Провадження номер 2/741/350/25
Єдиний унікальний номер 741/371/25
РІШЕННЯ

іменем України

13 серпня 2025 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Кузьменка І.С.,

позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

УСТАНОВИВ:

27 лютого 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Безручко Тетяна Олександрівна, представляючи інтереси позивача, звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою та просила визнати за ОСОБА_1 право власності на 9/25 частки житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 з 1992 року проживає в будинку, розташованому по АДРЕСА_2 . Разом із позивачем проживав її чоловік ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_6 понад десять років за вищевказаною адресою не проживають, кожен має свою родину та проживає окремо.

Після смерті чоловіка ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , нотаріусом було відмовлено у зв`язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів.

Позивач лише після відвідування нотаріуса дізналася, що частина будинку, у якому вона проживає, належить КСП ім. Кірова.

Станом на 01 січня 2013 року право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_2 , зареєстровано на праві особистої власності за КСП ім. Кірова на 9/25 частин на підставі реєстраційного посвідчення, виданого на підставі рішення Носівської міської ради від 30.11.1994 р. № 163, та за ОСОБА_7 на 16/25 частин на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Носівською держнотконторою 20.04.1995 р. № 782.

Частина будинку, де проживає позивач, становить 9/25, інша частина будинку 16/25 на праві власності належить ОСОБА_3 , яка успадкувала цю частину будинку після смерті ОСОБА_7 .

КП «Носівське БТІ» на замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт на будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 загальною площею 138,7 кв. м, житловою площею 74,5 кв. м.

Рішенням Носівської міської ради народних депутатів від 30 листопада 1994 року № 163 за КСП ім. Кірова було признано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_3 .

Згідно з протоколом № 1 загальних зборів уповноважених членів господарства від 21 січня 2000 року вирішено реформувати КСП ім. Кірова у ТОВ «Новий шлях».

Відомостей про розпаювання майна, зокрема житлових будинків, між членами КСП ім. Кірова в архівному фонді не виявлено.

Розпорядженням голови Носівської РДА від 23 квітня 2003 року № 133 скасовано державну реєстрацію ТОВ АФ «Новий шлях» у зв`язку з рішенням зборів учасників про ліквідацію товариства. Після ліквідації товариства документи в архівний відділ Ніжинської РДА Чернігівської області не передавалися. Реєстраційного посвідчення на будинок по АДРЕСА_1 в архівному фонді КСП ім. Кірова не виявлено.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 не перебуває у комунальній власності Носівської міської територіальної громади.

Чоловік позивача ОСОБА_5 працював в КСП ім. Кірова з 1992 по 2000 рік та звільнився з роботи у зв`язку з реорганізацією підприємства.

ОСОБА_5 з 1992 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав по АДРЕСА_1 з позивачем.

Так, із 1992 року і по тепер ОСОБА_1 проживає в будинку по АДРЕСА_1 та продовжує відкрито, безперервно ним володіти, не приховуючи факт знаходження будинку в її володінні. Будь-яких скарг, претензій по факту володіння вищевказаним майном ні від кого не надходило. Так, за час володіння будинком ОСОБА_1 проводила в ньому поточний ремонт, замінила вікна, відремонтувала покрівлю та утримує будинок в належному для проживання стані.

Давність та добросовісність володіння частиною будинку свідчить про те, що позивач не знала і не могла знати про те, що володіє чужим майном і в неї відсутні підстави для набуття права власності. Саме тому позивач просить судовим рішенням визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок за набувальною давністю.

Ухвалою від 04 березня 2025 року у справі відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 01 травня 2025 року.

Ухвалою суду від 01 травня 2025 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 , змінено процесуальний статус третьої особи ОСОБА_3 та залучено ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) до участі у справі в якості співвідповідача; залучено до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ); відкладено підготовче судове засідання в цивільній справі до 13 червня 2025 року.

Ухвалою від 13 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, викладених у змісті позовної заяви.

Представник відповідача Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області Яма С.С. у судове засідання не з`явилася, але до початку розгляду справи подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада Чернігівської області визнає позовні вимоги та просить справу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, але до початку розгляду справи подала до суду заяву, у якій указала, що вона просить розглянути справу без її участі, позовну заяву ОСОБА_1 визнає та просить її задовольнити в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, але до початку розгляду справи подав до суду заяву, у якій указав, що він просить розглянути справу без його участі, позовну заяву ОСОБА_1 підтримує в повноту обсязі та просить її задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_8 дав показання, що він є сусідом позивачки, раніше працював у КСП ім. Кірова разом із її чоловіком ОСОБА_9 . Житловий будинок по АДРЕСА_1 раніше був колгоспною конторою, там також жили тимчасові сезонні працівники, був дитячий садок. Покійний чоловік позивача працював у КСП комбайнером, голова КСП виділив йому під проживання частину будинок, увесь будинок ОСОБА_5 забирати під проживання не захотів. Наразі в іншій частині будинку інший господар ОСОБА_10 . Позивач живе в частині будинку по АДРЕСА_1 по сьогодні, оселилася в будинку, коли її сину ОСОБА_11 було 2 роки, тобто у 1992 році. Позивач жила із родиною та наразі живе сама в будинку постійно, нікуди не виїжджала, живе відкрито, усі сусіди її бачать, знають, зробила в будинку ремонт, замінила вікна.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 дала показання, що вона проживає по сусідству з позивачем. Позивач постійно проживає в частині житлового будинку по АДРЕСА_1 з 1992 року, наразі проживає одна, раніше жила з чоловіком та двома синами. Позивач нікуди ніколи не виїжджала. Свідок познайомилася з родиною ОСОБА_13 , бо працювала разом із ОСОБА_9 в КСП ім. Кірова. Позивач ОСОБА_14 разом із чоловіком та маленькими синами почала проживати в частині будинку по АДРЕСА_1 на початку 1990-х років. До того моменту це приміщення було приміщенням контори та дитячого садка, років п`ять до того, як в ньому почали проживати ОСОБА_13 , будівля не використовувалася. Згодом в іншій частині будинку почали проживати Федченки.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Вислухавши позивача, представника позивача, показання свідків, вивчивши й дослідивши матеріали справи, пересвідчившись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, право власності на об`єкт нерухомості за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду за сукупності умов, визначених статтею 344 Цивільного кодексу України. Такими умовами є добросовісність заволодіння майном, відкритість і безперервність володіння протягом установленого законом строку, зокрема, нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років.

Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України. Тобто, об`єктом набуття права власності за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України є чуже майно, а умовами виникнення права власності за давністю володіння є: відкритість, безперервність, тривалість та добросовісність володіння. Відкритість володіння означає, що особа не приховує свого статусу від інших осіб, не приховує факту, що вона не є власником майна, але володіє і користується таким майном як власник. Тривалість володіння означає, що для виникнення права власності на нерухоме майно особа повинна ним проволодіти протягом десяти років. Фактичне володіння вважається правомірним, якщо інше не випливає з закону або не встановлено рішенням суду (ст. 397 ЦК України).

Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч.1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна.

У п. 9 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України).

У п. 13 зазначеної Постанови роз`яснено, що можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

У п. 14 зазначеної Постанови роз`яснено, що, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в будинку, розташованому по АДРЕСА_6 . У цьому ж будинку зареєстрований та проживає син позивача ОСОБА_4 , який залучений до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та який підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 . Указані обставини підтверджуються довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 17-02/2602 від 07 жовтня 2024 року (а. с. 14).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 позивач ОСОБА_1 із 7 жовтня 1989 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 (а. с. 13).

Чоловік позивача ОСОБА_5 працював в КСП ім. Кірова з 1992 по 2000 рік та звільнився з роботи у зв`язку з реорганізацією підприємства, що підтверджується архівними довідками комунальної установи «Трудовий архів» Носівської міської ради № 01-22/71 від 08 жовтня 2024 року, № 01-22/75 від 18 жовтня 2024 року (а. с. 42, 43-44).

Чоловік позивача ОСОБА_5 йович помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а. с. 11).

Після смерті чоловіка ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , нотаріусом було відмовлено у зв`язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області № 1154/02-31 віл 29 жовтня 2024 року (а. с. 12).

Позивач лише після відвідування нотаріуса дізналася, що частина будинку, у якому вона проживає, належить КСП ім. Кірова.

Станом на 01 січня 2013 року право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_2 , зареєстровано на праві особистої власності за КСП ім. Кірова на 9/25 частин на підставі реєстраційного посвідчення, виданого на підставі рішення Носівської міської ради від 30.11.1994 р. № 163, та за ОСОБА_7 на 16/25 частин на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Носівською держнотконторою 20.04.1995 р. № 782, що підтверджується довідкою КП «Носівське БТІ» Носівської міської ради № 428 від 02 жовтня 2024 року (а. с. 15).

Частина будинку, де проживає позивач, становить 9/25, інша частина будинку 16/25 на праві власності належить ОСОБА_3 , яка успадкувала цю частину будинку після смерті ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1128, виданого 11 серпня 2023 року приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А., що підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдтиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 397505534 від 02 жовтня 2024 року (а. с. 26-27).

КП «Носівське БТІ» на замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт на будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 загальною площею 138,7 кв. м, житловою площею 74,5 кв. м. Із технічного паспорта вбачається, що житлового будинку літ. «А» з прибудовами зменшилася на 6,6 кв. м за рахунок переобладнання житлової кімнати у передпокій без втручання в несучі конструкції згідно з постановою КМУ № 406, затвердженою 07.06.2017 року не потребують прийняття в експлуатацію. Крім того, технічний паспорт підтверджує, що житловий будинок фактично складається із двох квартир, кв. АДРЕСА_7 має кухню, житлову кімнату, веранду загальною площею 39,1 кв. м, житловою площею 13,4 кв. м (а. с. 28, 29-31, 32).

Рішенням Носівської міської ради народних депутатів від 30 листопада 1994 року № 163 за КСП ім. Кірова було признано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_3 (нині АДРЕСА_1 ), що підтверджується копією рішення Носівської міської ради народних депутатів № 163 від 30 листопада 1994 року (а. с. 35).

Згідно з протоколом № 1 загальних зборів уповноважених членів КСП ім. Кірова від 21 січня 2000 року вирішено реформувати КСП ім. Кірова у ТОВ «Новий шлях» (а. с. 36-39).

Із повідомлення архівного відділу Ніжинської РДА Чернігівської області № Адв.-1164 від 18 жовтня 2024 року вбачається, що в архівних протоколах загальних зборів правління КСП за період з 1992 по 2000 рік рішення про виділення ОСОБА_5 будинку, частини будинку в АДРЕСА_1 , не виявлено. Рішень загальних зборів, рішень правління в архівному фонді КСП ім. Кірова про затвердження переліку майна, що підлягає розпаюванню, зокрема житлових будинків, не виявлено. Реєстраційного посвідчення на будинок в АДРЕСА_1 , в архівних документах, не виявлено (а. с. 40).

Розпорядженням голови Носівської РДА від 23 квітня 2003 року № 133 скасовано державну реєстрацію ТОВ АФ «Новий шлях» у зв`язку з рішенням зборів учасників про ліквідацію товариства (а. с. 34).

Після ліквідації ТОВ агрофірма «Новий шлях» документи в архівний відділ Ніжинської РДА Чернігівської області не передавалися, що підтверджується довідкою архівного віділлу Ніжинської РДА Чернігівської області № Адв.-1164/3 від 18 жовтня 2024 року (а. с. 45). Згідно з повідомленням Носівської міської ради Чернігівської області № 12-02/2846 від 01 жовтня 2024 року відповідно до переліку об`єктів права комунальної власності Носівської ТГ, затвердженого рішенням сесії міської ради від 17 лютого 2023 року № 15/32/VІІ, житловий будинок по АДРЕСА_1 не перебуває у комунальній власності Носівської міської територіальної громади (а. с. 41).

Чоловік позивача ОСОБА_5 працював в КСП ім. Кірова з 1992 по 2000 рік та звільнився з роботи у зв`язку з реорганізацією підприємства.

Так, із 1992 року і по тепер ОСОБА_1 проживає в будинку по АДРЕСА_1 та продовжує відкрито, безперервно ним володіти, не приховуючи факт знаходження будинку в її володінні. Будь-яких скарг, претензій по факту володіння вищевказаним майном ні від кого не надходило. Так, за час володіння будинком ОСОБА_1 проводила в ньому поточний ремонт, замінила вікна, відремонтувала покрівлю та утримує будинок в належному для проживання стані. У 1992 року ОСОБА_1 вселилася у вищевказану частину будинку і по теперішній час фактично постійно володіє нерухомим майном, а саме: 9/25 частиною житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , зареєстрована та постійно проживає у вказаному житлі. Власник спірного нерухомого майна ліквідований, на балансі Носівської міської ради житловий будинок не перебуває.

Факт постійного та безперервного користування позивачем вищевказаною частиною житлового будинку визнається сторонами та підтверджується: даними довідки № 17-02/2602 від 07 жовтня 2024 року, виданої Носівською міською радою Чернігівської області, а також показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , які повністю узгоджуються із наявними в матеріалах справи письмовими доказами і не довіряти яким суд підстав не має.

Факт добросовісності володіння позивачем 9/25 частини вищевказаного будинку підтверджується тим, що за час володіння будинком ОСОБА_5 (покійним чоловіком позивача) були укладені договори на користування газовими приладами, електроенергією. Абонентська книжка для розрахунків за електроенергію № 31, особовий рахунок НОМЕР_5 к, підтверджує сплату за користування електричною енергією. 03 квітня 2014 року між ОСОБА_5 та КП «Носівка-Комунальник» укладено договір про надання послуг з вивезення побутових відходів. Абонентська книжка на оплату за воду і каналізацію абонемента ОСОБА_5 підтверджує факт користування та сплати за водопостачання і водовідведення із серпня 2018 року.

Отже, позивач ОСОБА_1 добросовісно користується нерухомим майном, утримує його та володіє ним безперервно протягом більш ніж десяти років.

Ураховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та в сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, ураховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд робить висновок про те, що позивач добросовісно, відкрито та безперервно фактично володіє 9/25 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , протягом понад десяти років поспіль та в подальшому має намір володіти, користуватися та розпоряджатися вищевказаним нерухомим майном, однак на теперішній час оформити право власності у позасудовому порядку не має можливості, оскільки власник майна ліквідований. Відповідачі проти задоволення позову не заперечують, просять вимоги позову задовольнити, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 335, 344 ЦК України, ст. ст. 2, 12, 13, 211, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_5 , право власності за набувальною давністю на 9/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 138,7 кв. м.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 13 серпня 2025 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА