Провадження № 2/127/4215/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Іщук Т. П., розглянувши у в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивувала тим, що сторони у справі з 10 серпня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, наразі позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначила, що сторони не проживають як одна сім`я, а відтак позивач вимушена звернутися до суду та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до повноліття дитини.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

Відповідач надав відзив та зазначив, що вимоги визнає частково і не заперечує щодо стягнення з нього аліменти в розмірі 1/6 частки, вказуючи, що він добровільно сплачує аліменти на утримання сина від першого шлюбу в розмірі частини від усіх його доходів та з метою здійснення таких відрахувань 29 липня 2020 року подав рапорт керівнику військової частини, в якій він проходить службу. Стягнення ж відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі частки його доходів з урахування відрахування на сина від першого шлюбу призведе до стягнення з нього половини його заробітку і є обтяжливим для нього, зважаючи, що внаслідок життєвих обставин, що склалися, він змушений проживати у військовій частині. При цьому вказує, що при ухвалені рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/6 частки він також змінить розмір частки і щодо сина від першого шлюбу.

Позивач правом на відповідь на відзив не скористалася.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, що сторони в справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 10 серпня 2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 серпня 2025 року у справі №127/118440/25 (за даними ЄДРСР, які є в загальному доступі, рішення суду законної сили не набрало).

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 18 листопада 2016 року.

Син проживає разом з матір`ю позивачкою по справі, що не заперечується відповідачем.

Відповідач проживає окремо, добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Протилежного судом не встановлено.

Відповідач має сина від першого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Його дохід за період з січня по червень 2025 року становить 212637,46 грн.

Відповідно до рапорту ОСОБА_2 від 29 липня 2020 року з урахуванням положень ст.187 СК України з грошового забезпечення відповідача утримуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частки грошового утримання відповідача, що також підтверджується звітом про здійснення відрахувань та виплат за період з 01 січня 2025 року по 30 червня 2025 року.

Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов`язку батьків утримувати дитину та обов`язку чоловіка утримувати жінку в разі проживання з нею їхньої дитини.

Згідно положень ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум з 1 січня 2025 року для дітей віком від 6 років до 18 років становить 3196,00 грн.

Дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день ухвалення рішення суду виповнилося 9 років.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд звертає увагу, що відповідач доказів належного виконання своїх обов`язків по утриманню сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не надав, а тому суд дійшов висновку про їх не виконання та порушення відповідного права, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). При цьому суд враховує, що відповідач і не заперечує щодо стягнення з нього аліментів, однак звертає увагу на їх розмір.

Визначаючись щодо способу стягнення аліментів, суд враховує, що визначення способу стягнення аліментів є правом позивача, а тому враховуючи її заяву та положення ч.3 ст.181 СК України, суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача.

Визначаючись щодо їх розміру, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати певну матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги те, що відповідач доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, відомостей про незадовільний стан свого здоров`я не надав. При цьому суд враховує рівень його доходів, а також ту обставину, що відповідач має на утриманні ще одну дитину. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 всіх видів заробітків (доходів) відповідача.

При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені сторонами обставини, передбачені ст.182 СК України, та надані докази щодо цього.

При цьому суд вважає за доцільне, ухвалюючи рішення в цій справі, роз`яснити сторонам право звернення до суду в подальшому із позовом про зміну (збільшення, зменшення) розміру аліментів, в разі наявності обставин, передбачених ст. 192 СК України.

Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 27 червня 2025 року.

На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1211,20 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 180-183, 191 СК України, ст. 13, 81, 141, 263-265, 273, 279, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 червня 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: