ЄУ №712/8421/25
Провадження №2/712/3485/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі: головуючого судді Стеценко О.С., за участю секретаря Дубини В.В., представника позивача Петруніної В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідачів, в якому просить: стягнути з МТСБУ на користь позивача несплачену регламентну виплату в сумі 56 019,65 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в сумі 19 334,42 грн. та моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати, а саме, витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи у сумі 7 900,00 грн. та судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

У обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18 грудня 2024 року по вул. Святителя-хірурга Луки (Менделєєва), 16, в м. Черкаси сталася ДТП за участю транспортного засобу KIA SORENTO, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобілі зазнали технічних ушкоджень.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 лютого 2025 року №712/150/25 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідальність водія KIA SORENTO, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП не була застрахована в жодній із страхових компаній.

Відповідальність водія DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована в полісом ОСЦПВВНТЗ №СА/0222063 в ТЗДВ «СК «ОБЕРІГ».

Відповідно до висновку експерта №07 вартість ремонту автомобіля позивача без урахування зносу становить 81 033,00 грн., з урахуванням зносу 61 698,58 грн.

27 січня 2025 року ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із електронною заявою про виплату страхового відшкодування.

09 березня 2025 року ОСОБА_3 повторно звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування засобами поштового зв`язку.

Листом №3-01б/11827 від 07 травня 2025 року МТСБУ відмовило у сплаті регламентної виплати на підставі ст. 37.1.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки з автомобілем DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_2 , були виконані частково відновлювальні роботи до огляду представником МТСБУ.

Позивач просив стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України несплачене страхове відшкодування у сумі 56 019,65 грн., та з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у сумі 19 334,42 грн. та моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 30 липня 2025 року.

30 липня 2025 року судове засідання відкладено на 11 вересня 2025 року у зв`язку з неявкою усіх сторін по справі.

24 липня 2025 року від відповідача Моторно (транспортного) страхового бюро України надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У обґрунтування своїх заперечень зазначив таке.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 18.12.2024 за участю транспортного засобу «КІА», державний номерний знак НОМЕР_3 , та транспортного засобу «Део», державний номерний знак НОМЕР_2 , має нести відповідальність винна особа в дорожньо-транспортній пригоді.

На момент настання ДТП транспортний засіб «КІА», державний номерний знак НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 , не було забезпечено договором обов`язкового страхування, внаслідок чого позивач звернувся з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України для відшкодування нанесеної шкоди в порядку підпункту «г» пункту 41.1 статті 41 цього Закону України №1961-IV.

Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся в порядку ст. 33 та ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відразу з заявою про виплату страхового відшкодування та відповідачем було отримано заяву про виплату страхового відшкодування. Після отримання повідомлення про настання ДТП та заяви про виплату страхового відшкодування МТСБУ було направлено аварійного комісара в порядку ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, МТСБУ на виконання вимог Закону було проведено власне розслідування та визначення розміру шкоди в строки та в порядку Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Водночас позивачем відповідно до рапорту аварійного комісара транспортний засіб було відремонтовано, що вказує на перешкоду МТСБУ у розслідуванні страхового випадку, а отже на підставі ст. 37 МТСБУ відмовило у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з незбереженням транспортного засобу у стані після настання дорожньо-транспортного пригоди до огляду вказаного транспортного засобу аварійним комісаром.

Разом з тим, позивачем не спростовано факт того, що внаслідок ремонту на момент звернення до МТСБУ пошкодженого транспортного засобу у МТСБУ була відсутня можливість визначення розміру шкоди у спосіб, передбачений ст. 34 Закону України №1961-IV.

Беручи до уваги той факт, що позивач не виконав покладені на нього обов`язки за ст. 33 та ст. 34 Закону України №1961-IV щодо зберігання пошкодженого транспортного засобу у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (МТСБУ) представник, МТСБУ вмотивовано відмовило у відшкодуванні шкоди позивачу на підставі п.п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України №1961 IV.

Відповідно до п.п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Крім того, згідно п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Отже, керуючись даними статтями, потерпіла особа отримує право на самостійний вибір оцінювача тільки у разі, якщо представник МТСБУ не з`явився у визначений строк.

Таким чином, наданий позивачем висновок є неналежним доказом, оскільки проведений до звернення до МТСБУ.

За таких обставин, відповідач (МТСБУ) повністю заперечує проти заявлених позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими, незаконними та не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача МТСБУ у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`явив.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 лютого 2025 року у справі №712/150/25 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу, постанова набрала законної сили 25.02.2025.

Як вбачається із зазначеної постанови 18 грудня 2024 року по вул. Святителя-хірурга Луки (Менделєєва), 16, в м. Черкаси сталася ДТП за участю транспортного засобу KIA SORENTO, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобілі зазнали технічних ушкоджень.

Згідно роздруківки про перевірку чинності полісу внутрішнього страхування станом на 18.12.2024 поліс на транспортний засіб д.н.з. НОМЕР_3 , не знайдено.

Відповідно до полісу №СА/0222063 транспортний засіб DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_2 , застрахований у ТЗДВ «СК «ОБЕРІГ».

З висновку експерта №07 від 14 січня 2025 року вбачається, що 13 січня 2025 року судовим експертом автотоварознавцем Березовським А.А. проведено огляд пошкодженого автомобіля DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_2 , під час технічного огляду автомобіля був присутній учасник ДТП ОСОБА_3 .

За результатами дослідження пошкодженого автомобіля експертом зроблено висновки щодо вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу 81 033,00 грн.; вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 61 698,58 грн.; вартість матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - 61 698,58 грн.

09 березня 2025 року та 13 березня 2025 року позивач звернувся до Моторно (транспортного) бюро України із заявою про визначення розміру регламентною виплати та проведення виплати страхового відшкодування.

Листом №3-01б/11827 від 07 травня 2025 року МТСБУ відмовило у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) у зв`язку з невиконанням потерпілим обов`язків щодо збереження пошкодженого транспортного засобу у стані, в якому він знаходився після ДТП.

У судовому засіданні встановлено, що пошкоджений транспортний засіб був відремонтований позивачем до звернення до МТСБУ.

Правовідносини сторін регулюються ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом Закон).

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Провина відповідача ОСОБА_2 у ДТП встановлена постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 лютого 2025 року, згідно якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно висновку експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 81 033,00 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 61 698,58 грн.; вартість матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 61 698,58 грн.

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст. 28 Закону).

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у сумі 19 334,42 грн.

Станом на день розгляду справи, доказів відшкодування відповідачем ОСОБА_2 шкоди позивачу або доказів на спростування розрахунку матеріальної шкоди чи обов`язку щодо її відшкодування відповідачем до суду не надано, а отже заявлена шкода у сумі 19 334,42 грн. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн.

Розглядаючи указану, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 7 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ураховуючи, що позивачу унаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 було пошкоджено належний ОСОБА_1 транспортний засіб, тому суд погоджується з доводами позивача про завдання йому моральної шкоди. У той же час суд вважає, що достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди є 1 000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. В іншій частині вимог позивача слід відмовити, оскільки позивачем не доведено розмір моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн.

Що стосується вимоги про стягнення регламентної виплати у сумі 56 019,65 грн. з відповідача Моторно (транспортного) страхового бюро України, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 41 Закону до основних завдань МТСБУ належить, зокрема, здійснення регламентних виплат у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 33.1.4. статті 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, відповідно до Закону водій, причетний до ДТП, зобов`язаний надати письмове повідомлення про ДТП, оскільки згідно п. 34.2 ст.34 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно з п. 33.3 ст. 33 Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до ДТП, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Відповідно до рапорту, що доданий до відзиву МТСБУ, транспортний засіб було відремонтовано та ОСОБА_3 повідомив аварійного комісара, що транспортний засіб для огляду надано не буде.

Посилання позивача на те, що він самостійно провів визначення розміру шкоди, не дає йому права стверджувати, що ним дотримано порядок, визначений Законом, оскільки позивач повинен був зберігати майно у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, до тих пір, поки його не огляне призначений МТСБУ представник. Лише в разі нез`явлення представника МТСБУ в 10-денний термін для огляду транспортного засобу, потерпілий мав право самостійно провести визначення розміру шкоди.

Статтею 33.1 Закону передбачений обов`язок страхувальника, іншої особи, відповідальність якої застрахована, водія транспортного засобу, причетного до ДТП, особи, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий) щодо сприяння страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин ДТП, а саме: надання для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї ДТП протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Тобто Законом чітко визначено, що саме МТСБУ, а не позивач, здійснює організацію процедури встановлення розміру шкоди та розслідування причин і обставин ДТП, у зв`язку з чим слід дійти висновку про те, що визначення розміру матеріальної шкоди здійснено позивачем у спосіб, не передбачений Законом.

Ураховуючи викладене, та те, що Закон пов`язує встановлення розміру заподіяної шкоди учаснику ДТП з участю представника (оцінювача, експерта) МТСБУ, а також те, що Закон не передбачає випадків, при яких транспортний засіб можна відновлювати до подання письмового повідомлення в МТСБУ, суд приходить до висновку про те, що в даному випадку представник МТСБУ позбавлений можливості установити розмір завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди потерпілому.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , який керував автомобілем позивача, звернувся до МТСБУ із заявами про виплату страхового відшкодування 09 березня 2025 року та 13 березня 2025 року, тоді як дорожньо-транспортна пригода відбулася 18 грудня 2024 року.

Пунктом 33.2. статті 33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Матеріалами справи встановлено, що позивач не надав представнику МТСБУ пошкоджений автомобіль у тому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди.

Суд зауважує, що звернення позивача до МТСБУ після того, як він відремонтував автомобіль, є порушенням пункту 33.1.4. статті 33 Закону, що позбавило відповідача можливості самостійно визначити розмір шкоди, оскільки Законом чітко визначено, що саме МТСБУ здійснює організацію процедури встановлення розміру шкоди та розслідування причин і обставин ДТП.

Статтею 36 Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як зазначено вище, позивачем не були дотримані вимоги Закону, а саме, невчасне повідомлення МТСБУ про настання дорожньо-транспортної події та незбереження транспортного засобу у тому стані, в якому він був після дорожньо-транспортної події.

За таких обставин відмова Моторного (транспортного) страхового бюро України у виплаті позивачеві страхової виплати є законною та обґрунтованою, а тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України регламентної виплати у сумі 56 019,65 грн. слід відмовити.

Відповідач МТСБУ просить стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у сумі 2 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат відповідачем надано Договір №4.1/12-10/2021 від 12 жовтня 2021 року, укладений між Моторним (транспортним) страховим бюро України та Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП», додаткову угоду від 21 грудня 2021 року до Договору №4.1/12-10/2021, додаткову угоду №1237 від 11 липня 2025 року до Договору №4.1/12-10/2021, з яких вбачається, що вартість наданих Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП» послуг складає 2 000,00 грн.

Вирішуючи указану вимогу, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Ураховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог до відповідача МТСБУ, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України документально підтверджені витрати на правничу допомогу у сумі 2 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Згідно квитанції №0.0..1 від 26.05.2025 позивачем за подання позову сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

Оскільки судом позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволено частково, то з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 839,60 грн.

Оскільки судом у задоволенні позовних вимог до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) відмовлено, то в цій частині судовий збір слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , шкоду, завдану внаслідок ДТП, в сумі 19 334,42 грн., моральну шкоду у сумі 1 000,00 грн. та судовий збір у сумі 839,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати на правничу допомогу у сумі 2 000,00 грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), , адреса: бульвар Русанівський, буд. 8, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано Черкаському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22.09.2025.

Суддя: О.С. Стеценко