Справа №534/2645/24
Провадження №2/534/792/24
УХВАЛА

01 жовтня 2025 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Морозова В.Ю., за участю секретаря судового засідання Хвіст Т.В., представника позивача Кузнецова О.М., представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду письмове клопотання відповідача про витребування доказів, датоване 03.01.2025 та фактично подане до суду 08.01.2025 № 124/25 вх. у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

У С Т А Н О В И В:

01.10.2025 під час розгляду цієї справи представник відповідача адвокат Горностаєва А.В. просила суд розглянути письмове клопотання відповідача, датоване 03.01.2025 та подане до суду 08.01.2025 № 124/25 вх.

У судовому засіданні 01.10.2025 представник відповідача адвокат Горностаєва А.В. підтримала клопотання позивача, просила його задовольнити.

Надала суду пояснення, серед іншого, що, за змістом, це клопотання було подано разом з відзивом на позов; позивач отримав відзив лише 13.05.2025; представник відповідача на минулих засіданнях не брала участь у справі, бо хворіла, що підтверджується медичними документами долученими до справи, тому не могла заявити в судовому засіданні і підтримати клопотання. Те, що справа з 08.01.2025 перебуває на стадії розгляду по суті не перешкоджає, за змістом пояснень представника відповідача, для розгляду і вирішення судом клопотання.

Представник позивача поклався на розсуд суду.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час, місце судового засідання у судове засідання не з`явились.

Суд, вивчивши матеріали справи, в контексті вказаного клопотання, з`ясувавши думку учасників справи, дійшов наступних висновків.

До суду 08.01.2025 надійшов відзив на позов, датований 03.01.2025 (вх. № 124/25-вх від 08.01.2025), в якому, серед іншого, заявлено клопотання про витребування доказів.

Вказаний процесуальний документ оформлено як частина відзиву на позов (а.с. 51-52) з відповідним обґрунтуванням і прохальною частиною, а саме витребувати від Державної податкової служби України (пл. Львівська буд. 8 м. Київ, 04053) інформацію за 2019 - 2024 роки відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , PHОKПП НОМЕР_1 , громадянки України щодо: 1) наявності або відсутності джерел доходів, а також, розміри отриманого нею доходу за вказаний період; 2) її перебування на обліку як фізична особа підприємець, а також, розміру отриманого нею доходу від підприємницької діяльності за вказаний період.

Ухвалою Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 08.04.2025 (а.с. 103) закрито підготовче провадження та призначити цивільну справу до розгляду по суті.

Правовими підставами цієї ухвали суду стали, зокрема, п. 1 ч. 2 ст. 196, п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 198 ЦПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Пунктами 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21).

Відповідно до ч.1 ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до частини другої статті 189 ЦПК України, підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Відповідно до ч.2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про:1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Цивільним процесуальним кодексом України не врегульовано питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з практикою Верховного Суду, викладеною у постановах від 03.10.2019 у справі № 902/271/18, від 16.02.2021 у справі №922/2115/19, в ухвалі від 22.06.2021 у справі № 923/525/20, постанові від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21 суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі N 234/11607/20 (провадження N 61-15126св21), зроблено висновок, що: "при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод".

Ця справа розглядається судом за правилами загального позовного провадження.

В межах загального позовного провадження на стадії підготовчого провадження у підготовчому судовому засіданні суд, зокрема, з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше (п. 7 ч. 2 ст. 197 ЦПК України), що підлягає здійсненню лише у підготовчому судовому засіданні.

За приписами ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У цій справі суд позбавлений права на власний розсуд збирати докази.

Така можливість була надана сторонам, їх представникам у цій справі неодноразово у підготовчому судовому засіданні, яке завершено 08.04.2025 (а.с. 103). Клопотань про повернення до стадії підготовчого провадження з метою витребувати вищевказані докази відповідач і його представник не заявляли, хоча мали таку можливість.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України При розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

За частиною 3 ст. 174 ЦПК України підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд зауважує, що хоча у справі клопотання, про витребування доказів оформлено як невід`ємна частина відзиву на позов, за змістом, метою це дві різні письмові заяви учасників справи. Тому суд їх повинен розглядати кожну окремо, застосовуючи відповідні правові норми, які регулюють цивільні процесуальні правовідносини з приводу розгляду та вирішення вказаних заяв.

Спрямування суду до розгляду клопотання про витребування доказів, як частини відзиву, спонуканням до застосування правових норм, фактичних обставин процесуального характеру, що стосуються тільки відзиву, а клопотання не стосується, недопустимо.

Керуючись ст. 200, 260, 261 ЦПК України, - суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні письмового клопотання відповідача про витребування доказів, датоване 03.01.2025 та фактично подане до суду 08.01.2025 № 124/25 вх. у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Оголосити перерву у судовому засіданні до 29.10.2025 на 16 год. 30 хв.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ