Справа № 462/4719/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Боровкова Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 3960360 від 16 грудня 2021 року в розмірі 16165,36 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7220,00 грн; заборгованість за відсотками 8945,36 грн за період з 16 грудня 2021 року по 04 березня 2022 року

Свої вимоги мотивує тим, що 16 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 3960360, відповідно до умов якого відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 8000 грн, строком на 30 днів, термін повернення кредиту 15 січня 2022 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у грошовому еквіваленті 24,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01%, стандартна (базова) процентна ставка - 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, а 26 липня 2024 року між ТОВ «Факторинг Партнерс» та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір факторингу № 26-07/2024, відповідно до умов якого первісний кредитор (клієнт) ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) за плату фактору ТОВ «Факторинг Партнерс» належні йому право грошової вимоги до боржників, та фактор стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між клієнтом та боржниками, зокрема, і відповідачем. ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість в добровільному порядку погашати не бажає. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

23 липня 2025 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.

Представник відповідача Кірюшин А.А. подав до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечив, мотивуючи це тим, що позивач не надав докази того, що відповідачем від ТОВ «МІЛОАН» були отриманні будь-які кредитні кошти. Крім цього, позивач неправомірно нарахував заборгованість за відсотками після закінчення строку дії кредитного договору, тобто після 15 січня 2022 року. В зв`язку з наведеним, просить у задоволені позову відмовити /а.с.75-83/.

Враховуючи наведене, відповідно до частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що 16 грудня 2021 року ОСОБА_1 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» подав анкету-заяву на кредит № 3960360 /а.с.46/.

Між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 3960360 від 16 грудня 2021 року, відповідно до умов якого відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 8000,00 грн, строком на 30 днів, термін повернення кредиту 15 січня 2022 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у грошовому еквіваленті 24,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01%, стандартна (базова) процентна ставка - 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом /а.с.25-29/.

Відповідно до підпункту 2.2.2. кредитного договору нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюються з дати наступної за днем кредиту по дату завершення строку (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування.

ТОВ «МІЛОАН» повністю виконало свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором та надало йому кредит в сумі 8000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на Картковий рахунок відповідача, що підтверджується випискою з карткового рахунку ОСОБА_1 за період з 16 грудня 2021 року по 16 січня 2022 року /а.с.116-120/.

26 липня 2024 року між ТОВ «Факторинг Партнерс» та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір факторингу № 26-07/2024, відповідно до умов якого первісний кредитор (клієнт) ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) за плату фактору ТОВ «Факторинг Партнерс» належні йому право грошової вимоги до боржників, та фактор стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між клієнтом та боржниками /а.с.9-14/.

Відповідно до додатку № 3 від 26 липня 2024 року до договору факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року (реєстр боржників), ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 3960360 від 16 грудня 2021 року у розмірі 16165,36 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7220,00 грн; заборгованість за відсотками 8945,36 грн за період з 16 грудня 2021 року по 04 березня 2022 року /а.с.21-23/.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача за кредитом складає 16165,36 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7220,00 грн; заборгованість за відсотками 8945,36 грн за період з 16 грудня 2021 року по 04 березня 2022 року /а.с.8/.

Відповідач не визнає суму заборгованості за вказаним кредитним договором, заперечуючи факт отримання ним коштів від ТОВ «МІЛОАН» за кредитним договором № 3960360 від 16 грудня 2021 року, а також, не погоджуються з розміром заборгованості за відсотками, мотивуючи це тим, що вказана заборгованість утворилася після закінчення строку дії кредитного договору.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статі 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

16 грудня 2021 року ОСОБА_1 на сайті miloan.ua створив та заповнив анкету-заяву на кредит № 3960360, в якій зазначив свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефона та електронної адреси, паспортні дані, домашню адресу, освіту, місце роботи та щомісячні доходи.

Суд вважає, що зазначені дані могли бути повідомлені лише особисто позичальником при укладенні кредитного договору. При цьому, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, що його анкетні дані в незаконний спосіб могли бути використані іншою особою.

Анкета-заява на кредит також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви, зокрема про такі дії: заповнення заяви, автоматичну перевірку, перевірку у базі кредитних історій, скоринг, перевірку у базі кредитних історій, обробку, підписання договору.

Отже, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним у заяві номер телефону одноразовий ідентифікатор, який відповідач використав для підтвердження підписання договору.

Тобто, відповідач, як позичальник шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора, прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції товариства), тобто відповідний договір вважається укладеним у відповідності до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» та, відповідно, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б спростували створення відповідачем особистого кабінету на сайті ТОВ «МІЛОАН», приналежність засобів зв`язку, які використовувались як ТОВ «МІЛОАН», так і відповідачем при укладенні договору, іншій особі ніж відповідач, а також як укладення самого договору, так і отримання ним коштів за таким на вказаний картковий рахунок (приналежність такого не відповідачу, а іншій особі, відповідачем не доведено).

За наведеного, суд приходить до висновку, що факт підписання договору про споживчий кредит № 3960360 від 16 грудня 2021 року в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора ОСОБА_1 є доведеним.

На підтвердження своїх зобов`язань позивачем надано довідку ТОВ ФК «Елаєнс» від 23 квітня 2025 року, з якої вбачається, що на підставі договору укладеного між ТОВ ФК «Елаєнс» та ТОВ «МІЛОАН» про надання послуг з переказу грошових коштів 16 грудня 2021 року за допомогою платіжної системи Fondy було перераховано 8000,00 грн на картковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий у «Monobank» /а.с.53/.

З виписки з карткового рахунку ОСОБА_1 за період з 16 грудня 2021 року по 16 січня 2022 року, виданою 28 серпня 2025 року АТ «Універсал Банк», убачається, що відповідачу ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у вказаному банку 16 грудня 2021 року було переказано 8000,00 грн.

Таким чином, вказаним доказами підтверджується отримання ОСОБА_1 16 грудня 2021 року від ТОВ «МІЛОАН» кредитних коштів в розмірі 8000,00 грн., а відтак твердження відповідача про неотримання ним вказаних кредитних коштів є неспроможними та не беруться судом до уваги.

Щодо переходу права вимоги від ТзОВ ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «Факторинг Партнерс» до боржника ОСОБА_1 .

Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).

Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Так, відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання йому доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

З урахуванням приписів статті 517 ЦК України, доказами прав нового кредитора у зобов`язанні є документи, які засвідчують права, що передаються, та інформація, яка є важливою для їх здійснення. Договір про відступлення права вимоги є реальним договором, тому право вимоги виникає і може бути визнано судом лише після передачі документів (як майна) про право вимоги (частина 1 статті 517 ЦК України).

26 липня 2024 року між ТОВ «Факторинг Партнерс» та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір факторингу № 26-07/2024. Того ж числа позивач сплатив на користь ТОВ «МІЛОАН» розмір фінансування на суму 3310395,81 грн, який був обумовлений пунктом 7.1 вказаного договору факторингу № 26-07/2024, що підтверджується платіжною інструкцією № 448090005 /а.с.19/.

Відповідно до додатку № 3 від 26 липня 2024 року до договору факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року (реєстр боржників), ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 3960360 від 16 грудня 2021 року у розмірі 32200,00 грн.

Отже, матеріали справи містять належні докази на підтвердження переходу до позивача права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 3960360 від 16 грудня 2021 року.

Щодо строку дії договору про споживчий кредит № 3960360 від 16 грудня 2021 року та щодо права кредитора нараховувати відсотки за користування кредитом після 15 січня 2022 року.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Звертаючись до суду із вказаними позовними вимогами, ТОВ «Факторинг Партнерс» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про споживчий кредит у розмірі 16165,36 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7220,00 грн; заборгованість за відсотками 8945,36 грн за період з 16 грудня 2021 року по 04 березня 2022 року.

Згідно пунктом 1.1. договору про споживчий кредит № 3960360 від 16 грудня 2021 року Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до пункту 1.2. кредитного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 8000,00 грн. Згідно з пунктом 1.3. кредитного договору кредит надається строком на 30 днів з 16 грудня 2021 року. Відповідно до пункту 1.4. кредитного договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 15 січня 2022 року.

Відповідно до підпункту 1.5.2. кредитного договору проценти за користування кредитом: 24,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно з пунктом 1.6 кредитного договору стандартна (базова) за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом

У пункті 2.3. кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування може бути продовжений (пролонгований) на пільгових чи на стандартних умовах.

Підпунктом 2.3.1.2 кредитного договору передбачено, що продовження строку кредитування на стандартних умовах відбувається у разі, якщо після завершення строку кредитування позичальник продовжує користуватися кредитними коштами. Такий строк користування кредитом сторони визначили тривалістю шістдесят днів.

Таким чином, у пункті 2.3. сторонами погоджено максимальний строк користування кредитом 60 днів після спливу раніше визначеного строку кредитування (15 січня 2022 року), тобто нарахування процентів за цей період є платою позичальника за правомірне користування кредитними коштами.

З огляду на наведене, твердження відповідача та його представника, що строк дії кредитного договору закінчився 15 січня 2022 року є неспроможними та не беруться до уваги.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що кредитор правомірно нараховував відсотки за користування кредитом після 15 січня 202 року, оскільки дія кредитного договору була пролонгована по 13 березня 2022 року, а відтак розмір заборгованості за відсотками на суму 8945,36 грн ніяким чином відповідачем неспростований.

Висновки суду у справі.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги є підставними, а відтак позов підлягає задоволенню у повному обсязі, і тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилом пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Судові витрати у справі складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2422,40 грн /а.с.58/ та 9000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується договором № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року про надання правничої допомоги, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»/а.с.37-39/, витягом з акту виконаних робіт від 30 травня 2025 року /а.с.44/.

Керуючись положеннями статті 141 ЦПК України, суд, враховуючи, що позовні вимоги задоволенні у повному обсязі, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн судового збору.

Разом з тим, Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості вважаю необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Керуючись статтями 81,89,141,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 16165 гривень 36 коп. заборгованості за кредитним договором, 2422 гривні 40 коп. судового збору та 4000 гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Всього стягнути - 22587 (двадцять дві тисячі п`ятсот вісімдесят сім) гривень 76 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (03150, м. Київ, вул. Гедройца Єжи,буд. 6, офіс 521; ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_3 ).

Суддя:

Оригінал рішення.