Номер провадження: 22-ц/813/4451/25
Справа № 521/1017/24
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Кострицького В.В.,

учасники справи: позивач Військова академія (м. Одеса), відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2024 року, ухвалене Малиновським районним судом м. Одеси у складі: судді Сегеди О.М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року Військова академія (м. Одеса) звернулась до суду з вказаним позовом який мотивувала тим, що відповідно до Директиви Міністра оборони України «Про переобладнання вивільненого фонду Міністерства оборони України під тимчасове житло для безквартирних військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей» від 11 червня 2001 року № Д-14, будівля АДРЕСА_1 , була переобладнана під тимчасове житло для проживання безквартирних військовослужбовців та членів їх сімей, яка на даний час використовується для тимчасового проживання безквартирних військовослужбовців.

Зазначив, що відповідач зі своєю сім`єю у складі 2-х осіб є користувачами кімнати № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , будівля АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі Військової академії (м. Одеса), яка займається обслуговуванням вказаної будівлі та надає мешканцям приміщень послуги з водопостачання, опалення, забезпечення електроенергією та здійснює вивіз сміття. Отже, відповідач є споживачем комунальних послуг.

Відповідно до вимог законодавства споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку- води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки платіжної квитанції тощо).

Вказував, що за період проживання відповідача в кімнаті АДРЕСА_3 , будівля АДРЕСА_1 , а саме з 2011 року по теперішній час, останнім порушено взяті на себе зобов`язання зі сплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого за ним станом на 01 жовтня 2023 року рахується заборгованість в розмірі 50867,93 грн, яка складається з: 32680,02 грн сума боргу, 2941,20 грн - три відсотка річних,15246,71 грн інфляційні втрати. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Оскільки відповідач зареєстрований в кімнаті АДРЕСА_3 , будівля АДРЕСА_1 та є споживачем житлово-комунальних послуг, що надає Військова академія (м. Одеса), то він як споживач зобов`язаний щомісячно вносити плату за надані послуги згідно зі встановленим тарифом, що розраховується на 12 місяців. Проте, відповідач не виконує свої зобов`язання і має заборгованість за житлово-комунальні послуги. Станом на 01 жовтня 2023 року у відповідача перед Військовою академією (м. Одеса) існує заборгованість, яка складає 50867,93 грн, що свідчить про невиконання споживачем зобов`язань по сплаті наданих житлово-комунальних послуг та порушення прав відповідача.

Відповідач у добровільному порядку плату за житлово-комунальні послуги у повному обсязі не вносить.

З огляду на те, що позивач надавав відповідачу житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі, то відповідач зобов`язаний сплатити останньому заборгованість за користування послугами, наданими Військовою академією (м. Одеса).

Посилаючись на порушення своїх прав та вимоги діючого законодавства, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь Військової академії (м. Одеса) заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 50867,93 грн, яка складається з: 32680,02 грн сума боргу, 2941,20 грн - три відсотка річних, 15246,71 грн інфляційні втрати та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він є інвалідом війни 3 групи. До початку збройної агресії російської федерації на підставі рапорту від 21 листопада 2002 року проживав разом з дружиною в кімнаті АДРЕСА_4 , який на час вселення був гуртожитком для сімей військовослужбовців Одеського інституту сухопутних військ. З початком збройної агресії російської федерації, в кінці лютого 2022 року він разом з дружиною переїхав тимчасово жити на квартиру дочки, яка разом з чоловіком проживає за кордоном.

Зазначив, що 04 травня 2023 року в результаті обстрілу російською федерацією з використанням БПЛА «Shahed» було пошкоджено два гуртожитки Військової академії (м. Одеса), в яких частково ще проживали сім`ї безквартирних військовослужбовців та військових пенсіонерів Одеського гарнізону. Внаслідок обстрілу було зруйновано дах та верхні поверхи двох п`ятиповерхових будівель гуртожитків. Ступень пошкоджень відповідно до експертного дослідження складає 59%, технічний стан будівель визначено як аварійний. Внаслідок чого гуртожитки були відключені від електропостачання, водопостачання та теплопостачання, що змусило мешканців гуртожитків звільнити будівлі.

Стверджував, що незважаючи на вказані обставини, позивач безпідставно продовжує нарахування коштів за проживання в гуртожитках. Зазначив, що він, як інвалід 3 групи, має право на встановленні законом пільги у розмірі 100-відсоткової знижки плати за проживання та користування комунальними послугами, але балансоутримувачем будівлі, де він проживає вказані послуги не надаються у повному обсязі.

У зв`язку з даними обставинами, відповідач неодноразово звертався та надавав документи про отримання пільг до балансоутримувача та постачальних організацій щодо надання йому пільг відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вказував, що з лютого 2023 року на його пенсійну картку без його відома надходить субсидія, яку він повністю перераховує на рахунок Військової академії (м. Одеса). Площа кімнати, де він проживає разом з дружиною не перевищує норми, необхідної для користування 100- відсоткової знижки плати за проживання та користування кімнатою.

Посилаючись на порушення своїх прав, як інваліда війни 3 групи, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог Військової академії (м. Одеса) у повному обсязі.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2024 року позов Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Військової академії (м. Одеса) заборгованість за комунальні послуги станом на 01 січня 2024 року у розмірі 50867 грн 93 коп, яка складається: 32680,02 грн сума боргу, 2941,20 грн - 3 % річних, 15246,71 грн інфляційні витрати.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Військової академії (м. Одеса) судовий збір у розмірі 3028 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2024 року як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що ОСОБА_1 є ветераном військової служби, інвалідом війни 3 групи, звільнився у військовому звані полковник із Збройних Сил України 01 вересня 2007 року у зв`язку зі скороченням штатів та реформуванням ЗСУ та має право відповідно до ст. 1-3, 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів сімей» на отримання житла, яке Міністерство Оборони України йому при звільненні так і не надало, через це змушений проживати в гуртожитку Військової академії м. Одеса згідно рапорту від 21.02.2002.

Вказує, що при вселенні в кімнату на той час був гуртожиток для сімей військовослужбовців Одеського інституту Сухопутних військ, надалі правонаступником стала Військова академія м. Одеси. З 2021 року в Одеському інституті сухопутних військ будівля 93а рахувалась як гуртожиток для сімей військовослужбовців та членів їх сімей. Разом з тим, в матеріалах справи немає доказів, що будівля 93а, що за адресою: АДРЕСА_2 , визнана гуртожитком, тому не укладав договори з постачальниками комунальних послуг для осіб, які мають право на пільги. В реєстраційних документах (паспорт) не вказано в якій саме будівлі Військової академії та кімнаті проживає ОСОБА_1 , вказано тільки Фонтанська дорога 10.

Договір щодо надання комунальних послуг з Військовою академією ОСОБА_1 не укладав у зв?язку із не проживанням з лютого 2022 року в гуртожитку. До початку збройної агресії російської федерації ОСОБА_1 проживав разом з дружиною в будівлі № НОМЕР_2 а військового містечка № НОМЕР_3 по АДРЕСА_5 .

Вказує, що скаржником договір з організаціями-постачальниками комунальних послуг не укладався, оскільки не є власником житла.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що до 31.12.2022 року проплату та розрахунки за комунальні послуги Військовій академії м. Одеса здійснювало управління соціального захисту населення в Одеській області. З 1 січня 2023 року проплату за комунальні послуги Військовій академії м. Одеса здійснював особисто ОСОБА_1 , всю суму, яку виплачував пенсійний фонд України за комунальні послуги.

Зазначає, що у своєму рішенні суд першої інстанції вказав, що відповідачем в 2023 році було частково здійснено оплату за комунальні послуги (a.с. 58, 59, 60, 61, 62), проте, суд не уточнює за який конкретно період здійснено оплату відповідачем, оскільки згідно частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов?язку.

Суд першої інстанції обійшов своєю увагою, що в 2022 році та 2023 році ОСОБА_1 не внесений в списки проживаючих в гуртожитку Військової академії м. Одеса, тому постійна перепустка не надавалася, а виписувалися тільки разові перепустки, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не проживав в гуртожитку та комунальними послугами не користувався, а разові перепустки отримував для того, щоб змінювати одяг та інші побутові предмети.

Звертає увагу, що з травня 2023 року комунальні послуги Військовою академією не надаються, так як будівля признана аварійною, а мешканців відселено. 04 травня 2023 року в результаті обстрілу російською федерацією з використанням БПЛА «Shahed» було пошкоджено два гуртожитки Військової академії м. Одеси, в яких частково ще проживали сім?ї безквартирних військовослужбовців та військових пенсіонерів Одеського гарнізону. Внаслідок обстрілу зруйновано дахи та верхні поверхи двох п?ятиповерхових будівель гуртожитків. Відповідно до експертного дослідження ступінь пошкоджень складає 59 відсотків, технічний стан будівель визначено як аварійний. У вказаних будівлях було відключено електроенергію, водопостачання та теплопостачання, приміщення визнано аварійним, мешканці гуртожитків змушені були звільнити будівлі та фактично залишитись на вулиці, шукаючи собі житло, а комунальні послуги чомусь нараховуються до теперішнього часу. При цьому, суд визнає вказаний факт пошкодження житлової будівлі і посилається у своєму рішенні на відповідь начальника Військової академії (м. Одеса) від 22 липня 2024 року.

Суд першої інстанції залишив поза увагою те, що платіжні квитанції (розрахункова книжка) в Військовій академії м. Одеса особисто ОСОБА_1 на оплату за комунальні послуги не надавались. До 31.12.2022 року проплату та розрахунки за комунальні послуги Військовій академії м. Одеса здійснювало управління соціального захисту населення в Одеській області. З лютого 2023 року ОСОБА_1 на пенсійну картку надходить субсидія, яку відповідач на 100 % перераховував на Військову академію для відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2017 року по справі № 521/4499/17 та не врахував сплив строку позовної давності.

Також зазначає, шо суд необґрунтовано відмовив у клопотанні ОСОБА_1 про витребування інформації з відповідних установ.

Від представника Військової академії (м. Одеса). - Газовського Б.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач зареєстрований в кімнаті АДРЕСА_3 , будівля АДРЕСА_1 та є споживачем житлово-комунальних послуг, що надає Військова академія (м. Одеса), то він як споживач зобов`язаний щомісячно вносити плату за надані послуги згідно зі встановленим тарифом, що розраховується на 12 місяців. Проте, відповідач не виконує свої зобов`язання і має заборгованість за житлово-комунальні послуги. Вказує, що відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6- 2951цс15, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідач надав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, яка фактично дублює зміст апеляційної скарги, крім того, просить врахувати пропуск строку позовної давності.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги у розмірі 50867,93 грн, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 вказаної норми).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту не виконання відповідачем обов`язку щодо оплати вартості отриманих послуг з грудня 2020 року по листопад 2023 року в розмірі 32680,02 грн. Тому відповідач повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що відповідно до розрахунку складає 15246,71 грн, а також 3 % річних від простроченої суми, що складає 2941,20 грн.

Переглядаючи вказане судове рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частинами першими статей 15,16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189-VIII).

Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (п. 5 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно із частиною першою статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений статтею 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 13 Закону № 2189-VIII договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону № 2189-VIII) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 та п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону № 2189-VIII споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено, що будівля АДРЕСА_6 є військовим майном, яке з 01 березня 2014 року знаходиться на балансі та перебуває у відповідальній експлуатації Військової академії (м. Одеса).

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про правовий режим майна Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює управління військовим майном.

Статтями 3, 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України, воно набуває статусу військового майна та обліковуються у органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України.

Статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» визначено, що Збройні Сили України - це військове формування, на яке покладається оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і неподільності.

Відповідно до ст. 127 ЖК України під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті ради.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що будівля АДРЕСА_6 визнана гуртожитком.

Проте, відповідно до Директиви Міністра оборони України «Про переобладнання вивільненого фонду Міністерства оборони України під тимчасове житло для безквартирних військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей» від 11 червня 2001 року №Д-14, будівля № 93а за адресою: АДРЕСА_2 використовується для тимчасового проживання, безквартирних військовослужбовців та членів їх сімей, яка на даний час використовується для тимчасового проживання безквартирних військовослужбовців.

Військова академія (м. Одеса ) - державна організація, яка зареєстрована в Реєстрі суб`єктів освітньої діяльності та здійснює діяльність у сфері оборони.

Будівля АДРЕСА_6 знаходиться на балансі Військової академії (м. Одеса), яка займається обслуговуванням вказаної будівлі, надає мешканцям приміщень послуги з водопостачання, опалення, забезпечує останніх електроенергією та здійснює вивіз сміття.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 437570 від 06 лютого 2024 року відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28 березня 2005 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 (а.с. 24).

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи на території м. Одеси за № Г5-300852-ф/л від 10 листопада 2021 року та за № Г5-300869-ф/л від 10 листопада 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 28 березня 2005 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_7 (а.с. 56, 57).

Встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 проживають в кімнаті АДРЕСА_8 , загальною площею 37,3 кв.м., що підтверджується довідкою Військової академії (м. Одеса ) від 16 січня 2024 року №17/22/5 (а.с. 7).

Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або до затверджених нормативів (норм) споживання.

Отже, до повноважень Військової академії (м. Одеса ) не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг.

Зі змісту довідки Військової академії (м. Одеса) від 16 січня 2024 року № 17/22/5 відповідач ОСОБА_1 з 01 грудня 2020 року комунальні послуги не сплачує.

Відповідно до розрахунку нарахування і оплати абонентом ОСОБА_1 заборгованості по комунальним послугам за період з грудня 2020 року по листопад 2023 року станом на 01 січня 2024 року заборгованість відповідача за спожиті комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_9 , складає 32680,02 грн. (а.с. 3-4).

Відповідачем в 2023 році було частково здійснено оплату за комунальні послуги а саме: за січень 1549,80 грн, лютий - 1549,80 грн (а.с 58); березень 1549,80 грн, квітень 913,50 грн (а.с. 59); травень - 277,20 грн (а.с. 60); червень 277,20 грн, липень 277,20 грн (а.с. 61); серпень 277,20 грн, вересень 277,20 грн, з вказівкою по кожному платежу призначення такого за певний місяць (а.с. 62).

Відповідач є інвалідом 3 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 15 вересня 2016 року (а.с. 47).

Встановлено, що відповідач на територію в/містечка НОМЕР_3 проходить за одноразовими перепустками (а.с. 74, 75).

Зі змісту відповіді начальника Військової академії (м. Одеса) від 22 липня 2024 року вбачається, що відповідно до звіту з технічного обстеження будівельних конструкцій № ТО 01:0306-9973-8398-8886 від 11 червня 2023 року будівля за ГП № 93а оцінюється як аварійна. Подальша експлуатація будівлі можлива після проведення часткового монтажу, підсилення несучих та огороджувальних конструкцій та ремонтно -відновлювальних робіт відповідно до проектно-кошторисної документації (а.с. 111-112).

Представник позивача в судовому засіданні пояснив суду, що будівля АДРЕСА_6 використовувалась до червня 2023 року для проживання її мешканців та військовослужбовців. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що він до теперішнього часу проходить на територію в/містечка НОМЕР_3 за одноразовими перепустками та користується кімнатою № НОМЕР_1 за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 10, буд. АДРЕСА_1 , а також користується житлово-комунальними послугами, які надає позивач, а саме електроенергією тощо.

Встановлено, що відповідач та його дружина зберігають своє право користування кімнатою АДРЕСА_8 , оскільки до теперішнього часу зареєстровані в ній.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач неодноразово звертався з запитами до начальника Військової академії (м. Одеса) та постачальних організацій щодо надання йому пільг відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с. 106, 107-108, 109, 110, 113-116, 120-123, 124-127, 132-135,144-147).

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 18 липня 2024 року вбачається, що на підставі електронної особової справи від 01 грудня 2008 року № 5137-43128 та мігрованих даних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено в автоматичному режимі пільги на оплату житлово-комунальних послуг по 30 червня 2024 року.

Крім того, на підставі заяви ОСОБА_1 , йому з 01 липня 2024 року призначено пільги на оплату житлово-комунальних послуг за адресою проживання: АДРЕСА_10 (а.с. 128-129).

Наведене у своїй сукупності свідчить про те, що до вказаної дати пільги на оплату житлово-комунальних послуг надавалися відповідачу за адресою його реєстрації із родиною: АДРЕСА_11 .

Доказів того, що послуги відповідачу не надавались, що він не користувався наданими послугами і потреби в таких послугах не мав, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено, натомість, підтверджено, що він був отримувачем пільг за спірною адресою до червня 2024 року включно.

Отже, відповідач свого обов`язку щодо оплати вартості отриманих послуг з грудня 2020 року по листопад 2023 року в розмірі 32680,02 грн не виконує.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідачем не надано власного розрахунку нарахувань за послугу з постачання комунальних послуг та не спростовано правильність таких нарахувань, здійснених позивачем. Матеріали справи також не містять актів-претензій про неналежне надання або ненадання послуг, які б підтверджували твердження відповідача про здійснення розрахунків за ненадані послуги.

Щодо доводу скарги, що суд першої інстанції не прийняв до уваги рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2017 року по справі № 521/4499/17.

Так, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2017 року визнано протиправною відмову начальника Військової академії (м. Одеса) щодо надання пільги ОСОБА_1 по оплаті за користування житлом (квартирної плати) та користування комунальними послугами (центральне опалення, постачання холодної води та водовідведення, електрична енергія) з урахуванням пільги у вигляді 100 - відсоткової процентної знижки в межах норм, передбачених чинним законодавством України. Зобов`язано Військову академію (м. Одеса) здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 по оплаті за користування житлом (квартирної плати) та користування комунальними послугами (центральне опалення, постачання холодної води, водовідведення, електрична енергія) за період з 14 вересня 2011 року по 22 березня 2017 року з урахуванням пільги у вигляді 100 - відсоткової процентної знижки в межах норм, передбачених чинним законодавством України.

Натомість, знижка надається виключно ОСОБА_1 , яка перераховується йому грошима на картку чи готівкою, який у свою чергу, повинен здійснювати перерахування до Військової академії (м. Одеси).

Тобто наявність 100-відсоткової знижки не звільняє ОСОБА_1 здійснювати сплату за надані комунальні послуги.

Доводи скарги, що позивачем порушено строк позовної давності, є частково слушними з огляду на таке.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а не від дня, коли власник майна, яке перебуває у володінні іншої особи, дізнався чи міг дізнатися про кожного нового набувача цього майна.

Крім того, позовна давність застосовується судом виключно до обґрунтованих позовних вимог.

Позивачем заявлена вимога про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги за період з 01.12.2020 по 31.11.2023, проте до суду позивач із теперішнім позовом звернувся 24.01.2024, що свідчить про пропуск ним строку позовної давності з вимогами про стягнення заборгованості за період з 01.12.2020 до 23.01.21.

Що стосується іншої заборгованості за період з 24.01.2021 по 31.11.2023, то такі вимоги заявлені в межах строку позовної давності.

Тому заборгованість, що підлягає стягненню в межах позовної давності становить: 32680,02 грн 1432,00 (за грудень 2020 року) 954,70 грн (як 2/3 від 1432 грн за січень 2021 року) = 30293,32 грн.

Що стосується вимог про стягнення 2941,20 грн - три відсотка річних, 15246,71 грн інфляційні витрати, то за правилами ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборонялося нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги (п. 1).

В подальшому, постановою КМ України від 29 грудня 2023 року № 1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» вказаний мораторій скасовано.

Отже, за період з 01.12.2020 до 23.02.2022 позивачем правомірно нараховано 3% річних та інфляційні втрати на суму заборгованості за надання житлово-комунальних послуг, проте з урахуванням заяви відповідача про застосування строку позовної давності, нарахуванню підлягають 3% річних та інфляційні втрати з 24 січня 2021 року, а до цієї дати строк позовної давності за такими вимогами є пропущеним.

За період з 24.02.2022 до листопада 2023 року відсутні підстави для такого нарахування сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, на підставі вищезазначеної Постанови КМУ.

Отже, обґрунтованим є такий розмір заборгованості:

Процентна ставка 3% річних, згідно зі ст. 625 ЦК України, розраховується за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)]/100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році].

Період розрахунку: з 24.01.2021 року по 31.12.2021 року - 342 дні.

[Проценти] = 30 293,32 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 342 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 851,53 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2022 року по 23.02.2022 року - 54 дні.

[Проценти] = 30 293,32 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 54 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 134,45 грн.

Загальна сума нарахованих процентів: 985,98 грн.

Інфляційні нарахування на суму боргу, згідно зі ст. 625 ЦК України, розраховується за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу].

У період з 01.02.2021 року по 23.02.2022 року індексація на суму 30 293,32 грн [Сукупний індекс інфляції] = 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60% = 111,776% (за період Лютий 2021 - Лютий 2022)

[Інфляційні нарахування] = 30 293,32 грн (сума боргу) ? 111,776% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 30 293,32 грн (сума боргу) = 3567,21 грн.

Отже, загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, становить 4553,19 грн.

Щодо доводів ска рги, що скаржник має пільги, як інвалід війни 3 групи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З 01.10.2019 постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 373 (далі Порядок № 373) упорядковано механізм надання громадянам (які мають право на пільги) у грошовій формі пільг на оплату житлово-комунальних послуг.

Починаючи з листопада 2019 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснює нарахування та надання пільг у грошовій безготівковій формі або у грошовій готівковій формі.

Відповідно до ст. 17 Закону № 3551-XII фінансування витрат, пов`язаних із введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів. Кабінетом Міністрів України 17.04.2019 затверджений Порядок № 373, який визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, та механізм надання громадянам у грошовій формі пільг на оплату житлово-комунальних послуг.

Порядок № 373 застосовується з 01.10.2019. Дія Порядку № 373 поширюється на осіб, які мають право на пільги, у тому числі згідно із Законом № 3551-XII (пункт 3).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 373 до розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня віднесено структурні підрозділи з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських рад.

У силу вимог п. 6 Порядку № 373 структурні підрозділи з питань соціального захисту населення щомісяця до 25 числа розраховують суму пільги на оплату житлово-комунальних послуг, виходячи з розміру знижки, на яку пільговик має право згідно із законом, кількості членів сім`ї, які мають таке право відповідно до законодавчих актів, зазначених у пункті 3 цього Порядку, та визначені статтею 51 Бюджетного кодексу України, та з урахуванням встановлених цін/тарифів (внесків) і державних соціальних нормативів у сфері житлово-комунального обслуговування.

Згідно з п. 14 Порядку № 373 виплата пільг у грошовій готівковій формі здійснюється шляхом перерахування структурним підрозділом з питань соціального захисту населення коштів на рахунок пільговика, відкритий в установі уповноваженого банку, або через виплатні об`єкти АТ Укрпошта.

Згідно з приписами пунктів 1.1, 2.1.2 Положення про Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 4876-VII від 31.07.2019 (далі - Положення про Департамент), Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради, одним з основних завдань якого є забезпечення реалізації державної політики з питань соціального захисту населення.

Крім того, в силу вимог п. 2.1.6 Положення про Департамент, на відповідача покладено завдання з виконання функцій головного розпорядника коштів субвенції з державного бюджету на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива та скрапленого газу.

Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради з питань реалізації заходів соціальної підтримки населення організовує, в межах своєї компетенції, роботу щодо надання населенню пільг та житлових субсидій на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива, скрапленого газу, пільг окремим категоріям громадян на проїзд, інших пільг, передбачених законодавством України (п. 2.2.2. Положення про Департамент).

Відтак, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради наділений повноваженнями щодо проведення розрахунку суму пільги на оплату житлово-комунальних послуг та її подальше перерахування у грошовій готівковій формі на рахунок позивача (пільговика у спірних правовідносинах), відкритий в установі уповноваженого банку, або через виплатні об`єкти АТ Укрпошта.

Отже, проведення розрахунку суму пільги на оплату житлово-комунальних послуг та її подальше перерахування здійснює Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради.

Твердження скаржника, що з травня 2023 року комунальні послуги Військовою академією не надаються, так як будівля признана аварійною, а мешканців відселено, апеляційний суду відхиляє, оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_1 продовжував користуватися кімнатою, до теперішнього часу зареєстрований у ній, повідомлень до Військової академії (м. Одеси) про з`їзд з приміщення не направляв, а також продовжував отримувати від держави пільги на оплату таких послуг за вказаною адресою.

Доказів того, що позивач відмовився отримувати пільгу на оплату житлово-комунальних послуг за спірний період і звертався із відповідною заявою до державного орану, що призначає таку, відповідач на виконання покладеного на нього законом процесуального обов`язку не виконував та не надав.

Колегія суддів враховує, що, як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 -вересня 2001 року у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99).

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає часткову задоволенню, оскаржуване рішення суду першої інстанції зміні.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою, пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подачу позовної заяви Військова академія (м. Одеса) сплатила судовий збір у розмірі 3028 грн, за подачу апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір у розмірі 4542 грн.

ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнений на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи).

Відповідно до ч. 6 ст. 124 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

Позов задоволено частково, що становить 68,5% (34846,51*100%/50867,71) від загальної ціни позову, а отже з відповідача підлягало стягненню 2074,18 грн (3028*68,5%), за подання апеляційної скарги з позивача на користь відповідача підлягало стягненню 1430,73 грн (4542*31,5%), тому шляхом взаємозарахування з відповідача на користь позивача належить до стягнення 643,45 грн.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнений на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2024 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_12 ), на користь Військової академії (м. Одеса) (, адреса: вул. Фонтанська дорога, 10, м. Одеса, 65009,) заборгованість за комунальні послуги станом на 24 січня 2024 року у розмірі 34846,51 гривень, яка складається: 30293,32 грн сума боргу, 985,98 грн- три відсотка річних, 3567,21 грн інфляційні втрати» та змінивши мотивувальну частину рішення в наведеній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

Рішення суду в частині судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Військової академії (м. Одеса) (, адреса: вул. Фонтанська дорога, 10, м. Одеса, 65009) судовий збір у розмірі 643,45 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови - 29 вересня 2025 року

Судді: М.В. Назарова

В.А. Коновалова

В.В. Кострицький