Справа № 456/4292/25
Провадження № 6/456/56/2025
УХВАЛА

іменем України

10 вересня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Дверій Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

Заявник просить замінити стягувача Акціонерне товариство «Ідея Банк» його правонаступником ТОВ «Санфорд Капітал» у виконавчому провадженні № 64747948 від 05.03.2021, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса № 5226, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк».

В обґрунтування заяви покликався на те, що на примусовому виконанні приватного виконавця Шелінської Ю.А. перебуває виконавче провадження № 64747948 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» кредитної заборгованості, відкрите 05.03.2021 на підставі виконавчого напису № 5226, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.

16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» було укладено договір факторингу №16/11-23, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Сонаті» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1

29.12.2023 між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» було укладено договір факторингу № 29/12-23, відповідно до умов якого до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Таким чином, ТОВ «Санфорд Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало права грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «ФК «Сонаті» та відповідно АТ «Ідея Банк».

Відтак просить замінити сторону у виконавчому провадженні № 64747948 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 5226, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк».

Представники АТ «Ідея Банк», ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал», боржниця ОСОБА_1 та приватний виконавець Шелінська Ю.А. в судове засідання не прибули, що за ч. 3 ст. 442 ЦПК України не є перешкодою для вирішення питання про заміну стягувача його правонаступником.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.04.2019 ОСОБА_1 (позичальник за договором) та Акціонерне товариство «Ідея Банк» (кредитодавець за договором) уклали кредитний договір №P20.00210.005154779 (надалі - Договір). Проте позичальниця не дотримувалася визначеного Банком графіку повернення коштів, не сплачувала заборгованість, що виникла, у зв`язку з чим АТ «Ідея Банк» звернулося до нотаріуса з метою отримання виконавчого напису щодо примусового стягнення грошових коштів з боржниці за кредитним договором.

27.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. на кредитному договорі № P20.00210.005154779 від 16.04.2019 вчинено виконавчий напис нотаріуса за реєстровим номером № 5226 про стягнення грошової суми в розмірі 19172,07 грн з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» /а.с. 33-39, 59-63/.

16.11.2023 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» було укладено Договір факторингу № 16/11-23 /а.с. 8-14/.

ТОВ «ФК «Сонаті» сплатило на користь АТ «Ідея Банк» на виконання Договору суму гарантійного внеску в розмірі 200000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією у національній валюті № 566 від 17.10.2023; суму фінансування у розмірі 2995777,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією у національній валюті № 608 від 17.11.2023, що підтверджує факт здійснення повної оплати ТОВ «ФК «Сонаті» на користь АТ «Ідея Банк» за договором факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023 /а.с. 23-24/.

Відповідно до Друкованого Реєстру Боржників № 1 від 16.11.2023 АТ «Ідея Банк» відступило, а ТОВ «ФК «Сонаті» прийняло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № P20.00210.005154779 від 16.04.2019 /а.с. 30-31/.

29.12.2023 між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» було укладено договір факторингу № 29/12-23 на користь нового кредитора ТОВ «Санфорд Капітал» /а.с. 15-22/.

ТОВ «Санфорд Капітал» сплатило на користь ТОВ «ФК «Сонаті» на виконання Договору першу суму фінансування у розмірі 30000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 29.12.2023 № 13; залишок суми фінансування у розмірі 2903447,18 грн, що підтверджується платіжними інструкціями в національній валюті від 28.02.2024 № 1, від 29.02.2024 № 3, від 29.02.2024 № 4, від 29.02.2024 № 5, що підтверджує факт здійснення повної оплати ТОВ «Санфорд Капітал» на користь ТОВ «ФК «Сонаті» за договором факторингу № 29/12-23 від 29.12.2023 /а.с. 25-29/.

Як вбачається з Витягу з друкованого реєстру боржників від 29.12.2023, ТОВ «ФК «Сонаті» відступило, а ТОВ «Санфорд Капітал» прийняло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № P20.00210.005154779 від 16.04.2019 /а.с. 32/.

Таким чином, вищезазначене дає підстави для обґрунтованого висновку про перехід права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № P20.00210.005154779 від 16.04.2019 саме до ТОВ «Санфорд Капітал».

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме: право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів та осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII) визначено перелік виконавчих документів, що підлягають примусовому виконанню. Їх можна поділити на три групи: а) «судові» - видані судами України, в тому числі на виконання судових рішень; - виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; - судові накази; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; б) «несудові» - видані іншими органами та посадовими особами як результат реалізації їх компетенції: - виконавчі написи нотаріусів; - посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; - постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди; - постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; - рішення інших державних органів та рішення Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; - рішення ЄСПЛ з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішення інших міжнародних юрисдикцій органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; - рішення (постанови) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року в справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року в справі №201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року в справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18), від 21 березня 2018 року в справі № 6-1355/10 та від 19 лютого 2020 року в справі № 2-3897/10.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року в справі № 643/4902/14-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2022 в справі № 183/4196/21 зазначено, що заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «несудового» органу, так як саме цивільний суд спроможний кваліфіковано встановити, чи є правонаступником заявник, який просить замінити собою попереднього учасника виконавчого провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що передання прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №P20.00210.005154779 від 16.04.2019 до ТОВ «Санфорд Капітал» за договорами факторингу є правонаступництвом, то правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа в розумінні ст. 3 Закону № 1404-VIII, отже, положення ст. 442 ЦПК України можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким відкрито.

Оскільки ТОВ «Санфорд Капітал» набуло всіх прав кредитора, у тому числі й на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором, де боржницею є ОСОБА_1 , а тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи, що передання кредитором Акціонерним товариством «Ідея Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» своїх прав за договором факторингу № 16/11-23 та ТОВ «ФК «Сонаті» до ТОВ «Санфорд Капітал» за договір факторингу № 29/12-23 є правонаступництвом, і правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну стягувача його правонаступником у відкритому виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, оскільки наявність «несудового» рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання виконавчого напису нотаріуса, що віднесено до категорії «несудових» документів, які підлягають примусовому виконанню, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Відтак суд дійшов висновку, що заяву ТОВ «Санфорд Капітал» про заміну стягувача його правонаступником слід задовольнити та замінити стягувача АТ «Ідея Банк» його правонаступником ТОВ «Санфорд Капітал».

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 висловив висновок про застосування норми права та вказав, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм.

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону та правові висновки, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 10.09.2025, є та дата, на яку було призначено розгляд справи, 10.09.2025, а датою складення повного тексту судового рішення 22.09.2025.

Керуючись ст. 55, 442ЦПК України, ст. 512, 514 ЦК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити.

Замінити стягувача Акціонерне товариство «Ідея Банк» (79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, будинок 21, 5 поверх, приміщення 68, 69, ) у виконавчому провадженні № 64747948 про стягнення заборгованості за кредитним договором № P20.00210.005154779 від 16.04.2019 з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк», відкритому 05.03.2021 на підставі виконавчого напису № 5226, вчиненого 27.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали складено 22 вересня 2025 року.

Суддя Л.В.Гула