ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4356/25Головуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я.
Провадження № 22-ц/817/853/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/4356/25 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2025 року (ухвалене суддею Стельмащуком П.Я., повний текст якого складено 05 червня 2025 року) в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позивач, апелянт) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 30 грудня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено договір за №7684061 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 7000.00 грн, строком на 105 днів (15 днів пільговий період, 90 днів поточний період), шляхом переказу на платіжну карту № НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1.7% - пільговий та 2.30% - поточний, від суми кредиту за кожен день користування.

Договір укладено в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора. Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

26 квітня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», укладено договір відступлення прав вимоги №105-МЛ , відповідно до умов якого право вимоги за договором споживчого кредиту №7684061 від 30 грудня 2023 року перейшло до ТОВ «Кредит-Капітал».

Відповідачка не повернула своєчасно суму позики, нараховані відсотки відповідно до умов договору, внаслідок чого заборгованість за договором кредиту становить 23975.00 грн, яка складається з 7000.00 грн - заборгованість за тілом кредитом, 16275.00 грн - заборгованість за нарахованими процентами за період з 30 грудня 2023 року по 13 квітня 2024 року (включно) та 700 грн - комісія за надання кредиту.

У зв`язку з наведеним позивач просив суд стягнути з відповідачки 23975.00 грн заборгованості за договором кредиту від 30 грудня 2023 року.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2025 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині мотивів отримання відповідачем від первісного кредитора кредитних коштів, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт, не оскаржуючи встановлені судом обставини щодо укладення між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 кредитного договору №7684061, зазначає, що на підтвердження надання відповідачці кредиту позивач надав копію платіжного доручення № 119026296 від 30 грудня 2023 року, з якого слідує, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача ОСОБА_2 на кредит рах. № НОМЕР_2 кредитні кошти в сумі 7000 грн, у дорученні вказано номер транзакції, сума транзакції, дату проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де зокрема сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п.2.1 Договору.

Крім того, відповідачка не надала будь-яких доказів на спростування обставин, що кошти, визначені в електронному договорі у розмірі 7000.00 грн, надійшли в розпорядження відповідачки на належну їй банківську картку, отримання та користування кредитними коштами, а також спростування розміру заборгованості по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку.

На думку сторони позивача, первісний кредитор виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, однак, відповідачка не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки за кредитним договором.

У зв`язку з наведеним просить заочне рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі до суду не надходив.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію та складність даної справи, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

30 грудня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до ТОВ «Мілоан» із заявкою на отримання грошових коштів в кредит, в якій відповідачка просила надати їй кредит в розмірі 7000 грн, строком на 105 днів (15 днів пільговий, 90 днів - поточний), шляхом зарахування вказаної суми на картку за №4260-48хх-хххх-3765. Також, у заявці зазначено персональні дані ОСОБА_3 та мобільний телефон НОМЕР_3 (а.с.24).

30 грудня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, шляхом підписання відповідачем договору за №7684061. Вказаний кредитний договір та графік платежів, які сформовані одним документом на п`ятнадцяти сторінках, підписані позичальником ОСОБА_2 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 159599 (а.с.11-25).

Відповідно до умов вказаного кредитного договору, ТОВ «Мілоан» зобов`язується надати відповідачу кредит в розмірі 7000 грн (п.п.1.1, 1.2). Строк кредиту - 105 днів з 30 грудня 2023 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів (п.1.3). Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 14 січня 2024 року (рекомендована дата платежу) (п.1.3.1). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 13 квітня 2024 року (дата остаточного погашення заборгованості) (п.1.3.2). Комісія за надання кредиту становить 700 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 1785.00 грн, які нараховуються за ставкою 1.70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом пільгового періоду (п.1.5.2). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 14490.00 грн, які нараховуються за ставкою 2.30 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3). Процентна ставка фіксована (п.1.6). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_2 (п.2.1). В п.2.3 договору сторони визначили порядок пролонгації договору та пільгового періоду.

Згідно умов графіку платежів кредитного договору №7684061 від 30 грудня 2023 року вбачається, що грошові кошти надано ОСОБА_2 на період з 30 грудня 2023 року по 13 квітня 2023 року, сума кредиту 7000.00 грн, проценти за користування кредитом 16275.00 грн, комісія за надання кредиту 700.00 грн, загальна вартість кредиту 23975.00 грн.

Згідно платіжного доручення за №119026296 від 30 грудня 2023 року, ТОВ «Мілоан» доручено ТОВ ФК «Контрактовий дім» перерахувати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 7000.00 грн на картку за № НОМЕР_2 , згідно договору №7684061 (а.с.29).

26 квітня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладеного договір відступлення прав вимоги №105-МЛ. Відповідно до вказаного договору та витягу з реєстру боржників, ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №7684061 від 30 грудня 2023 року на суму 23975.00 грн (а.с.33-46).

Претензією №23576280/1663 від 04 лютого 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомив відповідача ОСОБА_2 про відступлення права вимоги та висловив вимогу про сплату боргу в сумі 23975 грн. впродовж 3 днів.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надав доказів отримання відповідачкою від первісного кредитора кредитних коштів в розмірі 7000 грн.

З такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

Звертаючись до суду з позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» посилалося на те, що через неналежне виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором №7684061 від 30 грудня 2023 року утворилась заборгованість, яка станом на дату подання позовної заяви становить 23975.00 грн, з яких: 7000.00 грн заборгованість за тілом кредиту, 16275.00 грн - заборгованість за відсотками, 700 грн заборгованість за комісією.

Як встановлено судом та не оскаржується в апеляційній скарзі, кредитний договір вчинений сторонами в електронній формі, яка відповідно до ст.207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду щодо недоведення позивачем факту виконання первісним кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором, а саме надання відповідачці кредиту у розмірі, встановленому кредитним договором №7684061 від 30 грудня 2023 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 особисто 03 квітня 2025 року та 11 липня 2025 року отримала копії ухвал про відкриття провадження у даній справі, як суду першої так і апеляційної інстанцій, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів враховує процесуальну поведінку відповідачки, якій достеменно було відомо про розгляд даної справи та відповідно предмет спору, однак остання не висловила усно чи письмово жодних заперечень проти позову чи факту отримання коштів за кредитним договором, а також щодо достовірності платіжного доручення за №119026296 від 30 грудня 2023 року чи належності їй банківської картки НОМЕР_5 .

На вказану обставину суд першої інстанції уваги не звернув.

Як вбачається з платіжного доручення за №119026296 від 30 грудня 2023 року, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором №7684061 від 30 грудня 2023 року виконав в повному обсязі. Крім того, вказаний доказ не суперечить іншим доказам у справі.

При цьому, колегія суддів наголошує, що у вищевказаному платіжному дорученні зазначено реквізити: платника, отримувача, РНОКПП отримувача, маска банківської картки отримувача та призначення платежу.

З огляду на викладене та оцінюючи докази як кожен окремо так і в сукупності, враховуючи принцип змагальності, апеляційний суд приходить до висновку, що первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.

Оскільки апеляційним судом встановлено, що відповідно до вимог чинного законодавства між первісним кредитором та ОСОБА_2 у встановленому законом порядку укладено електронний кредитний договір за №7684061 від 30 грудня 2023 року і між сторонами досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису та відповідачкою отримано кредитні кошти, однак не виконує умови зобов`язання, колегія суддів вважає, що з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 23975.00 грн, з яких: 7000.00 грн заборгованість за тілом кредиту, 16275.00 грн - заборгованість за відсотками, 700.00 грн заборгованість за комісією.

Щодо вирішення питання судових витрат.

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у позовній заяві та апеляційній скарзі просило суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження судових витрат в суді першої та апеляційної інстанцій ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надано копію платіжної інструкції від 20 лютого 2025 року №3445 за сплату судового збору в сумі 2422.40 грн за подання позовної заяви, копію платіжної інструкції від 27 червня 2025 року №13937 за сплату судового збору в сумі 3633.60 грн за подання апеляційної скарги.

У зв`язку із скасуванням судового рішення і задоволенням позову відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, апеляційний суд покладає на відповідача витрати позивача по оплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 6056 (2422.40 + 3633.60) грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - задовольнити.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2025 року скасувати.

Ухвалити у справі нове судове рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №7684061 від 30 грудня 2023 року в розмірі 23975.00 грн, з яких: 7000.00 грн заборгованість за тілом кредиту, 16275.00 грн заборгованість за відсотками, 700.00 заборгованість за комісією, та 6056 грн витрати зі сплати судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 15 вересня 2025 року.

Реквізити учасників:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», адреса: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд 1, корпус 28; .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуючий О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

Н.М. Храпак