1 не була зареєстрована з померлим за однією адресою (копія т.с. 1 а.с. 10).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з цього часу виникає право на спадкування, а місцем відкриття є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач після відкриття спадщини подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, проте з пропуском шестимісячного строку.

Відповідно до ст. ст. 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцеве дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

У зв`язку з цим, для прийняття спадщини необхідно подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи.

У постанові Верховного Суду від 10.09.2021 року (справа № 179/2076/19), зокрема, зазначено, що «Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.... При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо».

Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини.

Верховний Суд у Постанові від 17.02.2022 року у справі № 953/15603/20 зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, має стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Предметом позову у цій справі є визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, з посиланням на те, що позивач перенесла майже одночасну втрату двох близьких людей, перебування в довготривалому тяжкому стресовому стані, погіршенням зору та фактичній неможливості займатися спадковими питанням.

Суд першої інстанції, оцінюючи дії ОСОБА_1 дійшов правильного висновку про пасивність дій позивача щодо прийняття спадщини.

Посилання ОСОБА_1 на її психологічний стан (депресію) правильно не визналось судом першої інстанції поважною причиною для поновлення пропущеного строку. При цьому, позивач зазначає, що мала проблеми із погіршенням зору майже до його втрати, проте жодного належного доказу даного факту до суду першої інстанції надано не було.

Таким чином, вказані причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини також, на правильну думку суду першої інстанції, не можуть вважатися поважними, оскільки позивач не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини безпосередньо у нотаріуса разом із представником або шляхом направлення заяви поштою до нотаріальної контори та можливості звернення до суду. При цьому, після отримання постанови нотаріуса та до дати звернення з позовом до суду першої інстанції пройшло десять років.

Вищенаведене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постанові Верховного Суду від 17.02.2022 року у справі № 953/15603/20 та постанові від 21.10.2021 року у справі № 332/3796/19.

Частини перша, друга ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 80 ЦПК України презюмує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом першої інстанції факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку із його необґрунтованістю.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є такими, що фактично дублюють доводи її позову позивача у цій справі у суді першої інстанції, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача у цій справі, яку вона вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування позивача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Позивач не надала суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування свого позову у цій справі, а саме в частині поважності причин пропуску строку для подачі нею заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті батька, у тому числі у вигляді вищезазначеної частини квартири АДРЕСА_2 , яка належала останньому на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві спільної сумісної власності разом із його дружиною ОСОБА_3 , яка померла пізніше - ІНФОРМАЦІЯ_3 , але прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України, та після якої ОСОБА_8 звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса вже своєчасно.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, надані апеляційному суду саме апелянтом - позивачем ОСОБА_4 - відсутні. Однак, апеляційний суд в порядку ст. ст. 12 ч. 5, 81 ч. 7 ЦПК України отримав у цій справі численні докази, передбачені с. 367 ч. 3 ЦПК України, при вищевикладених обставинах. Але всі ці докази не спростовують правильності вирішення цієї справи судом першої інстанції оскаржуваним рішенням.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цієї справи.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Встановлено, що рішенням, що оскаржується, суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Разом із цим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити ОСОБА_1 її можливість на захист свого права на спадщину в інший спосіб у подальшому окремо від цієї справи у судовому порядку, а саме шляхом подання позову про визнання за нею права власності на спадщину в порядку спадкування за законом вже після смерті спадкодавця матері ОСОБА_3 , яка у тому числі містить в собі спадщину, яку остання (мати) прийняла в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України після смерті свого чоловіка - ОСОБА_2 (свідоцтво про укладення шлюбу, копія - т.с. 1 а.с.8), якій одночасно є батьком позивача ОСОБА_9 (свідоцтво про народження, копія т.с. 1 а.с. 9, 62 зворот), та за прийняттям спадщини якої (після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_3 ) ОСОБА_1 своєчасно 07.09.2017 року, з дотриманням строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, звернулась до нотаріуса (т.с. 1 а.с. 241) тощо.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2024 року у цій справі у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повна постанова апеляційним судом складена 26.09.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Онищенко Е.А.Подліянова Г.С.