Єдиний унікальний номер 725/5338/25
Номер провадження 2/725/1705/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2025

Чернівецький районний суд міста Чернівців

в складі:

головуючого судді Скуляк І. А.

при секретарі Ботнар Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Посилався на те, що 14 липня 2015 року між сторонами був укладений шлюб.

Вказує, що 12.12.2019 року він змінив своє прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

Під час шлюбу у них народилась дитина син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось, шлюбні відносин припинені, сторони проживають окремо.

Вказує, що дитина проживають разом із батьком, мати проживає окремо.

Вважає, що їхній шлюб виявився невдалим, у них різні погляди на життя. Втрачено почуття любові один до одного, сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, спільного господарства сторони не ведуть, а тому вони дійшли спільної згоди, щодо розірвання їхнього шлюбу, на даний момент між ними не існує спору про місце проживання та виховання спільної дитини, майнових спорів на даний момент між ними також немає.

Дитина після припинення спільного проживання, проживає з батьком. Проживання з батьком відповідає інтересам дитини. Батько повністю фінансово утримує дитину, піклується про неї.

У зв`язку з наведеним, просив шлюб між ними розірвати, встановити факт, що батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , самостійно виховує та утримує малолітню дитину сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В судове засідання сторони не з`явились.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив заяву задовольнити.

Від відповідачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо їх задоволення.

Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, приймає визнання позову відповідачкою, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14 липня 2015 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1076. (а/с 5).

12.12.2019 року позивач змінив своє прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ». /а.с. 7/.

Під час даного шлюбу у сторін народилась дитина син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . /а.с. 8/.

У постанові від 22 грудня 2021 року у справі №339/143/20 Верховний Суд визначив, що за загальним правилом за відсутності спору, щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами відсутній спір щодо місця проживання та порядку утримання їх дитини (а/с 14-15).

Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

За таких обставин, судом встановлено, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини.

Щодо вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини необхідно для соціального забезпечення життєдіяльності позивача та його дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами досягнуто згоди щодо способу участі батьків у вихованні дитини, місця проживання та умов її утримання, що підтверджується договором між батьками про визначення місця проживання дитини, здійснення батьківських прав, виховання дитини. /а.с. 14-15/.

Як встановлено судом, відповідачка ОСОБА_2 не заперечує щодо визначення місця проживання їх малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із батьком ОСОБА_1 /а.с.30/.

Між сторонами відсутній спір щодо місця проживання та виховання їх спільної дитини.

Дитина проживає разом із своїм батьком за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 16-17/.

Мати дитини ОСОБА_2 проживає окремо від дитини за іншою адресою: АДРЕСА_2 . (а/с 24-25).

Позивач ОСОБА_1 має стабільний фінансовий дохід. /а.с. 22/.

Відповідно до характеристики КЗ ДЮСШ №1, ОСОБА_5 , 2017 року народження почав ходити на гурток шахів з 2023 року. Привозив його та забирав з занять батько ОСОБА_1 /а.с. 19/.

Згідно відповіді «С-клінік», за медичною допомогою, у разі захворювання дитини, або з метою профілактичних оглядів та вакцинації, частіше звертається батько дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Призначення та рекомендації лікаря-педіатра виконує. Дотримається медичних норм. /а.с. 20/.

З довідки Чернівецької міської громадської організації «Федерації рукопашного бою» від 02.06.2025 року вбачається, що тренер ОСОБА_5 підтвердив, що його ( ОСОБА_5 ) вихованням, утриманням та забезпеченням займається батько ОСОБА_1 /а.с. 21/.

Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 04.06.2025 року незнятої чи непогашеної судимості не має, до кримінальної відповідальності не притягується, в розшуку не перебуває. (а.с 23).

Крім того, факт одноособового утримання та виховання позивачем малолітньої дитини підтверджується також й письмовими поясненнями людей, близьких до їхнього оточення. (а.с. 9-13).

У суду немає підстав сумніватись в достовірності письмових доказів, а тому суд вважає що позивачем доведений факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , самостійно виховує та утримує малолітню дитину сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За таких обставин, зважаючи на наявність договору щодо узгодженого сторонами місця проживання та порядку утримання їх спільної дитини, згоди самої матері дитини (а.с. 30), суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 109, 112,113, 114, 155-160, 161 СК України, ст.ст. 174, 293, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), який зареєстрований 14 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1076.

Встановити факт, що батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , іпн. НОМЕР_1 , самостійно виховує та утримує малолітню дитину сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1816 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки в апеляційному порядку повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Скуляк І. А.