Номер провадження: 22-ц/813/6187/25
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

26.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М.,

перевіривши, в порядку вирішення питання про відкриття апеляційного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2025 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-проваджу недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,

встановив:

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2025 заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-проваджу недійсним та застосування наслідків недійсності правочину - задоволено.

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, 12.06.2025 в електронній формі через підсистему «Електронний суд» і «Електронний кабінет», ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій заявила клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження посилаючись на те, що про наявність оскаржуваної ухвали представнику ОСОБА_1 ОСОБА_4 стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень (далі ЄДРСР), однак ідентифікувати дані майна на яке накладено арешт не передбачалося за можливе, 28.05.2025 представник відповідача ознайомилась з матеріалами справи та отримала копію оскаржуваної ухвали.

При перевірці доводів викладених в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено:

- 27.01.2025 в електронній формі через підсистему «Електронний суд» і «Електронний кабінет» представником ОСОБА_1 Верховець К.С. було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи, в якій вона просила, з-поміж іншого внести її РНОКПП до відомостей про учасників справи у Єдиній автоматизованій системі діловодства Київського районного суду (далі АСДC) задля отримання доступу до «електронної справи» в підсистемі «Електронний суд» і «Електронний кабінет» та як вбачається з АСДC, 26.02.2025 (на підставі доповідної записки секретаря судового засідання від 25.02.2025.) такі дані у відношенні до ОСОБА_4 були внесені (представником було отримано доступ до матеріалів «електронної справи»);

- 24.02.2025 представник ОСОБА_1 Верховець К.С., в електронній формі через підсистему «Електронний суд» і «Електронний кабінет», подала до Київського районного суду м. Одеси клопотання про зупинення провадження по справ;

- окрім клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 27.01.2025, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , було подано ще одне тотожне клопотання від кожної ( ОСОБА_1 07.05.2025; ОСОБА_4 26.05.2025, на якій міститься розписка останньої відповідного змісту: «З матеріалами справи ознайомилась, копії зняла *28.05.2025 «підпис» Адвокат Верховець К.С.*».

Резюмуючи вищенаведені фактичні обставини судом зазначено, що фактичні обставини щодо отримання та надсилання ухвали в ЄСІТС та ЄДРСР не узгоджуються з твердженням ОСОБА_4 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.07.2025 апеляційна скарга ОСОБА_1 була залишена без руху, оскільки вказані скаржником підстави пропуску строку визнані судом неповажними, запропоновано скаржнику подати до суду заяву про поновлення строку на подачу апеляційної скарги з зазначенням належних (поважних) підстав пропуску такого строку, враховуючи резюмовані судом обставини та факт невжиття скаржником відповідних заходів з дня отримання копії ухвали суду.

У відповідності до ч.2 ст.185 ЦПК України, апелянту надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_1 , 25.07.2025в електронній формі через підсистему «Електронний суд» і «Електронний кабінет», подала до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій на обґрунтування поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали суду, зазначає, що станом на 26.02.2025 (дата отримання доступу до «електронної справи» в підсистемі «Електронний суд») та 12.06.2025 (дата звернення з апеляційною скаргою на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2025.) матеріали електронної справи не містять оскаржуваної ухвали, на підтвердження чого надані прінтскріни з електронного кабінету представника ОСОБА_1 Верховець К.С.

Зважаючи на викладене, скаржник просить суд поновити пропущений процесуальний строк для подачі апеляційної скарги на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2025.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов висновку, що наведені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду є неповажними з наступних причин.

Учасники справи мають право оскаржити судові рішення у встановленому порядку, зокрема з додержанням встановленого Цивільним процесуальним кодексом України строку. При цьому, процесуальним законом передбачено можливість поновлення пропущеного строку у разі його пропуску з поважних причин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії на виконання вимог процесуального закону.

Суд зазначає, що, не можуть враховуватися поважними посилання скаржника, як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження: «відсутність» у представника скаржника оскаржуваної ухвали. Вказані обставини не є об`єктивно непереборними і не пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Також, суд, оглянувши додані до заяви ОСОБА_1 від 25.07.2025 про поновлення строку на апеляційне провадження прінтскріни електронного кабінету її представника зазначає, що відповідні «знімки екрану» були зроблені з вкладки в електронному кабінеті по номеру провадження № 2/947/1064/25 що є провадженням суду першої інстанції та відноситься до розгляду цивільної справи по суті, тоді як оскаржувана ухвала про вжиття заходів забезпечення позову разом із самою заявою про вжиття таких заходів відокремлюється в окреме провадження (має окрему вкладку в справі «електронного суду»); оскаржувана ухвала міститься в підсистемі «Електронний суд» і «Електронний кабінет» за номером провадження № 2-з/947/51/25.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Проте, в своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує на те, що право на справедливий розгляд судом, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду (рішення у справі "Рябих проти Росії"). Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі "Гінчо проти Португалії" передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Європейський Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine) від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.

Поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та може призвести до порушення прав іншої сторони процесу. Зазначена конвенційна норма зобов`язує щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, §53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

З огляду на вищевикладене, враховуючи необхідність забезпечення розумних строків розгляду справи, а також те, що скаржник та його представник не виконували належним чином свої обов`язки, передбачені ст. 43 ЦПК України, не проявляли необхідної зацікавленості у розгляді справи, а також приймаючи до уваги висновки ЄСПЛ та враховуючи, що ОСОБА_1 не навела інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України та відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись статтями 185, 357, 358 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2025 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-проваджу недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: