Справа № 2/593/277/2025
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"17" вересня 2025 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

27 травня 2025 року ТзОВ «Бізнес позика» звернулося в Бережанський районний суд із позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 377804-КС-001 від 30 серпня 2021 року у розмірі 20 856,82 гривень та судові витрати у розмірі 2422, 40 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30 серпня 2021 року між ТзОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 377804-КС-001. У відповідності до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» кредитний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор G-8417 для підписання Кредитного договору № 377804-КС-001 від 30 серпня 2021 року. Відповідно до умов договору відповідач терміном на 24 тижні отримав кредит у розмірі 7 000гривень, який повинен був повернути в термін до 14 лютого 2022 року, однак через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором станом на 15 травня 2025року утворилась заборгованість у розмірі 20 856,82 грн., яка складається з: 7 000 грн.- прострочена заборгованість за тілом кредиту, 12 806,82 грн. -прострочена заборгованість за нарахованими процентами та 1 050 грн. - сума прострочених платежів за комісією. А так як відповідач у добровільному порядку вказаного боргу не погасив у зв`язку з чим позивач просить задоволити його позов і стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та понесені ним судові витрати.

Ухвалою Бережанського районного суду від 9 червня 2025 року відкрито провадження у цій справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» в судове засідання не з`явився, у поданому суду позові просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, не повідомив суд про причини неявки та відзив на позов не подав, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача.

Судом були вжиті вичерпні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Так, існуюча практика судів України, в тому числі і практика Верховного Суду, визначає, що неотримання стороною провадження судового виклику, надісланого на її адресу у визначеному законом порядку, зокрема повернення такого виклику за закінченням терміну зберігання у поштовому відділенні або відмова від отримання, вважається належним повідомленням сторони про виклик.

Згідно рішення від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України» в силу ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та взявши до уваги подані стороною позивача письмові докази, прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» позовних вимог, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що 30 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 377804-КС-001, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором G-8417.

Умовами зазначеного договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим Договором.

Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 7 000 грн. терміном на 24 тижні із фіксованою процентною ставкою 1,08250000 в день із сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 1050грн., який мав повернути у термін до 14 лютого 2022 року.

Як вбачається із долученого до позову платіжного доручення № 31247 / а.с. 14/ видно, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» свої зобов`язання виконало так як здійснило видачу відповідачу кредитних коштів за договором № 377804-КС-001 від 30 серпня 2021 року шляхом перерахування кредитних коштів у сумі 7 000грн. на його платіжну карту.

Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування не виконував, внаслідок чого станом на 15 травня 2025року утворилась заборгованість у розмірі 20 856,82 грн., яка складається з: 7 000 грн. заборгованість за тілом кредитом, 12 806,82 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами та 1 050 грн. - сума прострочених платежів за комісією.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Отже, на підтвердження існування договірних відносин позивачем у справі було надано договір № 377804-КС-001 від 30 серпня 2021 року, вказаний договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором G-8417.

Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав.

Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження суду не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін, тому сторони повинні довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

А так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, та беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задоволити, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 20 856,82 грн..

Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн..

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4,10, 12, 76-81, 89, 141, 263-265, 280-283, 354, 355 ЦПК України, ст. 525, 526, 530, 629, 639, 1048, 1050, 1054 ЦК України ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»:

- 20 856 (двадцять тисяч вісімсот п`ятдесят шість) гривень 82 копійки- заборгованість за кредитним договором № 377804-КС-001 від 30 серпня 2021 року

- 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп., сплаченого позивачем судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Бережанським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальність «БІЗНЕС ПОЗИКА» (, місцезнаходження юридичної особи: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411)

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.