Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 286/2840/25
У Х В А Л А

25 вересня 2025 року селище Народичі

Суддя Народицького районного суду Житомирської області Дубовик П.В., роз-глянувши заяву про самовідвід,

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2025 року за результатами автоматичного розподілу судової справи між суддями мені на розгляд передано цивільну справу №286/2840/25 за заявою ОСОБА_1 про усиновлення дитини.

25 вересня 2025 року головуючим у справі подано заяву про самовідвід з метою забезпечення умов для безстороннього розгляду справи, щоб в очах розумного спостерігача не виникло б будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду зазначеної вище цивільної справи, оскільки заявник у справі ОСОБА_1 , який є колишнім чоловіком судді Вачко В.І., є добре знайомими судді, з якими останній має спільних друзів та знайомих.

Частиною 1 статті 36 ЦПК України визначено перелік підстав для відводу судді, а саме: суддя не може брати участі у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 1 статті 39 ЦПК України визначено, що в разі наявності підстав, зазначе-них у статтях 36, 37 і 38 ЦПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Частиною 1 статті 39 ЦПК України визначено, що в разі наявності підстав, зазначе-них у статтях 36, 37 і 38 ЦПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно частини 3 статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявле-ним протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передба-чено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти Украї-ни», від 28.10.98. у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

В свою чергу, у Рішенні по справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) від 01.10.1982, заява № 8692/79, Європейський Суд з прав людини вказав (п.30): не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу. Вказаний висновок, що потім був підтриманий у наступних рішеннях Суду, зокрема, у справі «МакГоннелл проти Сполученого Королівства» (McGonnell v. the United Kingdom), заява № 28488/65, § 51, ECHR 2000, та Клейн та інші (Kleyn and Others), започаткував розмежуванням критеріїв неупередженості (безсторонності):

- суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі;

- об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий та його склад відсутність будь яких сумнівів у його безсторонності.

Таким чином, судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумнів у його об`єктивності.

Визначаючи, чи є суд незалежним, ЄСПЛ звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд ЄСПЛ іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Белілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини»). ЄСПЛ застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

У преамбулі «Бангалорських принципів поведінки суддів» йдеться про те, що «компетентність, незалежність і неупередженість судових органів має велике значення у питанні захисту прав людини, оскільки здійснення всіх інших прав цілком залежить від належного здійснення правосуддя».

У світлі прецедентної практики Суду об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При цьому, суб`єктивна впевненість сторони в упередженості судді навіть за відсутності об`єктивних підстав для неї є чинником, що перешкоджає реалізації її права на справедливий суд.

Ті обставини, що зазначені в заяві судді про самовідвід, безумовно можуть викликати сумнів в упередженості судді, що є порушенням п. 2,5 Бангалорських принципів поведінки суддів.

Підставою заявлення самовідводу є намір уникнути сумнівів у осіб, які приймають участь у справі, стороннього спостерігача у неупередженості судді Дубовика П.В.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення умов для безстороннього розгляду спра-ви за заявою ОСОБА_1 про усиновлення дитини, уникнення потенційної підозри певної моєї особистої заінтересованості в результатах розгляду справи, запобігання у подальшому негативного ставлення учасників справи до судді, щоб в очах розумного спостерігача не виникло б будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, з морально-етичних міркувань, вважаю заяву про самовідвід вмотивованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 40 ЦКП України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява про самовідвід є обґрунтованою та її слід задовольнити.

Керуючись статтями 36, 39 та 40 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід судді Дубовика П.В. від розгляду цивільної справи №286/2840/25 за заявою ОСОБА_1 про усиновлення дитини.

Передати цивільну справу до канцелярії суду для визначення іншого складу суду у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: