Справа № 309/2368/25
Провадження № 2/309/796/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Довжанина М.М.,

за участю секретаря судового засідання Драб Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.09.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено Кредитний договір № 499761692 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. У вказаному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. 25.09.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 20700,00 грн. на банківську карту відповідача, що свідчить про прийняття пропозиції кредитодавця. Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі і на умовах, передбачених кредитним договором. У зв`язку з невиконанням умов договору, у боржника, згідно з виписки з особового рахунку відповідача, виникла заборгованість у розмірі 101413,91 грн., з яких: 20699,98 грн. - заборгованість по кредиту; 80713,93 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу №28/1118-01, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. 31.12.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 26, згідно з якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2021 року. 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2022 року. 31.12.2022 року сторони знову уклали додаткову угоду № 31, відповідно до якої строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2023 року. 31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 262 від 12.12.2023 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 47201,33 грн.

31.07.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 31/0724-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024 року. Предметом даного Договору Факторингу є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 31.07.2024 року до договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 101413,91 грн.

14.03.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу №140325-У. Згідно витягу з реєстру боржників до даного договору позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 101413,91 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 101413,91 грн. та судові витрати в розмірі 2422,40 грн. судового збору та 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позивач просив суд у разі неявки представника позивача у судове засідання провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (пункт 4 стор.11 позовної заяви)

Ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Одночасно запропоновано відповідачу подати в строк, який суд визначає в 15 днів з дня отримання (вручення) ухвали про відкриття провадження у справі, відзив на позовну заяву. Копію ухвали надіслано сторонам.

31.07.2025 року представник відповідача адвокат Райко В.В. через підсистему «Електронний суд» подав до суду відзив на позовну заяву в якому просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки Витяг з реєстру прав вимоги № 262 від 12.12.2023 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року фактором ТОВ «Таліон Плюс» не підписано, а тому право грошової вимоги до нього не перейшло. 18.09.2025 року представником відповідача подана до суду заява в якій представник адвокат Райко В.В. позов ТОВ «Юніт-Капітал» до ОСОБА_1 визнав частково, а саме основну заборгованість у розмірі 20700 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. судового збору та 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та просив суд розглянути справу без участі відповідача та його представника.

15.09.2025 представником позивача подано до суду додаткові пояснення по справі.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані представником позивача документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 25.09.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладено договір кредитної лінії № 499761692, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 20700,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Кредит надається строком до 1857 днів з дисконтним періодом 17 днів з можливістю його продовження. Нарахування процентів за користування кредитом в дисконтний період та в період його продовження (дисконтний період) здійснюється в розмірі 498,95% річних, що становить 1,23 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним (пункт 8.3.1 Договору). Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 % річних, що на день укладення Договору становить 2,98 % в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (пункт 8.4 Договору).

Відповідачка підписала договір кредитної лінії електронним підписом з одноразовим ідентифікатором KVNN.

На виконання умов вказаного Договору кредитної лінії, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на платіжну картку відповідачу грошові кошти в розмірі 20700,00 грн., що не заперечується представником відповідача.

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) було укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Пунктом 1.3. Договору визначено, що «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, в саме Реєстрах прав вимоги (пункт 1.2. Договору). Строк договору починає свій перебіг з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками та закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (пункт 8.2 Договору).

На підтвердження переходу права вимоги позивач надав незаповнені бланки додатків до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, а саме: форми реєстру прав вимоги; форми повідомлення боржника за кредитним договором та форми акта повернення права вимоги, у яких відсутня інформація про визначені вимоги і до яких саме боржників.

28.11.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжено до 31.12.2020 року. 31.12.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 26, згідно якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Пунктом 8.2. нової редакції строк дії договору закінчується 31.12.2021 року. 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2022 року. 31.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2023 року. 31.12.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 32, згідно якої сторони домовились продовжити строк дії Договору до 31.12.2024 року у зв`язку з чим погодили внести зміни до пункту 8.2 Договору, замінивши в ньому попередню дату новою - 31 грудня 2024 року.

12.12.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було складено та підписано реєстр права вимоги № 262 за яким передані (відступлені) права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 499761692 від 25.09.2023 на загальну суму 47201,3 грн. Не дивлячись на те, що у реєстрі права вимоги № 262 зазначено, що сторони його підписали, даний реєстр підписаний тільки клієнтом - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а підпис фактора - ТОВ «Таліон Плюс» на вказаному реєстрі відсутній.

31.07.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (фактор) було укладено Договір факторингу № 31/0724-01, згідно умов якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Відповідно до пункту 8.2 строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 81 цього Договору, та закінчується 31 грудня 2024 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором. На підтвердження переходу права вимоги позивач надав незаповнені бланки додатків до договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 року, а саме: форми реєстру прав вимоги; форми акта повернення права вимоги. 31.07.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було складено та підписано реєстр права вимоги № 1 на виконання договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 року, за яким передані (відступлені) права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 499761692 від 25.09.2023 на загальну суму 101413,91 грн.

14.03.2025 року між ТОВ «Юніт Капітал» (Фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (Клієнт) було укладено Договір факторингу № 140325-У, відповідно до пункту 1.1 якого Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 є невід`ємною частиною Договору. Згідно пункту 1.2 цього договору, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. На підтвердження переходу права вимоги позивач надав незаповнені бланки додатків до договору факторингу № 140325-У від 14.03.2025 року, а саме: форми реєстру боржників; форму акта прийому - передачі Реєстру Боржників та форму акта повернення права вимоги. Згідно Акта прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 140325-У від 14.03.2025 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в кількості 803 (вісімсот три), загальна сума заборгованості 39 029 048,29 грн. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 140325-У від 14.03.2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 499761692 від 25.09.2023 року на загальну суму 101413,91 грн.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, ч.1 ст.629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1, 2 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України).

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц (провадження № 61-43067св18).

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20).

У постанові Верховного Суду від 30 грудня 2020 року у справі № 905/1084/16 викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що "ніхто не може передати більше прав, ніж має сам".

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/19199/21 ).

З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.

Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі № 909/1411/13).

Для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанова Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17).

Судом встановлено, що правовідносини за договором кредитної лінії № 499761692 від 25 вересня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою виникли 25 вересня 2023 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином. Реєстр прав вимоги № 262, в якому зазначено відповідача, складено 12.12.2023 року та підписано електронним цифровим підписом тільки клієнтом - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» через п`ять років після укладення договору факторингу. Реєстр прав вимоги фактор - ТОВ «Таліон Плюс» не підписав, а тому право грошової вимоги до відповідача не набув. Реєстр прав вимог № 262 передбачає підпис обох сторін, що зазначено в тексті самого реєстру прав вимоги. Отже на час укладення даного договору у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 за зазначеним вище кредитним договором.

Водночас підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).

На момент укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року боргові зобов`язання ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 499761692 від 25.09.2023 року ще не існували, відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором.

Оскільки на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , то у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року.

Отже, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на час укладення Договору факторингу 28 листопада 2018 року не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і звісно, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача ОСОБА_1 , які виникли після укладення цього договору.

Суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Крім того, матеріали справи не містять повідомлення відповідачу про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та будь-яке підтвердження про направлення їй такого повідомлення за договорами факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, № 31/0724-01 від 31.07.2024 року, № 499761692 від 25.09.2023 року.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Частиною 1 ст.12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Частиною 5 статті 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивачем на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надано копії договорів факторингу, згідно яких право вимоги до відповідача ОСОБА_1 нібито переходило тричі: від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал».

Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).

Позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та реєстру боржників (в тому числі і відповідача), укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Матеріали справи містять платіжні інструкції: №7076 від 05 серпня 2024 року щодо оплати за відступлення права вимоги згідно реєстру прав вимоги № 2 від 31.07.2024 року та Договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс та ТОВ «Таліон плюс» на суму 2 708500,64; № 327 від 17 березня 2025 року за право грошової вимоги згідно Договору факторингу № 140325-У від 14.03.2025 року.

15.09.2025 року представником позивача, в порядку ст. 43 ЦПК України, до суду подані додаткові пояснення по справі. Суд залишає без розгляду подані представником додаткові пояснення, оскільки викладені в них обставини є штучним використання підходу, щоб доповнити позов. Стосовно письмових пояснень по статті 43 ЦПК України наявна постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №477/2330/18 від 14.12.2022. У даній справі були подані письмові пояснення прокурором. ВП ВС залишила їх без розгляду про, що вказала тільки в мотивувальній частині постанови. Так, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне (частина п`ята статті 174 ЦПК України).

Оскільки, позивач подав додаткові пояснення не з окремого питання, яке виникло при розгляді справи і не просив дозволу суду подати такі пояснення, а суд не визнавав їх подання необхідним, то подані додаткові пояснення позивача суд залишає без розгляду.

18.09.2025 року представником відповідача до суду подана заява про часткове визнання позову, зокрема визнано заборгованість по тілу кредиту у розмірі 20700,00 (двадцять тисяч сімсот) гривень та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (, адреса: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська буд. 4 А, офіс 10) заборгованість за кредитним договором № 499761692 від 25.09.2025 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 по тілу кредиту у розмірі 20700,00 (двадцять тисяч сімсот гривень 00 копійок) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (, адреса: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська буд. 4 А, офіс 10) судовий збір у розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 00 копійок) грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Хустського

районного суду: Довжанин М.М.