ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21558/24

Провадження № 22-ц/820/1918/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретар: Шевчук Ю.Г.,

за участю апелянта ОСОБА_1 та його представника адвоката Смірнової І.С.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Прядуна Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2025 року (суддя Палінчак О.М.) за позовом ОСОБА_1 до Підприємства об`єднання громадян «Бахмутське учбово-виробниче підприємство №1» Українського товариства сліпих», Підприємства об`єднання громадян «Хмельницьке учбово-виробниче підприємство» Українського товариства сліпих», Хмельницької територіальної первинної організації Українського товариства сліпих, ОСОБА_2 , Первинної профспілкової організації Підприємства об`єднання громадян «Бахмутське учбово-виробниче підприємство № 1» Українського товариства сліпих, Профспілкового комітету Хмельницького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, третя особа - Громадська організація «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» про визнання дій протиправними, відновлення права на користування житлом, визнання недійсними та скасування рішень, визнання недійсним та скасування ордеру, визнання недійсним договору найму,

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Підприємства об`єднання громадян «Бахмутське учбово-виробниче підприємство №1» Українського товариства сліпих» (далі ПОГ «Бахмутське УВП №1» УТОС»), Підприємства об`єднання громадян «Хмельницьке учбово-виробниче підприємство» Українського товариства сліпих» (далі ПОГ «Хмельницьке УВП» УТОС»), третя особа - Громадська організація «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» (далі - УТОС) про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення до житла.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач має інвалідність 1-ї групи з дитинства по зору та є членом Українського товариства сліпих. Позивач пропрацював на підприємствах УТОС більше 15 років та є ветераном праці, у зв`язку з чим його було забезпечено житлом в спеціальному гуртожитку Українського товариства сліпих за адресою: АДРЕСА_1 , у якому він проживав багато років. Так, з ордеру від 08.12.2015 року на житлову площу в гуртожитку вбачається, що ордер видано ОСОБА_1 на право поселення одному, житлову площу в гуртожитку по АДРЕСА_1 , розміром 10,5 кв.м. Ордер видано на підставі спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету та бюро п.в.о. УТОС Хмельницького УВП УТОС від 08.12.2015 року.

Позивач вчасно оплачував кошти на утримання кімнати в гуртожитку, та іншого житла на праві власності або на праві оренди окрім кімнати АДРЕСА_2 не має. Крім того, ОСОБА_1 перебуває на обліку, як особа, яка потребує поліпшення житлових умов.

Незважаючи на це, наказом № 33 від 02.05.2019 року було вирішено переселити ОСОБА_1 з кімнати № НОМЕР_1 в кімнату № НОМЕР_2 до ОСОБА_3 , надавши йому ліжко-місце. Підстава: рішення № 11 від 18.01.2019 року. Про зазначене рішення позивачу не було відомо. Вважає зазначене рішення незаконним та протиправним з огляду на діюче законодавство та внутрішні документи, положення місцевого осередку УТОС.

У жовтні 2024 року позивач звернувся до суду із уточненою позовною заявою, в якій окрім вказаного вище зазначив, що на підставі ордеру №2 від 01.08.2023 року до кімнати №6 заселено ОСОБА_2 , з якою ПОГ «Бахмутське УВП №1» УТОС» укладено договір найму житлового приміщення. Отже, до кімнати позивача під час його тимчасової відсутності ПОГ «Бахмутське УВП №1» УТОС» незаконно, без його відома заселено іншу сторонню особу. В кімнаті позивача знаходилися належні йому особисті речі та майно, доля яких позивачу не відомі та про їх втрату позивач звертався до правоохоронних органів.

Позивач зазначає, що вселився до кімнати № 6 гуртожитку на підставі відповідного рішення та ордеру, тобто на законних підставах, ставився і ставиться до цього приміщення як до свого постійного місця проживання, має з ним триваючі зв`язки, іншого житла не має, перебуває на обліку як особа, що потребує поліпшення житлових умов. Порушення житлових прав має місце в умовах повномасштабних військових дій на території України. Позивач має І групу інвалідності, є членом УТОС тривалий час, більш ніж 15 років працював на підприємствах УТОС, ордер на приміщення є дійсним.

Із урахуванням уточненої позовної заяви просив суд:

- визнати протиправними дії ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС, ПОГ «Хмельницьке УВП УТОС», Хмельницької територіальної первинної організації УТОС, ОСОБА_2 , Первинної профспілкової організації ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС, Профспілкового комітету Хмельницького УВП УТОС щодо порушення житлових прав ОСОБА_1 , що полягали у створенні перешкод (заселенні до спірної кімнати інших сторонніх осіб, прийнятті відповідних рішень про заселення інших осіб до кімнати № 6, зміні замків до дверей, перешкоджанні у доступі до приміщення) у проживанні, користуванні ОСОБА_1 житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_3 ;

- відновити право ОСОБА_1 на користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_3 та зобов`язати ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС, ПОГ «Хмельницьке УВП УТОС», ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_3 , а саме шляхом: вселення ОСОБА_1 до житлового приміщення - кімнати АДРЕСА_3 ; передачі ОСОБА_1 ключів від житлового приміщення - кімнати АДРЕСА_3 , (наразі Героїв національної гвардії України) в м. Хмельницькому; забезпечення безперешкодного доступу ОСОБА_1 до житлового приміщення - кімнати №6 розміром 10,5 кв.м за адресою АДРЕСА_1 ; виселення будь-яких осіб, що проживають у даному житловому приміщенні;

- визнати недійсним та скасувати рішення спільного засідання адміністрації, профспілкового комітету та правління ТПО УТОС № 11 від 18.01.2019 року, наказ № 33 від 02.05.2019 року щодо переселення ОСОБА_1 з кімнати АДРЕСА_4 з наданням ліжко-місця та визнати право користування ОСОБА_1 кімнатою АДРЕСА_3 ;

- визнати недійсним та скасувати рішення про надання у тимчасове строкове платне користування ОСОБА_2 кімнати АДРЕСА_5 в гуртожитку закріплене у протоколі № 1 спільного засідання адміністрації та профкому ПОГ «Бахмутське УВП № 1 УТОС» від 31.07.2023 року;

- визнати недійсним та скасувати ордер № 2 від 01.08.2023 року, виданий на підставі спільного засідання адміністрації та профкому від 31.07.2023 року;

- визнати недійсним договір найму житлового приміщення № 7 від 02.01.2024 року, укладеного між ПОГ «Бахмутське УВП № 1 УТОС» та ОСОБА_2 ;

- відновити право ОСОБА_1 на користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_5 , та зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_3 , а саме шляхом виселення останньої з кімнати № НОМЕР_1 гуртожитку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд керувався тим, що позивачем не доведено порушення його житлових прав відповідачами.Рішення та дії відповідачів щодо переселення ОСОБА_1 в іншу кімнату на ліжко-місце в гуртожитку, а також щодо вселення ОСОБА_4 в кімнату № НОМЕР_1 гуртожитку є законними та вчиненими відповідно до вимог закону.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 липня 2025 року компенсовано відповідачу ПОГ «Хмельницьке УВП УТОС» витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 грн. за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне та неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, неправильну оцінку доказів, просить рішення суду від 18.06.2025 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що спірна кімната АДРЕСА_5 була передбачена для проживання лише однієї особи, оскільки за площею є меншою, ніж норма, передбачена в ст. 47 ЖК України і видавалася така кімната для поселення ОСОБА_1 саме одному. Апелянт вважає невірними висновки суду першої інстанції, що переселення ОСОБА_1 з кімнати № НОМЕР_1 на ліжко-місце до кімнати № НОМЕР_2 , було зроблено з урахуванням того, що він є одинокою особою та тривалий час фактично у гуртожитку не проживає, та що кімната № НОМЕР_1 гуртожитку станом на час звернення ОСОБА_2 щодо її поселення була вільною. На думку апелянта, тимчасова відсутність ОСОБА_1 за місцем реєстрації (зважаючи на ковід та військові дії) не могли бути підставою для обмеження права позивача користуватися кімнатою №6. Так, повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. Отже, станом на 31.07.2023 року спірна кімната № 6 не була вільною, а ордер на житлове приміщення № 2 від 01.08.2023 міг бути виданий лише на вільне приміщення, чого за наявних обставин справи дотримано не було. Як наслідок, рішення про надання в тимчасове платне користування кімнати ОСОБА_2 та договір найму кімнати № НОМЕР_1 укладений з ОСОБА_2 порушують права позивача та призвели до фактичної втрати житла, що є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. Також апелянт не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив правила користування гуртожитком, отримавши ордер на вселення не уклав в подальшому договір щодо користування кімнатою №6.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими. Вважає, що позивачем належним чином не обґрунтовано та не надано пояснень у чому полягає незаконність дій керівництва УТОС та профспілкової організації. Позивача не було виселено з гуртожитку, а переселено з кімнати на ліжко-місце, а тому доводи ОСОБА_1 щодо позбавлення його єдиного житла не відповідають дійсним обставинам справи. Крім того, як зазначив сам позивач, з березня 2018 року він не проживає у спірній кімнаті гуртожитку, адже вибув для проживання до м.Львова, де постійно мешкає у своєї рідної сестри ОСОБА_1 . Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_2 , то позивачем не доведено наявності жодної із законних підстав для виселення відповідачки із гуртожитку без надання іншого житла.

У відзиві на апеляційну скаргу ПОГ «Бахмутське УВП №1» УТОС», просить рішення суду першої інстанції залишити без змін., а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає її необґрунтованою. Позивачем не надано суду доказів укладення договору найму з Хмельницьким УВП УТОС, а після передачі гуртожитку на баланс іншого підприємства - з ПОГ «Бахмутське УВП №1» УТОС». Натомість відповідач надав суду докази щодо повідомлення позивача про необхідність укласти договір найму. Отже аргумент апелянта про те, що ордер від 08.12.2015 року про поселення ОСОБА_1 в кімнату №6 наразі є не скасованим та недійсним не визнавався, як підстава для скасування рішення суду не ґрунтується на законі, та навпаки висновок суду про те, що позивач порушив правила користування гуртожитком, отримавши ордер на вселення, але в подальшому не уклавши договір щодо користування кімнатою з ПОГ «Хмельницьке УВП УТОС», відповідає нормам закону що регулює спірні правовідносини.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його представник адвокат Смірнова І.С. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_4 - адвокат Прядун Р.В. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від ПОГ «Бахмутське УВП №1» УТОС» надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Згідно з частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має інвалідність 1-ї групи з дитинства по зору (що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 23.06.1997 року) та є членом Українського товариства сліпих, що підтверджується копією членського квитка № 1475 від 25.07.2006 року.

З 21 листопада 1984 року по 16 червня 1988 року позивач працював у Хмельницькому філіалі Чернівецького УПО УТОС на посаді армувальника. З 01 липня 1988 року позивач працював у Хмельницькому філіалі Чернівецького УПО УТОС на посаді в`язальника.

23 серпня 1988 року ОСОБА_1 було переведено армувальником кабельних виробів де він працював до 20.02.2001 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 24.02.2006 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.02.2006 року серії СВУ № 906858 будівля гуртожитку на 104 місця літ.А-2 загальною площею 1400,4 кв.м за адресою АДРЕСА_1 належить на праві власності Українському товариству сліпих.

За витягом з протоколу №4 спільного засідання профспілкового комітету, адміністрації і правління Хмельницького УВП УТОС від 24 листопада 2010 року, розглянувши заяву ОСОБА_5 та проаналізувавши житлові умови всіх проживаючих в гуртожитку та враховуючи, що в кімнаті №5 зареєстрований ОСОБА_3 , але фактично не проживає, надано ОСОБА_6 ліжко-місце в кімнаті АДРЕСА_6 .

Згідно витягу з протоколу № 6 засідання профспілкового комітету ПОГ «Хмельницьке УВП УТОС» від 08.12.2015 року звільнену кімнату ухвалено надати ОСОБА_1 кімнату № НОМЕР_1 для постійного проживання з перереєстрацією його кімнати № НОМЕР_5 в кімнату № НОМЕР_1 .

08 грудня 2015 року позивачу було видано ордер на право поселення одному у житлову площу в гуртожитку по АДРЕСА_7 , розміром 10.5 кв.м. Ордер видано на підставі спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету та бюро п.в.о. УТОС Хмельницького УВП УТОС від 08.12.2015 року.

Судом також встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 на підставі ордеру від 08.12.2015 року вселився у житлову площу в гуртожитку по АДРЕСА_7 , проте в подальшому договір щодо користування зазначеною кімнатою із ПОГ «Хмельницьке УВП УТОС» не уклав, разом з тим, зареєструвався за вказаною адресою 22.12.2015 року та станом на день розгляду справи місця реєстрації не змінив.

Згідно копії виписки з банківського рахунку ОСОБА_1 , а також згідно пояснень допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_7 (рідної сестри позивача) та пояснень ОСОБА_1 , наданих ним у судовому засіданні, останній з березня 2018 року і по даний час постійно проживає у рідної сестри у м. Львів.

В подальшому, за наказом ПОГ «Хмельницьке УВП УТОС» № 33 від 02.05.2019 року, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 займає кімнату в гуртожитку, сплачує комунальні послуги, але не проживає в гуртожитку, переселено ОСОБА_1 з кімнати № НОМЕР_1 в кімнату № НОМЕР_2 до ОСОБА_3 надавши йому ліжко-місце. Підстава: рішення спільного засідання адміністрації, профспілкового комітету та правління ТПО УТОС № 11 від 18.01.2019 року.

Згідно акта передачі основних засобів з ПОГ «Хмельницьке УВП УТОС» на ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС від 01.04.2023 року на підставі постанови ЦП УТОС № 02-07- 4 р від 22.03.2023 року «Про передачу основних засобів з балансу Хмельницького УВП УТОС на баланс релокованого з зони бойових дій ПОГ «Бахмутського УВП № 1» УТОС, директор ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС прийняло, а в.о. директора ОСОБА_8 передала основні засоби, що знаходяться на балансі ПОГ «Хмельницьке УВП УТОС» станом на 01.04.2023 року згідно переліку, в т.ч. і гуртожиток за адресою: АДРЕСА_8 (з березня 2024 року вулиця перейменована на Героїв Національної гвардії України), 22/2.

Станом на час звернення ОСОБА_2 кімната АДРЕСА_2 була вільною, про що свідчили: наказ № 33 від 02.05.2019 року про звільнення кімнат в гуртожитку (том 1 стор. 25); акт від 20.01.2022 року про те, що ОСОБА_1 у кімнаті № 6 не проживав тривалий час (том 1 стор. 119); письмове повідомлення про відсутність мешканців у кімнаті № НОМЕР_1 , спрямованим на адресу МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» (том 2 стор. 3); службові записки коменданта гуртожитку (том 2 стор. 14-16); інформація про перелік мешканців гуртожитку, встановленою за результатами перевірки згідно наказу директора (том 1 стор. 120-125); наказ про створення комісії для забезпеченням житлом від 17.07.2023 року (том 1 стор. 139); доповідна записка комісії (том 1 стор. 143); опис наявного в кімнаті майна (том 1 стор. 144); фактом відсутності договору найму кімнати № 6 у вищевказаному гуртожитку, укладеному з іншою особою.

Кімната № 6 у гуртожитку була надана ОСОБА_2 у користування згідно протоколу № 1 спільного засідання адміністрації та профкому ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС від 31 липня 20232 року. ОСОБА_2 є особою з інвалідністю першої групи по зору, має статус внутрішньо переміщеної особи, переселена з території ведення бойових дій в Україні. Не забезпечена житлом в м.Хмельницькому, працює на підприємстві УТОС.

На цій підставі ОСОБА_2 було видано ордер на поселення у кімнаті № НОМЕР_1 , а в подальшому ОСОБА_2 уклала із адміністрацією відповідні договори найму. Під час проживання ОСОБА_2 отримала від адміністрації письмовий дозвіл на влаштування ремонту у кімнаті № 6.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (стаття 379 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу (стаття 129 ЖК України).

У разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. У випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з інших підстав, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали (стаття 117 ЖК України).

Робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення (стаття 124 ЖК України).

За правилами частин першої-четвертої статті 132 ЖК України, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Надаване громадянам у зв`язку з виселенням з гуртожитку інше жиле приміщення має відповідати вимогам, передбаченим частиною другою статті 114 цього Кодексу.

Відповідно до статті 125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено, зокрема, осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.

Порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера (ст. 130 ЖК України).

Відповідно до пункту 1 розділу 2 Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84, вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, форма якого наведена у додатку до Положення, виданого відповідно до статті 129 Житлового кодексу Української РСР, з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку.

Відповідно до Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року № 498 (який діяв станом на 18.01.2019 року та 02.05.2019 року), п.3: жила площа в гуртожитках надається: у вигляді окремого жилого приміщення для відособленого користування однієї особи чи сім`ї; у вигляді ліжко-місця для проживання одиноких осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах. Відповідно до п. 7 цього Положення користування жилою площею здійснюється: у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера; у гуртожитках, що були включені до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації та корпоратизації, - за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера, або на підставі договору оренди житла.

Як встановлено судом гуртожиток по АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.02.2006 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.02.2006 року належить на праві власності Українському товариству сліпих. На час прийняття рішення про переселення позивача з кімнати № НОМЕР_1 на ліжко-місце в кімнату №5 діяло Положення про гуртожитки Українського товариства сліпих, затвердженого постановою президії Центрального Правління УТОС №04-4 від 16 квітня 2019 року. Зазначена постанова містить розпорядження щодо переукладення договорів найму або оренди з мешканцями гуртожитків у відповідності з цим Положенням.

Згідно з п.2.4 Положення всі гуртожитки УТОС є власністю Українського товариства сліпих в особі його Центрального правління і не можуть бути без рішення Центрального правління УТОС, вилучені повністю чи окремими частинами з власності Товариства і передані у власність іншим юридичним чи фізичним особам.

У розумінні Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 року, гуртожитки УТОС не мають статусу соціального та призначаються для проживання в них осіб з інвалідністю по зору, що працюють на підприємствах та в організаціях Українського товариства сліпих та не мають власного житла(п.3.1) За своєю суттю гуртожитки є тимчасовим житлом для осіб з інвалідністю до покращення їх житлових умов (набуття житла у користування з державного чи комунального житлового фонду або права власності на житло).

За пунктом 2.3 цього Положення про гуртожитки УТОС жила площа в гуртожитках надається: - у вигляді окремого жилого приміщення для відособленого користування однієї особи чи сім`ї;- у вигляді ліжко-місця для проживання одиноких осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах.

Користування жилою площею у гуртожитках УТС здійснюється за договором найму, укладеного на підставі ордера, або на підставі договору оренди житла. ( п.3.7 Положення про гуртожитки). За п.4.2 Положення переселення мешканців, що проживають у відокремленому приміщеннях, з займаної площі на іншу площу безпосередньо в гуртожитках УТОС здійснюється у тому ж порядку, що у первинне поселення в гуртожиток при умові внесення змін до договору найму або оренди житла.

По справі що переглядається, рішення про переселення позивача на ліжко-місце у кімнаті№5 гуртожитку прийнято у встановленому організацією УТОС порядку, а саме спільним засіданням адміністрації, профспілкового комітету та правління ТПО УТОС від 18.01.2019 року №11. На підставі цього рішення директором підприємства видано наказ від 02 травня 2019 року №33 «Про звільнення кімнат в гуртожитку для поселення працюючих інвалідів».

Як вбачається із матеріалів справи, при прийнятті рішення про переселення було ураховано, що ОСОБА_1 тривалий час не проживає у гуртожитку та є одинокою людиною. Крім того, ОСОБА_1 не уклав договору найму на кімнату № НОМЕР_1 . Відтак, адміністрація підприємства діяла в порядку передбаченому локальними документами УТОС з урахуванням фактичних обставин, які склалися на час прийняття наказу.

З огляду на зазначене право позивача на проживання у гуртожитку не порушено.

Розмір житлової площі, що надається у гуртожитку не може бути менше ніж 6 кв.м на одну особу. Житлова площа кімнати №5 гуртожитку складає 16,5 кв.м, що підтверджується довідкою Хмельницького бюро технічної інвентаризації від 17.10.2022 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з березня 2018 року і по даний час постійно проживає з рідною сестрою в м.Львів. Цей факт не заперечувався позивачем та підтверджено його сестрою, допитаною судом як свідка. На підтвердження того, що позивач ставився до житла у м.Львові як до свого постійного місця проживання вказують численні квитанції зі сплати комунальних послуг на адресу Львівських комунальних служб, доданих до матеріалів справи самим позивачем, а також інформація про отримання позивачем послуг та сплату товарів у м.Львів (т.1 а.с. 29-34).

Ордер на вселення в кімнату №6 ОСОБА_2 виданий 01 серпня 2023 року. Станом на цю дату ПОГ «Бахмутське УВП» УТОС не мало договору найму на це приміщення з жодною особою, платежі за користування нею на банківські рахунки підприємства не надходили. Після передачі гуртожитку на баланс ПОГ «Бахмутське УВП №1» УТОС 01 квітня 2023 року позивач жодних дій, які б вказували на зацікавленість цим житлом не вчиняв. Право користування позивачем кімнатою №6 відповідачами не обмежувалось. Не змінювались замки на дверях кімнати, ніяких розпорядчих документів щодо заборони ОСОБА_1 входити до кімнати №6 не видавалися.

ОСОБА_2 уклала з адміністрацією договір найму. Станом на день прийняття рішення про поселення ОСОБА_2 забезпечення житлом у гуртожитку відбувалося в порядку, визначеному Положенням про гуртожитку УТОС. ОСОБА_2 є особою з першою групою інвалідності по зору, є внутрішньо переміщеною особою з числа працівників УТОС.

Щодо знаходження в кімнаті №6 гуртожитку особистого майна позивача, то за доповідною запискою складеною комісією за наказом №8 від 19.07.2023 року, в кімнаті ознак недавнього проживання людей не виявлено, відсутній одяг, взуття, посуд, постільна білизна. В кімнаті виявлено стару поламану техніку (магнітофон, колонки, металеві запчастини), непрацюючий холодильник. Цінних речей в кімнаті не виявлено. Меблі, які виявлено в кімнаті, непридатні для використання, частково належать УТОС. Для проживання кімната непридатна, потребує ремонту (а.с.142, 143 т.1).

З огляду на зазначене, висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову є правильним, права позивача на житло не порушено.

Суд правильно застосував норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допустив порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржуваних судових рішень, тому аргументи апеляційної скарги з цього приводу є необґрунтованими.

Інші аргументи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі заявник, по своїй суті зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, які не були встановлені судом.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 вересня 2025 року.

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк