КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-з/824/383/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Київ

Справа № 361/5753/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Мех В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заявуприватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, яка подана представником Ковалем Ростиславом Олександровичем , про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат

у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, заінтересована особа - ОСОБА_3 ,

встановив:

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2023 року скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. щодо не зняття арешту з коштів, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_2 .

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. зняти арешт з коштів, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_2 .

Постановою Київського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В., яка подана представником Ковалем Р.О. , - задоволено частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка подана представником ОСОБА_4 , - задоволено.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2023 року - скасовано в частині задоволення вимог скарги ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. щодо незняття арешту з коштів, зобов`язання зняти арешт з коштів на рахунку та прийнято в цій частині постанову:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича щодо незняття арешту з коштів та зобов`язання зняти арешт з коштів на рахунку - відмовлено.

В іншій частині ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2023 року - залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 484 грн. 48 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 8000 гривень.

17 лютого 2025 року представник приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. - Коваль Р.О. звернувся з заявою, в якій просив ухвалити додаткову постанову про стягнення з ОСОБА_2 на користь приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В.витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 15 000 грн.

Вказує, що в прохальній частині апеляційної скарги приватний виконавець Говоров П.В. просив вирішити питання про розподіл судових витрат, у тому числі на правову допомогу, орієнтовний розмір яких складав 15 000 грн.

03 лютого 2025 року приватному виконавцю Говорову П.В. стало відомо про постанову Київського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року у справі № 361/5753/20, якою частково задоволено його апеляційну скаргу.

Посилається на те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу визначено умовами договору між приватним виконавцем Говоровим П.В. та Адвокатським бюро «Ростислава Коваля» № 151-ПД про надання професійної правничої допомоги від 17.01.2024 року; актом наданих послуг № 01 від 07 лютого 2025 року .

У заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції представник заявника Коваль Р.О. заявив також клопотання про поновлення строку на звернення до суду із заявою про вирішення питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування клопотання зазначив, що приватний виконавець Говоров П.В. та його представник не були присутні при проголошенні постанови апеляційного суду, а про зміст постанови дізнались 03 лютого 2025 року при отриманні на електронну пошту повного тексту постанови Київського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року.

Учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши заяву про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та матеріали справи, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Тобто для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи яких очікує зазнати у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22) містяться висновки про те, що аналіз норм статей 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду. Водночас потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 зазначено, що «у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат».

Як вбачається зі змісту мотивувальної частини апеляційної скарги, представник приватного виконавця Говорова П.В. - Коваль Р.О. вказав про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу у Київському апеляційному суді в сумі 15 000 грн. При цьому в апеляційній скарзі не наведено попереднього розрахунку витрат на правничу допомогу, як і не додано такого розрахунку.

Приватний виконавець Говоров П.В. та його представник Коваль Р.О. були неодноразово повідомлені належним чином про дату та місце розгляду апеляційної скарги, а саме про судові засідання, призначені на 18 червня 2024 року, 11 вересня 2024 року, 25 вересня 2024 року, проте в судові засідання не з`явились, причин неявки не повідомили, заяви про намір подати докази понесення витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду - не подавали.

25 вересня 2024 року в судовому засіданні постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В., яка подана представником Ковалем Р.О. , - задоволено частково.

03 лютого 2025 року було складено повний текст постанови Київського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року та цього ж дня приватний виконавець Говоров П.В. отримав у електронному кабінеті копію постанови.

Як зазначає у заяві представник заявника, 07 лютого 2025 року між приватним виконавцем Говоровим П.В. та адвокатським бюро «Ростислава Коваля» було підписано акт про надані послуги по справі № 361/5753/20.

10 лютого 2025 року засобами поштового зв`язку представник приватного виконавця Говорова П.В. - Коваль Р.О. надіслав заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу та просив поновити строк на звернення до суду із заявою про вирішення питання про розподіл судових витрат.

Частина 1 статті 127 ЦПК України визначає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи викладене та відсутність доказів про своєчасну обізнаність заявника про ухвалення апеляційним судом постанови від 25 вересня 2024 року, заява про поновлення строку для на звернення до суду із заявою про вирішення питання про розподіл судових витрат підлягає задоволенню.

У постановах Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21, від 15 листопада 2024 року у справі № 756/12382/19 зазначено, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання відповідних доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

Про подання доказів понесення витрат на правову допомогу після ухвалення судового рішення, але за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, роз`яснено в пункті 102 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21.

Як вбачається з матеріалів справи, ні до апеляційної скарги, ні під час апеляційного розгляду до закінчення судових дебатів, апелянт - приватний виконавець Говоров П.В. та його представник Коваль Р.В. доказів понесення відповідних судових витрат не надали, та не подали заяви про те, що докази у підтвердження понесених судових витрат будуть подані відповідно до положень частини 8 статті 141 ЦПК України.

На підтвердження понесення приватним виконавцем Говоровим П.В. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції до заяви від 10 лютого 2025 року надано копії: договору про надання професійної правничої допомоги № 151-ПД від 17 січня 2024 року та акту про надані послуги від 07 лютого 2025 року, відповідно до якого вартість послуг з професійної правничої допомоги склала 15 000 грн.

Як вбачається зі змісту п. 4.1, 4.2 договору №151-ПД від 17 січня 2024 року, укладеного між Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. та Адвокатським бюро «Ростислава Коваля» , вартість послуг за надання професійної правничої допомоги довірителю ( гонорар) в межах справи № 361/5753/20 при апеляційному перегляді ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.11.2023 року складає 15 000 грн. Сторони дійшли згоди, що після прийняття судом рішення в інстанції, в якій розглядалася справа, протягом трьох днів з моменту, коли сторонам стало відомо про відповідне судове рішення, бюро подає довірителю на підпис акт про надані послуги згідно умов цього договору.

Разом з тим, у заяві про ухвалення додаткового рішення заявник не обґрунтував поважних причин неподання ним доказів ( договору про надання правничої допомоги, який визначає фіксовану вартість послуг), що підтверджують розмір судових витрат під час апеляційного розгляду, до закінчення судових дебатів у справі, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги в судовому засіданні 18 червня 2024 року, 11 вересня 2024 року, 25 вересня 2024 року.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у мотивувальній частині даної заяви адвокат Коваль Р.О. посилається на положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України про надання доказів понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. Проте, у прохальній частині заяви міститься клопотання про поновлення строку лише для подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Разом із цим, вищевказане не має вирішального правового значення при вирішенні заяви, оскільки у апеляційній скарзі представник скаржника не просив суд стягнути на користь апелянта судові витрати на правничу допомогу. Тобто приватним виконавцем Говоровим П.В. та його представником Ковалем Р.О. не було зроблено відповідну заяву про розподіл судових витрат у частині витрат на правничу допомогу, не надано відповідних доказів, як і не зазначено про намір подати такі докази у порядку та строки, визначені нормами процесуального закону.

При цьому, колегія суддів враховує, що у договорі про надання правової допомоги від 17 січня 2024 року сторони визначили фіксований розмір вартості наданих послуг (15 000 грн.), що свідчить про обізнаність заявника щодо розміру судових витрат на правничу допомогу до прийняття постанови апеляційним судом, та не передбачає надання інших доказів у підтвердження понесених витрат. Тоді як вбачається зі змісту акту від 07 лютого 2025 року, в ньому йдеться не лише про надання довірителю професійної правничої допомоги у даній справі № 361/5753/20 в Київському апеляційному суді, фіксованою вартістю 15 000 грн. ( без визначення конкретних робіт, послуг, які були виконані адвокатом), а й про надання послуг довірителю в Касаційному цивільному суді в складі Верховного Суду по справі № 361/5753/20 ( а.с. 185, т. 3).

Оскільки скаржник та його представник вчасно не подали вказані докази та під час апеляційного перегляду не вказали про намір подати такі докази після ухвалення апеляційним судом судового рішення, тому відповідно до положень статті 141 ЦПК України відсутні підстави для їх стягнення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що в прийнятті додаткового судового рішення за заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 137, 141, 270, 268, 367, 368, 381 - 383 ЦПК України, суд

ухвалив:

Поновити приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Говорову Павлу Володимировичу строк на подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат.

У задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, яка подана представником Ковалем Ростиславом Олександровичем , про ухвалення додаткового судового рішення - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 08 вересня 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.