Справа № 143/923/25
УХВАЛА
29.09.2025 року м. Погребище
Суддя Погребищенського районного суду Вінницької області Бойко А. В., розглянувши заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,-
26.09.2025 до Погребищенського районного суду Вінницької області подано позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення.
Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти будь-які дії, що спрямовані на мобілізацію ОСОБА_1 на період розгляду даної справи, а саме до прийняття рішення у справі та набрання ним законної сили.
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що предметом позову у зазначеній справі є встановлення факту того, що повнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який являється особою з інвалідністю ІА групи, перебуває на повному фінансовому утриманні ОСОБА_1 , що є законною підставою для виникнення у позивача права на відстрочку від призову на військову службу по мобілізації на підставі п.7 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в якій вказано, що не підлягають призову на військову службу по мобілізації жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є особою з інвалідністю І чи ІІ групи.
Розгляд заяви здійснюється без повідомлення сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України.
Оцінивши доводи заявника, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Частиною другою ст.149 ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Забезпечення позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
По суті забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні.
Положеннями ч.3 ст.150 ЦПК України регламентовано, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Так, зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки якщо мобілізаційні заходи щодо нього будуть завершені, то повнолітня дитина з інвалідністю ІА групи може залишитися без належного утримання та догляду, що може спричинити негативні наслідки.
Предметом позову, заявленого у даній справі, є встановлення факту перебування повнолітньої дитини з інвалідністю на утриманні позивача. Неправомірність дій чи бездіяльності РТЦК щодо ненадання відстрочки від призову за мобілізацією не є предметом заявлених позивачем позовних вимог.
Суд зазначає, що заходи забезпечення позову мають застосовуватися виключно у межах заявлених у відповідній справі позовних вимог.
Захід забезпечення позову, про який просить заявник, щодо заборони вчиняти будь-які дії, пов`язані з його мобілізацією, виходить за межі заявлених позовних вимог, такий спосіб забезпечення позову неспівмірний із предметом позову; зв`язок між таким заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги відсутній, адже такий захід забезпечення позову не може забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення, не доведена.
Наведені у заяві аргументи не свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
З огляду на викладене, враховуючи специфіку військової служби та умови воєнного стану, введеного на всій території України, мотиви, наведені заявником у заяві про забезпечення позову, не свідчать про реальний характер загрози правам та законним інтересам заявника до ухвалення рішення по суті спору, а також не зумовлюють настання внаслідок невжиття таких заходів обставин, які б переважали пов`язані із цим наслідки, за яких в разі невжиття заходів забезпечення позову буде істотно ускладнено чи унеможливлено виконання рішення суду, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.
За наведених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у заявлений ОСОБА_4 спосіб.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.149,150,153,258-261,353 ЦПК України, суд, -
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя