Справа № 344/7354/25
Провадження № 2/344/4523/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження в залі суду у м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача,- ОСОБА_3 , про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.06.2000 року вона зареєструвала шлюбні відносини з ОСОБА_2 . Від шлюбу у них є двоє дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.10.2013 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу). Однак їхні діти вже повнолітні та продовжують навчання, тому потребують подальшої матеріальної допомоги зі сторони обох батьків.

Так, згідно довідки Івано-Франківського національного медичного університету №283 від 04.04.2025 ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу М.-1.1 медичного факультету Івано-Франківського національного медичного університету денної, бюджетної форми навчання. 23.04.2025р. ОСОБА_5 досягла повноліття і з цього дня припиняється стягнення аліментів на її утримання, як неповнолітньої.

Позивачем зазначається, що вона не в змозі самостійно забезпечувати належний рівень життя своїх дітей без допомоги відповідача, а добровільно він її не надає, хоча працює і має хороший заробіток. Вона намагається створити дітям належні умови для їх проживання та відповідного виховання. Позивачці важко самостійно нести витрати по навчанню доньки ОСОБА_5 в університеті. Тому звернулась до суду з даним позовом за захистом прав на навчання та інтересів їхньої доньки. Матеріальне становище відповідача дозволяє йому брати участь у витратах на навчання їхньої доньки ОСОБА_5 . Враховуючи наведене просить суд стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх доходів починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до закінчення навчання, але не пізніше як до досягнення нею 23-х річного віку. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 судові витрати на правову допомогу по справі згідно поданих квитанцій.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 червня 2025 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 .

12.08.2025 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що у позовній заяві позивачка не вказує, на які саме потреби дитини у зв`язку із навчанням необхідні кошти тобто не конкретизує на що плануються тратитись кошти, не зазначає, який розмір доходів самої позивачки та не вказує, скільки вона сама витрачає коштів на утримання дитини у зв`язку із навчальним процесом і на які саме потреби. З вище наведеного можна зробити висновок, що лише він сам особисто має оплачувати вартість потреб дитини на навчання, харчування і супутні витрати повнолітньої дочки - ОСОБА_3 , і як наслідок позивачка не бере жодної участі у витратах на навчання і утримання дитини.

Зазначає, що позивачка має рівний з ним обов`язок щодо утримання і забезпечення їхньої повнолітньої дочки. Проте позивачка хоче перекласти свій обов`язок щодо утримання дитини лише на нього, що суперечить нормам Сімейного кодексу України та моральним засадам.

ОСОБА_3 , навчається на 1 курсі Івано-Франківського національного медичного університету денної, бюджетної форми навчання (на безкоштовній основі), то основою її освітніх витрат є лише витрати на харчування, проїзд до навчального заклалу та витрати, пов`язані з процесом навчання (придбання підручників і студентського приладдя). Як наслідок, вважає, що заявлений нижче ним розмір аліментів, які на його думку, є достатніми на утримання дитини у зв`язку із навчанням, є повністю реальним та відповідає реальним витратам на утримання повнолітньої дочки. Натомість заявлений у позовній заяві позивачкою розмір аліментів на навчання повнолітньої дитини є нереальним та неспіврозмірний з розміром витрат, які несе позивачка для утримання дитини у зв`язку із навчанням.

Відповідачем зазначається, що на його особистому і фактичному утриманню перебувають інші члени його сім`ї та родини: дружина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на даний момент не працює, малолітній син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син дружини - ОСОБА_7 від першого шлюбу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає з ними однією сім`єю і перебуває на його утриманню, оскільки розмір аліментів, який оплачує його біологічний батько - ОСОБА_10 становить 950, 00 гривень, непрацездатна мама - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є пенсіонером. Він не має можливості оплачувати заявлений позивачкою розмір аліментів в розмірі 1/4 від доходу. При цьому він не відмовлявся, не відмовляється та не буде відмовлятись від утримання своєї дочки, яка продовжує навчання, і має намір та можливість оплачувати аліменти в розмірі 1/8 від доходу на місяць до закінчення навчання. Дана сума є повністю достатньою для потреб дитини у навчанні, оскільки якщо перерахувати 1/8 його доходів у тверду грошову суму, то її розмір як мінімум буде становити більше 7 000,00 грн. Середньомісячна заробітна плата за 2025 рік становить 56 000,00 гривень, як наслідок розмір 1/8 від доходу в твердій грошовій сумі буде складати 7 000, 00 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні 09.09.2025 року просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на відзив на позовну заяву.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача,- ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила, щоб аліменти на її утримання стягувались на користь матері. Суду повідомила, що вона отримує стипендію у розмірі 2067 гривень.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно Серія НОМЕР_1 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.10.2013 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно до досягнення повноліття ОСОБА_4 . Після досягнення повноліття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягувати в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно до досягнення повноліття ОСОБА_3 .

З копії свідоцтва про шлюб, виданого повторно, вбачається, що 16.09.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_13 ».

ІНФОРМАЦІЯ_8 народився ОСОБА_8 , батьками якого зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

З копії довідки директора ТОВ «СЄВ-Євродрайв» від 27.10.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 дійсно працює в ТОВ «СЄВ-ЄВРОДРАЙВ» на посаді керівника Івано-Франківського технічного офісу ТОВ "СЄВ-ЄВРОДРАЙВ» з 01 лютого 2011 року по теперішній час.

Згідно довідки Івано-Франківського національного медичного університету №283 від 04.04.2025 ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу М.-1.1 медичного факультету Івано-Франківського національного медичного університету денної, бюджетної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2030 року.

Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела нарахованих та виплачених доходів за період з січня 2024 року по квітень 2025 року та довідки ТОВ «СЄВ-ЄВРОДРАЙВ» встановлено, що за період з січня 2024 року по грудень 2024 року ОСОБА_2 отримано дохід в розмірі 1 240 250,95 грн.; за період з січня 2025 року по квітень 2025 року ОСОБА_2 отримано дохід в розмірі 236 143,17 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2025 року стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання як дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/10 заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06.08.2025 року та до закінчення її навчання у Івано-Франківському національному медичному університеті, але не більше як до досягнення нею 23 років.

У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання.

Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зміст ст. 200 Сімейного Кодексу вказує про те, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліменти витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

Оскільки повнолітня дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здобуває освіту, знаходиться на утриманні матері, суд вважає, що вона потребує матеріальної допомоги також від свого батька.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час виповнилось 18 років, вона продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, відповідач має змогу таку допомогу надавати, оскільки є працездатним, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Виходячи з принципу взаємного обов`язку батьків по утриманню дитини, а також враховуючи потреби повнолітньої доньки та те, що остання отримує стипендію, можливості батька по її утриманню, наявність на утриманні відповідача неповнолітнього сина та сплату аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , стан здоров`я і матеріальне становище сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 24 квітня 2025 року та до закінчення її навчання у медичному факультеті Івано-Франківського національного медичного університету, але не більше як до досягнення дитиною 23 річного віку.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Окрім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн., оскільки відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору під час розгляду справ даної категорії в усіх судових інстанціях.

Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що ч.1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 в справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 в справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/ 16-ц.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду надано: Договір про надання правничої допомоги без № від 19.08.2024 року укладеного між адвокатом Саварин С.С. та ОСОБА_1 , Акт приймання виконаних робіт від 24.06.2025 року на суму 6 000,00 грн., та квитанція № 076217 від 24.06.2025 на суму 6000,00 грн.

Враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 185, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України , суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача,- ОСОБА_3 , про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 24 квітня 2025 року та до закінчення її навчання у Івано-Франківському національному медичному університеті, але не більше як до досягнення дитиною 23 річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 гривні 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 гривень 00 копійок.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О.А. Татарінова