СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/22762/24

пр. № 2/759/1164/25

23 липня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Журибеда О.М.

за участю секретаря - Шило М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 в якому з врахування заяви про залишення позовних вимог без розгляду в частині просить: - виділити та визнати в порядку поділу ОСОБА_4 власником: - частини двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,1 кв.м.; частни Майнових прав на об`єкт інвестування за договором №37-1210/2018-2 про участь у Фонді фінансування будівництва від 12.10.2018 року та за договором №М37-1210/2018/2 про відступлення майнових прав від 16.10.2018 року на передачу у власність об`єкту інвестування №418: двокімнатної квартири 58,18 м.кв. на 11 поверсі, 5 секції житлового комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; - виділити та визначити в порядку поділу ОСОБА_2 власником: - частини двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,1 кв.м.; частни Майнових прав на об`єкт інвестування за договором №37-1210/2018-2 про участь у Фонді фінансування будівництва від 12.10.2018 року та за договором №М37-1210/2018/2 про відступлення майнових прав від 16.10.2018 року на передачу у власність об`єкту інвестування №418: двокімнатної квартири 58,18 м.кв. на 11 поверсі, 5 секції житлового комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобілю OpelAstra 1.6 І, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; - стягнути з ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя на користь ОСОБА_1 144112, 50 грн. в якості грошової компенсації її частки у спільній сумісній власності подружжя на автомобіль OpelAstra 1.6 І, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; - судові витрати покласти на відповідача.

Позов мотивовани тим, що сторони перебували у шлюбі з 26.07.2002 року, який рішення суду від 19.03.2024 року розірвано. За час шлюбу сторонами набуто наступне майно: двокімнатна квартира, придбана на підставі угоди №143 про івестування будівництва житлового будинку по АДРЕСА_3 , що знаходиться за даресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,1 кв.м., яка виходячи з ринкових пропозицій на момент подачі позову, оцінюється в середньому в 2977656, 00 грн.; автомобіль OpelAstra 1.6 І, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який виходячи з ринкових пропозицій на момент подачі позову, оуінюється в середньому в 288225, 00 грн.; майнові права за договором №37-1210/2018-2 про участь у Фонді фінансування будівництва від 12.10.2018 року, номінальною вартістю визначеною п. 5.8 договору у розмірі 1243597,50 грн. та договором №37-1210/2018-2 про відступлення майнових прав від 16.10.2018 року, що засвідчив майнові права на об`єкт інвестування довірителю-позивачу. Зважаючи на ці обставини сторона позивача вважає обґрунтованою вимоги про поділ майна подружжя.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.11.2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.02.2025 року у справі здійнено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.06.2025 року позовні вимоги в частині залишені без розгляду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.06.2025 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник Ільїн О.П. вимоги позову підтримали в повному обсязі та просили задовольнити посилаючись на обставини зазначені у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не подав.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, зазначає наступне.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.07.2002 року. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.03.2024 року у справі №759/23725/23, шлюб між сторонами розірвано.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.03.2024 року у справі №759/23725/23 ухвалено змінити прізвище позивача з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

02.08.2002 року між ЗАТ «Будівельне Управління №7» та ОСОБА_2 укладено угоду №143 інвестування будівництва, житлового будинку по АДРЕСА_3 , відповідно доя кого забудовник виділяє інвестору в житловому будинку, що будується за адресою: АДРЕСА_3 , пілся здачі будинку в експлуатацію у ІY кварталі 2002 року одну двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 на 8 поверсі, загальною площею 55,3 кв.м.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 09.09.2006 року виданого ГУЖЗ Виконавчим органом КМР відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 07.09.2005 року №1681-С/КІ належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з 2 кімнат, жилою площею 32,80 кв.м., загальною площею 56.10 кв.м.

12.10.2018 року між ТОВ «ФК «Житло-Капітал» та ОСОБА_7 укладено договір №37-1210/2018-2 про участь у Фонді фінансування будівництва.

П. 1.1. вказаного договору, встановлено, що відповідно до цього договору довіритель зобов`язується передати Управителю в управління грошові кошти з метою отримання довірителем у власність житла (об`єкта інвестування), а управитель заобов`язується прийняти кошти на рахунок ФФБ у довірчу власність на умовах, передбачених цим договором, правилами ФФБ виду А «ЖК Академ-Парк».

Згідно із п. 1.9 договору, підялгає наступний об`єкт інвестування, що підлягає передачі довірителю в порядку та на умовах цього договору після завершення будівництва: об`єкт будівництва - житловий комплекс, що розтошаваний за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :75:057:0003; об`єкт інвестування - квартира; номер секції 5; поверх розташування 11; кількість кімнат 2; номер об`єкту інвестування 418; попередньо визначена загальна кількість вимірних одиниць об`єкту інвестування 58,18 кв.м.; планово-орієнтовний термін введення об`єкта будівництва в експлуатацію 31.03.2020 року; планово-орієнтовний термін здачі об`єкта будівництва під заселення 30.06.2020 року.

П. 5.9. договору визначено, що кошти до ФФБ у розмірі не менша 100% від орієнтовної загальної вартості об`єкта інвестування на день укладання цього договору становить 1243597, 50 грн.

16.10.2018 року ТОВ «ФК «Житло-Каптіал» та ОСОБА_7 уклали договір №М37-1210/2018-2 відступлення майнових прав, відповідно до якого управитель передає, а довіритель приймає манові права на об`єкт інвестування, що підлягає передачі довірителю в порядку та на умовах договору про участь у ФФБ після завершення забудовником будівництва. Опис об`єкта інвестування: об`єкт будівництва - житловий комплекс, що розтошаваний за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :75:057:0003; об`єкт інвестування - квартира; номер секції 5; поверх розташування 11; кількість кімнат 2; номер об`єкту інвестування 418; попередньо визначена загальна кількість вимірних одиниць об`єкту інвестування 58,18 кв.м.; планово-орієнтовний термін введення об`єкта будівництва в експлуатацію 31.03.2020 року; планово-орієнтовний термін здачі об`єкта будівництва під заселення 30.06.2020 року.

Майнові права за договором №37-1210/2018-2 є оплаченими, що підтверджується копвією платіжного доручення та квитанцією, а також свідоцтвом №С37-1210/2018-2 від 16.10.2018 року про участь у Фонді фінансування будівництвп виду А «ЖК Академ-Парк» та довідкою від 26.12.2003 року №864.

Як вбачається з наданої інформації Головного сервісного центру МВС від 02.07.2024 року №31/26-883аз, згідно даних ЄДРТЗ станом на 02.07.2024 року на ім`я ОСОБА_2 обліковується зареєстрованим транспоринй засіб Opel Astra 1.6 I, 2012 року випуску, об`єм двигуна 1598 см3, номер кузова НОМЕР_2 , підстава реєстрації - довідка-рахунок №ДПІ605515 від 20.09.2012 року, дата реєстрації 25.09.2012 року.

Згідно із скріншотом сайту «Авто Ріа» варість транспортних засобів марки Opel Astra 2012 року становить 22825 грн.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що спірні правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга ст. 364 Цивільного кодексу України.

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Також, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 26.07.2002 року, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.03.2024 року у справі №759/23725/23 розірвано.

За час перебування у шлюбі, сторони по справі, на підставі угоди №143 про інвестування будівництва житлового будинку по АДРЕСА_3 придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира складається з двох житлових кімнат, загальною площею 56, 10 кв.м., у тому числі житловою площею 32, 80 кв.м., що підтверджується вказаною угодою від 02.08.2002 року та свідоцтвом про право власності від 09.09.2006 року

Дана квартира відповідно до ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому розділяє спільну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на дві рівні частини, визнавши за позивачем та відповідачем право приватної власності на нерухоме майно по 1/2 частині квартири.

Щодо поділу майна стосовно майнових прав за договором на об`єкт інвестування за договором №37-1210/2018-2 про участь у Фонді фінансування будівництва від 12.10.2018 року та за договором №М37-1210/2018/2 про відступлення майнових прав від 16.10.2018 року на передачу у власність об`єкту інвестування №418: двокімнатної квартири 58,18 м.кв. на 11 поверсі, 5 секції житлового комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 суд зазначає наступне.

За ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Відповідно до ст. 68 цього Кодексу розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільно: сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст. 69 СК України).

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права визнаються речовими правами.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Судом беззаперечно встановлено, що майнові права на квартиру набуті позивачем за відповідним договором про участь у Фонді фінансування будівництва у період шлюбу.

Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (абзац третій частини другої статті 3 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»).

Така позиція підтверджена рішеннями ЄСПЛ, Верховного Суду України та Верховного Суду.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення ЄСПЛ щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі», заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05; пункт 74 рішення ЄСПЛ «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» від 02 березня 2005 року, заяви № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути, у тому числі, «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії», заява № 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. У. the United Kingdom, № 10741/84).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) ЄСПЛ вказав, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства», заява № 44277/98).

У постанові від 30 січня 2013 року № 6-168цс12 Верховний Суд України визначив майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав.

Визначення майнового права як права очікування та повноваження власника таких прав надано у висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12, від 15 травня 2013 року у справі № 6-ЗбцсІЗ, від 04 вересня 2013 року у справі № 6-5ІцсІЗ, від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1920цс15, від 18 листопада 2015 року у справі № 6- 1858цс15, від 02 грудня 2015 року у справах № 6-1502цс15 та № 6-1732цс15, від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2і24цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-290цс16„ від 23 березня 2016 року у справі № 6-289цс16, від ЗО березня 2016 року у справах № 6- 3129цс15 та № 6-265цс16, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2994цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-503цс 16, від 07 грудня 2016 року у справі № 6-111 Ідеї6.

Суд вважає доведеним факт, що під час перебування сторін у шлюбі вони за спільні кошти у даному випадку не важливо, хто і звідки їх отримав придбали майнові права на об`єкт нерухомості, який слід вважати спільним майном подружжя.

Суд, приймаючи рішення у даному спорі щодо вимоги про поділ майнових прав за довговором, виходить з того, що до припинення подружнього життя та звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_2 мали рівні майнові права на об`єкт інвестування двокімнатної квартири, 58,18 кв.м. на 11 поверсі 5 секціяї житлового будинку, що розташований у АДРЕСА_2 , що слід вважати спільним майном подружжя.

Виходячи із рівності часток у спільному майні подружжя, позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 належить по 1/2 частці таких майнових прав.

Щодо поділу автомобіля Opel Astra 1.6 І, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 та стягнення з відповідача на користь позивача компенсації частки позивача у спільній сумісній власності у розмірі 144112, 50 грн.

За нормами ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до положень ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускаються лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Спірний транспортний засіб придбаний сторонами за час перебування в шлюбі. Докази, які б свідчили, що набуте сторонами за час шлюбу майно не може входити до спільної власності подружжя з підстав його придбання за кошти, які належали одному з подружжя особисто, у справі відсутні.

Отже, набутий сторонами за час шлюбу транспортний засіб Opel Astra 1.6 І, 2012 року випуску є об`єктам права спільної сумісної власності подружжя.

Підстав для відступу від засади рівності часток подружжя на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності, позивач не зазначала.

Вартість спільного сумісного майна, а саме автомобілю становить 288225, 00 грн. Частки сторін у праві спільної сумісної власності є рівними, оскільки доказів наявності іншої домовленості між подружжям матеріали справи не містять. Отже, вартості майна становить 144112, 50 грн. Таким чином, грошова компенсація частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя становить 144112, 50 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 підлягають до задоволення.

За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі 15140, 00 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258, 263-265, 273, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя- задовольнити.

Виділити та визнати в порядку поділу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) власником:

- частини двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,1 кв.м.;

- частни Майнових прав на об`єкт інвестування за договором №37-1210/2018-2 про участь у Фонді фінансування будівництва від 12.10.2018 року та за договором №М37-1210/2018/2 про відступлення майнових прав від 16.10.2018 року на передачу у власність об`єкту інвестування №418: двокімнатної квартири 58,18 м.кв. на 11 поверсі, 5 секції житлового комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Виділити та визначити в порядку поділу ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) власником:

- частини двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,1 кв.м.;

- частни Майнових прав на об`єкт інвестування за договором №37-1210/2018-2 про участь у Фонді фінансування будівництва від 12.10.2018 року та за договором №М37-1210/2018/2 про відступлення майнових прав від 16.10.2018 року на передачу у власність об`єкту інвестування №418: двокімнатної квартири 58,18 м.кв. на 11 поверсі, 5 секції житлового комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- автомобіля OpelAstra 1.6 І, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в порядку поділу спільного майна подружжя 144112 (сточитарнадцять тисяч сто дванадцять) грн. 50 коп. в якості грошової компенсації її частки у спільній сумісній власності подружжя на автомобіль OpelAstra 1.6 І, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) судовий збір у розмірі 15140, 00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Журибеда