Справа № 157/230/25 Головуючий у 1 інстанції: Ходачинський Р. О.
Провадження № 22-ц/802/1080/25 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Власюк О.С.,

позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , в інтересах якої діє її представник ОСОБА_3 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 03 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

06.02.2025 до Камінь-Каширського районного суду Волинської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивачка, просить встановити факт спільного проживання її та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час військових дій, однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 01 січня 2017 року по день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що займаючись у період з 2014 по 2016 роки волонтерською діяльністю пов`язаною з допомогою своїм землякам, які брали участь в антитерористичній операції на сході України, у 2015 році познайомилась та підтримувала тісні дружні відносини з ОСОБА_5 , який у період з 29.01.2015 по 29.04.2016, будучи призваним до лав Збройних Сил України, проходив службу та брав участь у бойових діях на сході країни.

Після демобілізації ОСОБА_5 з 31 грудня 2016 року вона та останній розпочали спільно проживати однією сім`єю, як подружжя без реєстрації шлюбу, у її батьківському житловому будинку разом з її матір`ю ОСОБА_6 на АДРЕСА_1 , вели спільний побут та господарство, облаштовували будинок, робили поточні ремонти, мали спільний бюджет та витрати. Отримані від заробітку доходу витрачали на забезпечення потреб власної родиною, почали будівництво житлового будинку в м. Камінь-Каширському, разом відпочивали, піклувалися один про одного, підтримували батьків, мали взаємні права та обов`язки щодо утримання житла, спільне харчування, обговорювали питання укладення шлюбу.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф, ОСОБА_5 24 лютого 2022 року був знову призваний до лав Збройних Сил України та брав безпосередню участь у військових діях, пов`язаних із захистом Батьківщини. 11 березня 2022 року вона востаннє спілкувалася з ОСОБА_5 засобами телефонного зв`язку. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , виконуючи свій конституційний обов`язок по захисту державного суверенітету та територіальної цілісності України, загинув в селі Ніжиловичі Бучанського району Київської області. Фактично шлюбні відносини між нею та ОСОБА_5 існували понад п`ять років до дня його смерті, однак так і не були зареєстровані.

Встановлення факту проживання однією сім`єю її та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу необхідне їй для набуття права на звернення, в тому числі і в підрозділах Міністерства оборони України для оформлення пільг і соціальних допомог гарантованих державною членам сімей загиблих військовослужбовців, у зв`язку з чим вважає за необхідне залучити в якості третьої особи на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 03 липня 2025 року позов задоволено.

Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час воєнних дій, як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_4 , через свого представника подала апеляційну скаргу в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 ..

Заслухавши позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 16 березня 2022 року ( а.с. 43).

Позивач звертаючись до суду з даним позовом вказувала, що в період часу з 01 січня 2017 року по день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 вона проживала разом з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частина четверта статі 3 СК України).

Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц).

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20.

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивача, самі по собі окремо, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд, за загальним правилом, за власною ініціативою не може збирати докази (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вважав, що позивачем подано беззаперечні докази для встановлення даного факту. На думку колегії суддів такі висновки є помилковими, оскільки має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази та давши їм належну оцінку, доходить висновку про те, що позивач не довела достатніми та достовірними доказами факт її спільного проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю, як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу у період з 01 січня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 існувала протягом тривалого проміжку часу сукупність тих усталених обставин та відносин, які притаманні сім`ї.

Письмові докази, які долучені позивачем, на думку колегії суддів, не є тими беззаперечними доказами, які доводять подружні відносини між чоловіком та жінкою.

Зокрема, наявні у матеріалах справи накладні про надсилання позивачем на ім`я ОСОБА_5 військової амуніції та інших речей необхідних для військового ( а.с 28-38), жодним чином не доводять факту про який просить встановити позивач, оскільки таке пересилання відбувалось у 2014-2015 роках та підтверджує пояснення ОСОБА_1 про її волонтерську діяльність та допомогу військовослужбовцям.

Акт обстеження №175 від 10 серпня 2022 року, містить інформацію щодо спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у період 2016 -2022 років, яка констатована лише з пояснень сусідів. Інша інформація, яка б могла підтвердити спільність проживання чоловіка та жінки, як подружжя, у даному акті відсутня.

Покликання позивача на той факт, що в обліковій картці до військового квитка ОСОБА_5 вона зазначена, як дружина та зафіксовано саме її номер телефону, не підтверджує факту спільного проживання, як чоловіка та дружини в період про який просить позивач, а період має визначальне значення для встановлення такого факту. В копії облікової карти (а.с.58-59) відсутня відмітка коли саме внесено інформацію (рік, місяць) щодо дружини військовослужбовця, з врахуванням тієї обставини, що ОСОБА_5 був призваний до лав Збройних сил у січні 2015 року демобілізований в квітні 2016 року, та повторно мобілізований 24 лютого 2022 року. Окрім того, при наявній в обліковій картці інформації про дружину та наявність її номеру телефону, про смерть військовослужбовця була повідомлена саме мама ОСОБА_4 ..

Долучені до матеріалів справи на підтвердження заявлених вимог копії товарних чеків на придбання інструментів та будівельних матеріалів, (а.с. 60-72), які за поясненнями позивача, купувались на будівництво ОСОБА_5 власного будинку, не підтверджують тієї обставини, що для придбання вказаних товарів використовувались спільній кошти загиблого і позивача, або ж те, що це мав бути спільний будинок вказаних осіб. Окрім того, більшість квитанцій не є іменними, а тому не можна пересвідчитись кому вони видавались.

Покази свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які в основу свого рішення поклав суд першої інстанції, на думку колегії суддів, без інших доказів не можуть доводити факт про встановлення якого просить позивач. Вказаним особам, як свідкам, могли бути відомі поодинокі факти перебування ОСОБА_5 за місцем проживання позивача та його допомога по господарству, однак вказані особи не могли знати про взаємні права та обов`язки вказаних осіб один до одного, наявність чи відсутність спільного бюджету, спільних витрат і таке інше. При тому зі сторони відповідача свідки заперечували, що загиблий і позивач мали відносини, як подружжя.

Не заперечуючи наявності певних відносин між позивачем та ОСОБА_5 , як то романтичних (як мужчини та жінки), дружніх чи товариських, колегія суддів вважає бездоказовими твердження ОСОБА_1 про наявність відносин між нею та ОСОБА_5 , які притаманні сім`ї (відсутні докази про спільний побут, придбання майна для спільного проживання, наявність спільного бюджету, витрат, спільна участь в утриманні житла, його ремонт та ін.) тривалий проміжок часу, а саме з 01.01.2017 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що матір загиблого ОСОБА_4 вказувала, що ніколи не вважали ОСОБА_1 дружиною свого сина ОСОБА_12 , не повідомляла їй про його загибель та не радилась з приводу організації поховальної церемонії з нею.

Позивачем не надано жодної переписки між нею та ОСОБА_5 , яку б можна було б оцінити суду безпосередньо, з метою надання оцінки відносинам, що між ними були, також відсутні будь-які спільні фото. ОСОБА_1 пояснила відсутність таких доказів не бажанням фотографуватись, а відсутність переписки, з покликанням на те, що розмови відбувались в телефонному режимі або очно.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що саме по собі перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у близьких стосунках, спільна присутність у будинку позивача та надання їй допомоги по господарству, періодичне проживання за однією адресою, не можуть беззаперечно свідчити, що між ними склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якої діє її представник ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 03 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: