Провадження № 2/947/5249/25
Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В. розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСББ «Добробут» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за житлово-комунальні послуги, -
Відповідач до суду не з`явився, у зв`язку з відсутністю зареєстрованого місця проживання повідомлявся через оголошення на сайті суду.
Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.
Відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 .
Будинок по АДРЕСА_2 дорога знаходиться на балансі ОСББ «Добробут», що підтверджується актом приймання-передачі житлового комплексу.
Крім того, інфляційні витрати за вказаний період складають 3228,44 грн., а 3% річних 872,73 грн.
На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на такі докази: витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності відповідача на квартиру, акт приймання-передачі житлового комплексу АДРЕСА_2 дорога на баланс ОСББ, довідку про наявність у відповідача заборгованості і розрахунок заборгованості за надані та спожиті відповідачкою послуги, тарифи на послуги з утримання будинку та прибудинкової території, кошторис ОСББ «Добробут», розрахунок заборгованості.
При вищенаведених обставинах суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСББ «Добробут» підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року ОСББ створюється власниками квартир для забезпечення та захисту прав його членів, дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати усіх платежів. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, визначаються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року (зі змінами та доповненнями). Відповідно до вимог Закону «Про житлово-комунальні послуги», Статуту ОСББ «Добробут» власник (мешканець) квартири у багатоквартирному будинку зобов`язаний щомісячно вносити плату за спожиті комунальні послуги. Тому вимоги в частині стягнення заборгованості по оплаті послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ч.1та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ч.ч.2-4 ст.137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.5 та ч.6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Між позивачем та Адвокатським бюро «Бороган» укладеного договір про надання правничої допомоги від 8.05.2025.
Суду надано акт прийняття-передачі виконаних робіт від 11.08.2025, згідно умов якого клієнтом прийняті роботи: усна консультація, вивчення документів, вивчення судової практики подібних правовідносин, формування правової позиції, складання та подання позовної заяви та участь в майбутніх судових засіданнях.
Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Виходячи з вищеописаних обставин справи, зважаючи на те, що підготовлені адвокатом процесуальні документи не потребують значних затрат часу для їх складення та неприйняття адвокатом участі у судових засіданнях, суд, оцінивши надані представником позивача докази у їх сукупності, беручи до уваги принципи обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат, та незначну складність справи, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на правничу допомогу у цій справі до 4000 грн.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 4-13,76-89,258-273,280-289 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: Я. В. Бескровний