Справа № 344/2145/22
Провадження № 22-з/4808/82/25
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач Бойчук
У Х В А Л А

23 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду 02 серпня 2023 року під головуванням судді Пастернак І.А. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 січня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Круця В.М. та апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 02 серпня 2023 року скасовано.

Ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про витребування з чужого незаконного володіння квартири АДРЕСА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 1488,60 грн кожному судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Додатковою постановою від 23 січня 2025 року заяви представника ОСОБА_1 адвоката Устінського А.В. та представника ОСОБА_3 адвоката Круця В.М. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 21 000 грн витрат на професійну правничу допомогу понесених при новому розгляді справи Івано-Франківським апеляційним судом.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 27 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Верхового Суду від 14 травня 2025 року постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 08 січня 2025 року та додаткову постанову цього ж суду від 23 січня 2025 року залишено без змін.

ОСОБА_1 08 серпня 2025 року подала до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі в якій просить вирішити питання про судові витрати.

Свою заяву обґрунтувала тим, що Івано-Франківським апеляційним судом при новому розгляду справи не вирішено питання розподілу судових витрат понесених ОСОБА_1 при розгляді її касаційної скарги на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 19.12.2023.

Зазначила, що сплатила за подання касаційної скарги на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 19.12.2023 20 968 грн судового збору та понесла витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді касаційної інстанції в розмірі 20 000 грн.

Тому просила ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про судові витрати та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати при першому перегляді справи Верховним Судом, саме 20 968 грн сплаченого судового збору за подання касаційної скарги та 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції своїх міркувань та заперечень стосовно заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає залишенню без розгляду враховуючи наступне.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилами ч. 1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 5,6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1,2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно з ч.4,5 ст.141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19) викладено правову позицію, відповідно до якої законодавцем визначено процесуальний наслідок не подання до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з момент у винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про ухвалення додаткового судового рішення без розгляду.

Таким чином, положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України мають імперативний характер та зобов`язують суд залишити без розгляду таку заяву.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Апеляційним судом встановлено, що постанова Івано-Франківського апеляційного суду по суті позовних вимог прийнята 08 січня 2025 року, тому закінчився строк для подачі заяви про стягнення понесених у цій справі судових витрат та доказів про їх оплату. Колегія суддів апеляційного суду вважає, що заявницею не наведено суду поважності причин пропуску таких процесуальних строків, а тому подану заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.133, 137, 141, 381 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Ухвалу складено 23 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин