Справа № 202/5494/25
Провадження № 2/202/3467/2025
23 вересня 2025 року м. Дніпро
Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі судді Михальченко А.О.,
секретар судового засідання Пономаренко О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 202/5494/25
про стягнення грошових коштів,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
02.06.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що у 2014 році вона переселилася з м. Горлівки, Донецької області, до м. Дніпра, де до 2017 року винаймала житло, і з чоловіком зібрали всі гроші, що відклали на старість, взяли в борг гроші у родичів, та почали шукати квартиру, щоб купити.
Приблизно в середині листопада 2017 року донька повідомила, що вона знайшла квартиру, яка за ціною та розміром всіх влаштовувала.
27.11.2017 ОСОБА_1 приїхала до м. Дніпро, до цього часу її дочка вже визначилась з вибором квартири і сплатила завдаток власнику квартири - ОСОБА_2 у розмірі 2000 доларів США та 500 доларів США ріелторській агенції - «Ексклюзив в нерухомості», в особі виконавчого директора Голубничого Юрія, під час укладення попередньої угоди купівлі-продажу квартири.
29.11.2017 ОСОБА_1 уклала угоду купівлі-продажу квартири у нотаріуса ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . При укладенні угоди у нотаріуса були присутні: ОСОБА_2 - продавець, ОСОБА_4 - представник продавця та фахівці агентства з нерухомості: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .
У нотаріуса Рички Катерини Юріївни в окремому кабінеті в присутності фахівців з нерухомості ОСОБА_8 і ОСОБА_6 та посередника продавця ОСОБА_9 , а також власника квартири ОСОБА_2 і ОСОБА_10 , ОСОБА_1 передала ОСОБА_11 17 000 доларів США, які він перерахував на машинці.
При цьому ОСОБА_12 написав розписку про отримання від ОСОБА_1 513 000,00 грн, що еквівалентно 19 000 доларів США, за продаж квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , цю суму отримав в повному обсязі і претензій не має. Розписку підписали: ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 .
ОСОБА_1 отримала документи на квартиру, окрім вартості квартири оплатила воєнний збір, послуги нотаріуса, всього 6000 грн, та 500 доларів США віддала ОСОБА_14 . ОСОБА_4 віддав 2 комплекти ключів від квартири і тамбура.
Однак, коли вони приїхали у квартиру, то від сусідки дізнались, що її власницею є ОСОБА_15 , а не ОСОБА_2 .
Через деякий час приїхала сама ОСОБА_15 і заявила, що документи на квартиру були викрадені з квартири у травні 2017 року.
Після цього ОСОБА_15 звернулась до суду з позовною заявою про визнання недійсним з моменту вчинення договору купівлі продажу квартири скасування рішень про державну реєстрацію, витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення.
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2020 по справі № 204/8017/17 було частково задоволено позов ОСОБА_15 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка К.Ю., Орган опіки та піклування Чечелівської районної у м. Дніпрі ради про визнання недійсним з моменту вчинення договору купівлі-продажу квартири, скасування рішення про державну реєстрацію прав, витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення з квартири без надання іншого житлового приміщення.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26.01.2022 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Велика Палата Верховного суду по вказаній справі касаційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнила частково, рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року та постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 26.01.2022 року змінила, виклала їх мотивувальні частини в реакції Постанови, решту рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська та постанову Дніпропетровського апеляційного суду залишено без змін.

Таким чином, неправомірними діями ОСОБА_2 , який продав їй квартиру, яка йому не належала, і в подальшому була витребувана власником, їй були завдані збитки у розмірі 1 080 160 55 грн.

Враховуючи викладене, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти у сумі 1 080 160 55 грн. ( один мільйон вісімдесят тисяч сто шістдесят гривень 55 копійок) без урахування ПДВ.

03.06.2025 по справі відкрите загальне позовне провадження та відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позов.

Відповідач відзив не подав.

28.07.2025 підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті.

Позивач про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі та підтримала позовні вимоги. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 , за даними Єдиного державного демографічного реєстру, з реєстрації по АДРЕСА_3 знятий 05.05.2025, а тому викликався судом, у порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також шляхом направлення судових повісток на останнє відоме суду зареєстроване місце проживання, які повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відтак, суд належним чином повідомив відповідача про час та місце розгляду справи.

Приписами ч.1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача, оскільки про дату, час і місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2020 по справі №204/8017/17, мотивувальна частина якого змінена Постановою ВП ВС від 27.11.2024, встановлено, що ОСОБА_15 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 травня 2009 року КЖЕП «Південне», була власником квартири АДРЕСА_4 , та з 08 червня 2007 року зареєстрована за вказаною адресою.

15 травня 2017 року ОСОБА_15 зверталася до Чечелівського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області із заявою про втрату приватизаційного листа і технічного паспорту на квартиру.

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05 вересня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., зареєстрованого в реєстрі за №2064, ОСОБА_15 передала ОСОБА_2 у власність квартиру АДРЕСА_4 .

05 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. було зареєстроване право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за відповідачем ОСОБА_2 , номер запису про право власності: 22168111.

Під час посвідчення вказаного договору купівлі-продажу від 05 вересня 2017 року приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. було надано паспорт на ім`я ОСОБА_15 серії НОМЕР_1 , виданий 29 травня 2007 року Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області. Однак, з листа Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за вих.№1201.4.1-4432/1201.2-18 від 21 березня 2018 року встановлено, що позивач документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 29 травня 2007 року Красногвардійським РВ Дніпропетровського МУ УМВС України в Дніпропетровській області, а паспортом серії НОМЕР_1 , виданий 03 січня 1997 року Красногвардійським РВ Дніпропетровського МУ УМВС України в Дніпропетровській області, документована ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та такий паспорт значиться, як втрачений.

В подальшому відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29 листопада 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою К.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №6445, відповідач ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_4 .

29 листопада 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою К.Ю. зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_4 , за відповідачем ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 23639459.

Вказаним рішенням суду позов ОСОБА_15 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Ірина Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Катерина Юріївна, орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради про визнання недійсним з моменту вчинення договору купівлі-продажу квартири, скасування рішень про державну реєстрацію прав, витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення задоволено частково.

Скасоване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36909829 від 05 вересня 2017 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_2 .

Скасоване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 38418914 від 29 листопада 2017 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка К.Ю., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_1 .

Витребувано від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_15 квартиру АДРЕСА_4 .

Виселені ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 з квартири АДРЕСА_4 без надання іншого житлового приміщення.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_15 відмовлено.

Велика Палата Верховного Суду встановила законність втручання у право власності кінцевого набувача ( ОСОБА_1 ) та необхідність витребування спірного нерухомого майна на користь законного власника.

Отже, у даній справі, відповідно до ст.82 ЦПК України, не підлягає доказуванню той факт, що ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 квартиру, яка йому не належала, і вона в подальшому була витребувана від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_15 , яка є її справжнім власником.

Таким чином, судом встановлено, що квартира вилучена у покупця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_15 на підставах, що виникли до її продажу.

З копії договору купівлі-продажу від 29.11.2017 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судом встановлено, що продаж було вчинено за 100 000,00 грн. (п.1.4 Договору), але у той же час з копії власноручної розписки ОСОБА_2 від 29.11.2017 випливає, що від ОСОБА_1 він отримав 513 000,00 грн, що на той час було еквівалентно 19 000 доларів США, з яких 100 000,00 грн за квартиру та 413 000,00 грн за невід`ємні поліпшення, які проведені у квартирі. Грошову суму отримав у повному обсязі. Претензій не має.

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки ринкова вартість квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 станом на 13.04.2025 рік становить 1 080 160 55 грн. ( один мільйон вісімдесят тисяч сто шістдесят гривень 55 копійок) без урахування ПДВ.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В контексті завдань цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

У пункті 210 Постанови ВП ВС у справі №204/8017/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що витребування від ОСОБА_1 майна, яке належить ОСОБА_15 та вибуло з її володіння поза її волею, не свідчить про порушення справедливої рівноваги (балансу) між інтересами позивачки та інтересами відповідачки, яка не позбавлена права на відшкодування завданих їй збитків, зокрема, в порядку, передбаченому статтею 661 ЦК України, пред`явивши вимогу до незаконного набувача, в якого придбала нерухоме майно.

Приписами ч.1 ст.661 ЦК України унормовано, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

З рішення суду у справі №204/8017/17 судом встановлено, що ОСОБА_2 не знав про те, що квартира, яку він продає ОСОБА_1 , вибула з володіння ОСОБА_15 поза її волею.

Відповідно до ч. 1 ст. 659 ЦК України продавець зобов`язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо).

Це зумовлено тим, що продавець повинен мати право продажу товару (стаття 658 ЦК України) і, відтак, гарантувати покупцю чистоту правового титулу, що його покупець набуває за відповідним договором купівлі-продажу. Якщо продавець цього обов`язку не виконує або виконує його неналежно, то для покупця створюється загроза евікції - вилучення речі у титульного володільця третьою особою, що має на цю річ те чи інше право, яке не погашається встановленням нового правового титулу на річ. Таке право може бути як речовим, так і зобов`язальним, але у будь-якому разі повинно передбачати можливість позбавити покупця володіння річчю на користь носія такого права. Віндикація є одним з характерних і найпоширеніших (але далеко не єдино можливим) варіантів евікції речі.

Унаслідок евікції покупець позбавляється можливості панування над річчю в обсязі, що набувався ним на підставі відповідного договору купівлі-продажу, або обмежується в такому пануванні. А тому не має значення, чи річ витребувана у набувача (покупця) у цілому, чи він лише позбавився статусу одноосібного власника і натомість став співвласником, речі у певній частці (чи навіть в режимі спільної часткової власності). Відтак, у будь-якому з наведених варіантів є підстави для стягнення збитків із продавця за правилами статті 661 ЦК України.

У статті 661 ЦК України законодавець закріпив право покупця вимагати від продавця відшкодування збитків, завданих продавцю евікцією товару. При цьому спеціальних правил щодо визначення складу та розміру таких збитків стаття 661 ЦК України не містить, фактично відсилаючи до загальних положень статей 22 і 623 ЦК України.

Положення частини третьої статті 623 ЦК України конкретизують загальний принцип повного відшкодування (частина третя статті 22 ЦК України), а тому є справедливими й для будь-яких інших правовідносин, крім зобов`язальних. Оскільки у будь-якому випадку йдеться про те, що кредитор має отримати рішення про присудження відшкодування, реальна грошова цінність якого є адекватною економічній ситуації в суспільстві та цінності відповідних матеріальних благ на момент ухвалення судом відповідного рішення. При ухваленні рішення про стягнення збитків, суд має найбільш повно відновити порушене право кредитора.

Розмір збитків у разі вилучення товару за рішенням суду визначається судом за правилами частини третьої статті 623 ЦК України: якщо вимога кредитора не була задоволена боржником добровільно, то збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували у місці, де зобов`язання має бути виконане, на день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Водночас суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення, керуючись при цьому загальними принципами повного відшкодування збитків, справедливості, добросовісності та розумності.

Отже, суд має підстави визначити розмір збитків саме за правилами другого речення частини третьої статті 623 ЦК України, якщо на момент ухвалення рішення відповідні ціни істотно зросли порівняно із датою подачі позову. Але застосування цього правила здійснюється не за ініціативою суду (що було б порушенням: принципу диспозитивності процесу), а лише за позовом кредитора (позивача).

У цій справі суду не надано доказів, що ОСОБА_2 добровільно відшкодував ОСОБА_1 завдані збитки, а відтак суд погоджується з доводами позивача, які підтверджені висновком про вартість об`єкта оцінки (квартири), що станом на 13.04.2025 року збиток який спричинений Позивачу становить 1 080 160 55 грн. (один мільйон вісімдесят тисяч сто шістдесят гривень 55 копійок) без урахування ПДВ, який в свою черзі підлягає стягненню з Відповідача, як особи, якою він завданий.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обгрунтованими, а отже, суд доходить висновку про їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 10 801 грн 70 коп., що підтверджується квитанцією, а відтак, виходячи з того, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 10 801 грн 70 коп.

Керуючись ст.ст.10,12,13, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) збитки у розмірі 1 080 160 55 грн. (один мільйон вісімдесят тисяч сто шістдесят гривень 55 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 801 грн 70 коп. (десять тисяч вісімсот одна грн 70 коп.)

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м.Дніпра за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суддя склала 03.10.2025.

Суддя АНАСТАСІЯ МИХАЛЬЧЕНКО