ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 вересня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/3768/25

Головуючий у першій інстанції Косенко О. Д.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1439/25

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 червня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року АТ «Акцент-Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № А202СТ67 від 28 вересня 2021 року у розмірі 122 116,76 грн, з яких 49 508,57 грн заборгованість за кредитом та 72 608,19 грн заборгованість за відсотками.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банку». 28 вересня 2021 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 50 000 грн строком на 60 місяців зі сплатою процентів за користування ним у розмірі 75 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів позичальник належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку відповідачем добровільно не погашено.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 червня 2025 року позов АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 28 вересня 2021 року у розмірі 36 850 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк», не погодившись із рішенням суду в частині вирішення вимог, у задоволенні яких судом відмовлено, та посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати в зазначеній частині та задовольнити позов повністю.

Позивач вважає хибними висновки суду першої інстанції про те, що Умови і Правила надання банківських послуг, а також паспорт споживчого кредиту позичальником не підписувались і не є складовою частиною укладеного кредитного договору, а також про неузгодженість сторонами процентної ставки та інших суттєвих умов договору. Скаржник вважає, що районний суд залишив поза увагою те, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил підтверджує звернення клієнта до банку щодо надання банківських послуг та належне проходження ідентифікації та верифікації; заява на погодження удосконаленого електронного підпису (УЕП) підтверджує факт погодження між сторонами використання УЕП; паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» підтверджує роз`яснення умов кредитування відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування»; заява про надання послуги «Швидка готівка» являється кредитним договором; меморіальний ордер підтверджує факт видачі кредитних коштів; банківська виписка підтверджує факт погашення (відсутності погашення) кредиту.

Банк зазначає, що договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису, згоду на використання якого він надав в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, що не суперечить приписам ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг». Накладенням електронного підпису завершується процедура створення електронного документа.

Постановою Правління НБУ від 13 грудня 2019 року № 151 затверджено Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, відповідно до приписів якого цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення. Використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом.

Наданий відповідачем відзив на апеляційну скаргу ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року залишено без розгляду (а.с. 108).

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги АТ «Акцент-Банк», суд першої інстанції виходив з того, що у анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку, яка засвідчена підписом відповідача, міститься посилання на Умови та Правила і Тарифи, що розміщені на відповідному банківському сайті. Разом з тим, істотні умови договору у анкеті-заяві не визначені, а самі Умови та Правила позивачем до суду не надані. Істотні умови кредитного договору, зокрема, пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін визначені у заяві А202СТ67 від 28 вересня 2021 року про надання послуги «Швидка готівка» та паспорті споживчого кредиту «Швидка готівка».

Районний суд указав, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів відносно того, що саме положення вищезазначених документів розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Зазначив, що матеріали справи не містять належних та достатніх підтверджень того, що указані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами саме у зазначених в цих документах розмірах і порядках нарахування.

Суд виснував, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил, окрім відсутності домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту не містить посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.

Установивши, що анкета-заява не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками, а відтак, суми надходжень, які банком розподілено на погашення складових заборгованості, підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Виписка по рахунку та розрахунку заборгованості свідчить про те, що фактично відповідачем за період з жовтня 2021 по січень 2022 року внесено у рахунок погашення кредитної заборгованості грошові кошти у розмірі 13 150 грн, отже, заборгованість, яку слід стягнути з відповідача на користь банку, становить 36 850 грн.

Суд відхилив доводи відповідача про пропуск банком строків звернення до суду, пославшись на п. 12, 19 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України, та дійшов висновку про відсутність підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності, указавши, що з 12 березня 2020 року по 01 липня 2023 року перебіг строків позовної давності продовжено через встановлення карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а з 24 лютого 2022 року перебіг строків позовної давності зупинявся у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що 18 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг і цього ж дня підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» (а.с. 9). Своїм підписом відповідач засвідчив те, що дана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

У матеріалах справи наявна Заява про надання послуги «Швидка готівка» № А202СТ67 (а.с. 10зворот-11) та паспорт споживчого кредиту, зміст яких свідчить про наступні умови кредитування: вид кредиту послуга «Швидка готівка»; тип кредиту кредит строковий; мета отримання кредиту придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; сума кредиту 50 000 грн; строку кредиту 60 місяців (з 28 вересня 2021 року по 28 вересня 2026 року); процентна ставка (фіксована) 75 % на рік; розмір щомісячного платежу 3 248,13 грн. Наведені документи містять підпис невідомої особи, що засвідчений печаткою банку у розділі «Підпис банку». У розділі «Підпис споживача» особистий підпис ОСОБА_1 відсутній, зазначено наступне: « ОСОБА_2 28-09-2021 11:33 підтверджено простим електронним підписом з ідентифікатором НОМЕР_1 , що ознайомлений з дійсними Умовами і правилами надання банківських послуг».

Копія меморіального ордеру № ТR.19359699.24014.69754 від 28 вересня 2021 року свідчить про те, що ОСОБА_1 отримав на банківський рахунок в АТ «А-Банк» грошові кошти у розмірі 50 000 грн у якості кредиту згідно з договором № А202СТ67 від 28 вересня 2021 року (а.с. 13 зворот).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором від 28 вересня 2021 року станом на 19 березня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 за наданим кредитом становить 122 116,76 грн (а.с. 12-13), з яких: 49 508,57 грн залишок заборгованості за тілом кредиту та 72 608,19 грн залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість. Відповідно до цього розрахунку відповідач здійснював оплату коштів у рахунок погашення заборгованості на загальну суму 13 150 грн.

Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб підтверджено, що АТ «Акцент-Банк» є юридичною особою (а.с. 18), яка відповідно до витягу з Державного реєстру банків здійснює банківську діяльність (а.с. 19 зворот).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідно до ч. 6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 1 ЗУ «Про електронний цифровий підпис» визначено. що електронний цифровий підпис вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа; підписувач особа, яка на законних підставах володіє особистим ключем та від свого імені або за дорученням особи, яку вона представляє, накладає електронний цифровий підпис під час створення електронного документа;

Приписами ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про наявність правових підстав для часткового задоволення вимоги АТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

За доводами позову 28 вересня 2021 року між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви про надання послуги «Швидка готівка», яка містить всі істоті умови кредитування. Підписанням цієї заяви позичальник підтвердив та погодився, що до укладення цієї угоди ознайомився з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщені за посиланням: www.a-bank.com.ua/terms. Заява про надання послуги «Швидка готівка» від 28 вересня 2021 року підписана відповідачем простим електронним підписом за ідентифікатором НОМЕР_1 , що ознайомлений з дійсними Умовами і правилами надання банківських послуг.

Проте, наявна у кредитному договорі від 28 вересня 2021 року відмітка про підписання його відповідачем простим електронним підписом підтверджує лише факт ознайомлення позичальника з Умовами та правилами надання банківських послуг, а не з істотними умовами кредитування, зокрема, щодо розміру кредитних коштів, процентної ставки, терміну користування кредитом, тощо, що випливає зі змісту самого підпису.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_1 підписав кредитний договір простим електронним підписом із зазначенням: « ОСОБА_2 28-09-2021 11:33 підтверджено простим електронним підписом з ідентифікатором НОМЕР_1 , що ознайомлений з дійсними Умовами і правилами надання банківських послуг» суд відхиляє, оскільки наведене суперечить визначенню електронного цифрового підпису, що наведене у ст. 1 ЗУ «Про електронний цифровий підпис» і не дозволяє за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується, підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача.

АТ «Акцент-Банк» в апеляційній скарзі зазначає, що доводи позову про укладення кредитного договору та погодження сторонами всіх його істотних умов підтверджує, в тому числі заява на погодження удосконаленого електронного підпису, проте такий документ, складений від імені ОСОБА_1 , у матеріалах цієї справи відсутній.

Додана до позовної заяви копія анкети-заяви, яка, за твердженням позивача, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складають договір про надання банківських послуг, датована 18 червня 2019 року, тобто підписана ОСОБА_1 за два роки до часу отримання відповідачем коштів, тому, як правильно зазначив суд першої інстанції, в контексті ст. 76-80 ЦПК України, не може бути належним доказом у цій справі щодо встановлення факту наявності між сторонами кредитних відносин, які виникли на підставі заяви про надання послуги «Швидка готівка» від 28 вересня 2021 року. Наведена анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не містить інформації щодо розміру кредитних коштів, умов кредитування, терміну видачі кредиту тощо.

Отже, на думку суду, анкета-заява від 18 червня 2019 року не підтверджує наміру відповідача отримати 28 вересня 2021 року кредитні кошти на визначених у позові умовах. Хоча анкета-заява містить запис про те, що відповідач ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, зазначене, на думку апеляційного суду, не свідчить автоматично про виникнення кредитних зобов`язань 28 вересня 2021 року між сторонами на тих умовах, про які стверджує банк.

Апеляційний суд відхиляє доводи позивача про те, що підписаний 28 вересня 2021 року ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту являється невід`ємною складовою частиною кредитного договору, оскільки у наведеному документі також зазначено про його підписання відповідачем простим електронним підписом за ідентифікатором НОМЕР_1 , що не може вважатись електронним цифровим підписом з підстав, наведених вище. Крім того, у тексті цього паспорта зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 зауважила, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

Разом з тим, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Проте у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

За таких обставин ОСОБА_3 відступила від висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 02 грудні 2020 року у справі № 284/157/20-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 та від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19, про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частиною спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.

Оцінюючи поведінку та спосіб ведення справ банком, суд апеляційної інстанції враховує те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ, тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Аналогічна позиція викладена Верховим Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20.

Зважаючи на наведене в сукупності, районний суд дійшов правильного висновку про ненадання позивачем належних доказів на підтвердження конкретно запропонованих відповідачу умов отримання кредиту, зокрема, розміру відсотків та порядку їх нарахування; відсутність у анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами. Інші надані позивачем документи (паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» та заява про надання послуги «Швидка готівка» від 28 вересня 2021 року) не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обставин щодо істотних умов кредитування.

Відповідач, частково заперечуючи проти позову, як під час розгляду справи районним судом, так і під час апеляційного розгляду факт отримання кредитних коштів від банку та користування ними не оспорював.

Відповідно до детального розрахунку заборгованості ОСОБА_1 погашення за кредитом здійснив частково, провівши платежі: 21 жовтня 2021 року у сумі 3 300 грн; 25 листопада 2021 року у сумі 3 250 грн; 22 грудня 2021 року у сумі 3 300 грн; 25 січня 2022 року у сумі 3 300 грн. Отже, суд першої інстанції правильно виснував про неналежне виконання боржником грошових зобов`язань за кредитним договором від 28 вересня 2021 року та необхідність стягнення з нього заборгованості.

З огляду на відсутність у матеріалах справи належних доказів ознайомлення відповідача з істотними умовами кредитування (розміру відсотків за користування кредитними коштами та порядку їх нарахування), апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сплачені ОСОБА_1 кошти у загальному розмірі 13 150 грн мають бути зараховані у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. Таким чином, заборгованість за тілом кредиту районним судом правомірно зменшено на 13 150 грн і остаточно до стягнення становить 36 850 грн.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк», у зв`язку з чим обґрунтовано стягнув на користь позивача 36 850 грн заборгованості за тілом кредиту. Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування правильного по суті судового рішення, яке постановлено з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 червня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2025 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко