Провадження № 2/727/2522/25
18 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Слободян Г.М.
за участі секретаря судового засідання Вакарчук Т.Р.
Короткий зміст позову.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної власності на земельну ділянку
Обгрунтовує позовну заяву тим, що на підставі рішення Чернівецької міської ради від 06.12.2018 року було передано у спільну сумісну власність земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 , площею 0,0520 га. Зазначає, що право власності було зареєстроване на ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Позивач вказує на те, що після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина, у склад якої входить право спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку. Посилається на те, що нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не визначено частки кожного співвласника. Позивач зазначає, що земельна ділянка фактично перебуває у спільній сумісній власності співвласників у рівних частках, тому необхідно визначити частки кожного.
Рух справи та позиція сторін.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05.06.2025 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання.
Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Роскрут В.В., направила до суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 , у підготовче судове засідання також не з`явилася; скерувала на адресу суду письмову заяву про визнання позову та про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч. 3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Дослідивши надані письмові докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Досліджені судом докази та застосовані норми права.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 від 21.11.2019 року (а.с.16).
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_4 від 30.01.2025 року (а.с.17).
Згідно з договором міни нерухомого майна від 16.02.2010 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно в01.03.2010 року, на вказаній земельній ділянці, за адресою АДРЕСА_1 , власниками якої відповідно до договору міни нерухомого майна (квартири) є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у рівних частках, по 1/4 частки кожного (а.с.20-21).
Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.22-23).
Відповідно до довідки приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Ткач Н.В від 18.08.2025 N? 25 приватним нотаріусом заведено спадкову справу N? 13/2025 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкову справу N? 14/2025 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно матеріалів спадкової справи 13/2025, єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, щодо майна ОСОБА_3 є його син ОСОБА_1 . Спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину, щодо майна ОСОБА_4 , яка поперла 20 листопада 2019 року, є її син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 (а.с.25).
Згідно ст. 41 Конституції України кожному гарантується право володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.
Частиною 1 статті 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Так, зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.
Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, шо право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України майно, яке належить двом чи більше особам, є їх спільною власністю. Спільна власність поділяється на часткову та сумісну.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦК України майно, що належить двом чи більше особам без визначення часток кожного з них, є об`єктом права спільної сумісної власності.
Відповідно до частини другої статті 370 ЦК України кожен із співвласників у праві спільної сумісної власності має право на виділ своєї частки, а у разі неможливості виділу в натурі на визначення розміру часток у спільному майні.
Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, до спадщини увійшла частка у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку.
Відповідно до статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Співвласник має право заповісти свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення і виділу в натурі.
Крім того, стаття 89 Земельного кодексу України передбачає, що земельні ділянки можуть перебувати у спільній сумісній власності громадян, а у разі спадкування такої ділянки спадкоємці мають право на визначення своїх часток у спільній власності.
Після смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право спільної сумісної власності на зазначену земельну ділянку.
З мтаеріадів справи вбачається, що нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність визначених часток співвласників у спільній сумісній власності.
Так, згідно з статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права, у тому числі шляхом визнання права власності та визначення частки у спільній власності.
Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог, оцінивши належність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення в повному обсязі.
На підставі та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 142, 197, 200,
206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної власності на земельну ділянку задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 18.09.2025 року.

Суддя Слободян Г.М.