КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 361/8187/24

номер провадження 22-ц/824/9483/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2025 року /суддя Писанець Н.В./

у справі за позовом комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги з постачання теплової енергії за період з 01.02.2021 року по 01.08.2024 року, з урахуванням уточнених позовних вимог у розмірі 24 780 грн 28 коп. та судові витрати у розмірі 3 071 грн 00 коп.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2025 позовні вимоги задоволено в повному обсязі: стягнуто з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія» заборгованість за послугу з постачання теплової енергії по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.02.2021 по 01.08.2024 у розмірі 24 780 грн 28 коп., а також судові витрати у розмірі 3 071 грн 00 коп. /а.с. 131-133/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що на день подачі позову, є пропуск позовної давності за період з 01.02.2021 по 01.08.2021 у розмірі 3 306 грн 05 коп. Наголошувала також і на тому, що оскільки загальний трирічний строк позовної давності почав перебіг без перерви чи зупинення, а часткові платежі відповідача не ідентифікувалися як погашення саме минулої заборгованості, пропущено строк позовної давності; квитанції про сплату не містять у призначенні платежу відомостей про зарахування коштів на минулі періоди, що не дозволяє вважати такі платежі визнанням боргу. Отже, на день подання позову заборгованості фактично не існувало у заявленому розмірі, оскільки сплати відповідача перевищують нарахування. Вказувала і на те, що позивач порушив вимоги ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не вказавши у позовній заяві РНОКПП та паспортні дані відповідача, які були відомі з договору про надання послуг від 11.08.2016 № 60990, що є порушення норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Броваритепловодоенергія» вказувало, що позивач надав роз`яснення щодо строків позовної давності в суді першої інстанції, надав розрахунок з історії нарахувань (о/р № НОМЕР_1 ), який підтверджує існування заборгованості станом на день подачі позову. Позивач вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 390774344 від 13.08.2024 року.

Комунальне підприємство Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія» визначене виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідно до рішення виконкому Броварської міської ради від 11.01.2011 № 8 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді територіальної громади м. Бровари». Для цілей внутрішньогосподарського обліку відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

За результатами несвоєчасної оплати послуг з постачання теплової енергії за період з 01.02.2021 по 01.08.2024 у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 24 780 грн 28 коп., що підтверджується розрахунками нарахувань та платежів, наданими позивачем, з урахуванням тарифів, встановлених постановами НКРЕКП, та платіжними документами відповідача. /а.с. 5, 105-106/

Також встановлено, що відповідач здійснювала часткові сплати, які зараховувалися на поточні та минулі періоди відповідно до умов договору про надання послуг від 11.08.2016 №60990.

Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції вірно керувався ст. 509 ЦК України про те, що зобов`язанням є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити певну дію на користь кредитора; ст. 526 ЦК України про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства; ст. 625 ЦК України про те, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання; ст.ст. 67, 68, 162 ЖК УРСР про обов`язок своєчасно вносити плату за комунальні послуги; ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» про те, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги у строки, встановлені договором або законом; ст. 22 Закону України «Про теплопостачання» про обов`язок щомісячно оплачувати фактично отриману теплову енергію.

Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання послуг з постачання теплової енергії на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 , відповідач несвоєчасно виконував грошове зобов`язання з оплати, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 24 780 грн 28 коп., строк позовної давності не сплив через визнання боргу частковими сплатами, а отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, викладені щодо спливу позовної давності, відсутності заборгованості на день подання позову та порушення ч. 3 ст. 175 ЦПК України, відхиляються судом апеляційної інстанції як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Щодо позовної давності: відповідно до ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України загальний строк становить три роки з моменту, коли особа довідалася про порушення права; ст. 264 ЦК України передбачає перерву строку діями, що визнають борг, зокрема частковими сплатами, які у даній справі здійснювалися відповідачем регулярно (платежі за 2021-2024 роки, надані квитанції), і зараховувалися позивачем на поточні та минулі періоди відповідно до п. 19 договору /а.с. 8 зворот/, що свідчить про визнання боргу. Остання сплата в межах строку з 01.02.2021 р. по 01.08.2021 р. здійснена, як вказує представниця відповідачки 30.07.2021 р. /а.с. 35, 73/ Строк не сплив для всього періоду, оскільки кожне нарахування є окремим порушенням, а платежі переривали перебіг.

Щодо розрахунків апелянта, враховуючи оплачені послуги, апеляційний суд приймає до уваги доводи позивача про те, що станом на 01.02.2021 у відповідача вже була наявна заборгованість, оскільки позовна давність тут не застосовується, розрахунок здійснюється з 01.02.2021 р., а платежі, відображені у квитанціях відповідачки, відносились на зарахування погашення минулої заборгованості і розбивались відповідно до п. 19 договору. При цьому позивачем зменшувалась сума позовних вимог, відповідно до здійснених оплат під час розгляду справи, а отже, відповідачка, як споживач не позбавлена можливості звернутись до надавача послуг з вимогою про здійснення звірки розрахунків.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на апелянта оскільки у вимогах скарги відмовлено.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2025 року - залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: