Справа № 603/395/25
Провадження №2/603/246/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Галіяна І. М.,

секретар судового засідання Бішко І. М.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 07.12.2024-100001883 від 07.12.2024 року в розмірі 20 230,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 07.12.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір, на підставі якого відповідачу надано кредит у розмірі 7 000,00 грн строком на 140 днів з встановленням плати за користування кредитними коштами в розмірі 1 % в день (процентна ставка «Стандарт») та 0,5 % в день (процентна ставка «Економ»), а також сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 5 % від суми кредиту, тобто 350,00 грн, та сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 350 грн, що нараховується у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Окрім того, сторони погодили розмір неустойки 105,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання (неналежного) виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного (неналежно) виконаного зобов`язання. Внаслідок порушення умов договору та неповернення суми кредиту станом на 14.07.2025 року в ОСОБА_1 наявна заборгованість за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 20 230,00 грн, з яких 7 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 8 330,00 грн заборгованість за процентами, 1 400,00 комісія, 3 500,00 грн неустойка. На підставі наведеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 зазначений розмір заборгованості, а також 2 422,40 грн сплаченого судового збору.

Представник позивача Кузьменко М. В. у судове засідання не з`явився, разом із позовом заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр».

Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи,30.09.2025 року повторно не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини неявки, до початку розгляду справи по суті не подав відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 30.09.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.

Судом встановлено такі обставини.

07.12.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) і ОСОБА_1 (позичальник) шляхом акцептування відповідачем пропозиції ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), а також заявки кредитного договору (кредитної лінії), в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е988 укладено кредитний договір № 07.12.2024-100001883.

Зі змісту п. п. 2.1-2.2 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) від 07.12.2024 року видно, що зазначений електронний кредитний договір укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та складається з таких електронних документів, які містять всі його істотні умови: пропозиція про укладення договору (оферта), розміщена на вебсайті кредитодавця у загальному доступі, а також в особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодавця та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.

Відповідно до п. 3.1 пропозиції про укладення вищевказаного кредитного договору (оферти) кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти і комісію.

Підпунктами 3.3.1-3.3.7 оферти передбачено, що дата надання кредиту, сума кредиту, строк, на який надається кредит, дата повернення кредиту, проценти за користування кредитом та графік платежів встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною цієї оферти.

Так, у п. п. 1-4 заявки сторони визначили суму кредиту 7 000,00 грн, строк, на який надається кредит 140 днів з дати його надання (07.12.2024 року), дату повернення (виплати) кредиту 25.04.2025 року.

Згідно з п. п. 6, 7 заявки сторони погодили два види процентної ставки за користування кредитом: процентну ставку «Стандарт» фіксовану незмінну процентну ставку в розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів, а також процентну ставку «Економ» фіксовану незмінну процентну ставку в розмірі 0,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт».

Пунктом 8 заявки сторони визначили сплату комісії, пов`язаної з наданням кредиту, у розмірі 5 % від суми кредиту, тобто 350,00 грн.

У п. 9 заявки також передбачено сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 350,00 грн, що нараховується у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно з графіком платежів. Комісія за обслуговування встановлюється за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та у відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн у відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і у відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані у даному пункті, однак надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості.

Графік платежів за договором погоджений сторонами у п. 14 заявки, згідно з яким платежі за кредитом здійснюються протягом 10 чергових періодів.

Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 16 730,00 грн, загальні витрати за споживчим кредитом 9 730,00 грн (п. 16 заявки).

У п. 17 заявки, окрім того, передбачено сплату неустойки у розмірі 105,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з п. 4.1 кредитного договору (оферти) кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту визначено сторонами шляхом перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-75ХХ-ХХХХ-0849.

В абз. 7 заявки також зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів за цим та наступними договорами 5168-75ХХ-ХХХХ-0849.

Згідно з абз. 3 відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 07.12.2024-100001883 (кредитної лінії) ОСОБА_1 підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) вищевказану пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 07.12.2024-100001883 від 07.12.2024 року, з якими він попередньо уважно ознайомився.

Зі змісту відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» (далі - ТОВ «УПР») № 140-0807 від 08.07.2025 року відомо, що ТОВ «УПР» надає послуги з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків. На виконання укладеного між позивачем і ТОВ «УПР» договору на переказ коштів 07.12.2024 року ТОВ «УПР» перерахувало кошти на суму 7 000,00 грн на картковий рахунок № НОМЕР_1 за кредитним договором № 07.12.2024-100001883.

Окрім того, до позовної заяви долучено скриншот із сайту Національного банку України щодо здійснення ідентифікації ОСОБА_1 за допомогою системи BankID.

Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 07.12.2024-100001883 від 07.12.2024 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором складає 20 230,00 грн, з яких 7 000,00 грн основний борг, 8 330,00 грн проценти, нараховані за період з 07.12.2024 року до 25.04.2025 року, 350,00 грн комісія, 3 500,00 грн неустойка, 1 050,00 грн додаткова комісія.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» слід задовольнити частково, виходячи з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, що передбачено ч. 2 ст. 1054 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, що передбачено абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з правилами абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що 07.12.2024 року сторони в електронній формі уклали кредитний договір, на підставі якого позивач ТОВ «Споживчий центр» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 7 000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності. Відповідач ОСОБА_1 отримав надані позивачем кошти, проте належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, чим допустив заборгованість. Відсотки за вказаним договором протягом перших семи чергових періодів (98 днів) нараховувались за процентною ставкою «Стандарт» - 1 % у день, а протягом наступних трьох чергових періодів (42 дні) за процентною ставкою «Економ» - 0,50 % у день.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що суду не надано доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 07.12.2024-100001883 від 07.12.2024 року, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» слід стягнути 7 000,00 грн основного боргу (заборгованість за тілом кредиту), 8 330,00 грн заборгованості за процентами.

Водночас, визначаючись із стягненням на користь ТОВ «Споживчий центр» заявленого розміру комісії, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості, до прикладу, може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць (постанова Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19).

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

У постанові від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21 Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Встановлено, що за умовами кредитного договору № 07.12.2024-100001883 позичальник зобов`язаний сплатити комісію, пов`язану з наданням кредиту, в розмірі 350 грн (5 % від суми кредиту), а також додаткову комісію на загальну суму 1 050,00 грн за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та у відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн у відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і у відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані у даному пункті, однак надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу вищезазначені додаткові (супутні) послуги, як і не містять відомостей про їхній перелік, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за саме лише забезпечення можливості надання таких послуг є нікчемними. У зв`язку із наведеним відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за додатковою комісією у розмірі 1 050,00 грн.

Також не підлягає стягненню з ОСОБА_1 нарахована позивачем неустойка в розмірі 3 500,00 грн.

Частиною 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 року строком на 30 діб, який надалі неодноразово було продовжено і який триває дотепер.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Так, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанови Верховного Суду від 18.10.2023 року у справі № 706/68/23, від 12.02.2025 року № 758/5318/23, згідно з якими тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

2) у договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, у тому числі договір про споживчий кредит;

3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) зобов`язання.

Такі наслідки полягають у тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі, якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На час розгляду справи в суді положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є чинними.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України.

Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (ч. 2 ст. 4 ЦК України).

Отже, ч. 2 ст. 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13.03.2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, від 16.12.2015 року у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 року у справі № 334/3161/17 (п. 17), від 18.01.2022 року у справі № 910/17048/17 (п. 78), від 29.06.2022 року у справі № 477/874/19 (п. 69)).

З аналізу положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень, ст. ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, враховуючи закріплений ч. 2 ст. 4 ЦК України пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів, суд дійшов висновку про те, що на кредитний договір, укладений між сторонами у справі, розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відтак, доводи позивача про те, що до відносин за договорами про надання споживчого кредиту мають застосовуватися спеціальні норми, визначені Законом України «Про споживче кредитування», які, з урахуванням внесених змін, дозволяють кредиторам за договорами, укладеними з 24.01.2024 року, здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит, за прострочення виконання зобов`язань, відхиляються судом, як безпідставні.

Отже, позичальник ОСОБА_1 звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки в розмірі 3 500,00 грн за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Підсумовуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, суд приходить висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 07.12.2024-100001883 від 07.12.2024 рокув розмірі 15 680,00 грн, з яких 7 000,00 грн - основний борг (тіло кредиту), 8 330,00 грн - проценти, 350,00 грн - комісія за надання кредиту.

У силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» слід стягнути 1 877,57 грн сплаченого судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог (15 680,00 грн * 2422,40 грн / 20 230,00 грн).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, ст. ст. 4, 205, 207, 526, 610, 611, 626, 628, 638, 1050, 1054, 1055, 1056-1, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 07.12.2024-100001883 від 07.12.2024 року в розмірі 15 680 (п`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 1 877 (одна тисяча вісімсот сімдесят сім) грн 57 (п`ятдесят сім) коп сплаченого судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Головуючий суддя І. М. Галіян