Справа № 604/536/25
Провадження № 2/604/321/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року cел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

за участю секретаря Феньо О.В.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в селищі Підволочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жеребківського старостинського округу Підволочиської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту, що має юридичне значення

у с т а н о в и в :

27 травня 2024 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Карпа М.М. до Жеребківського старостинського округу Підволочиської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме: визнати право власності за ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 57,2 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_3 , у власності якої перебував житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 . За життя матір склала заповіт, посвідчений Жеребківською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, відповідно до якого належний житловий будинок АДРЕСА_1 заповіла сину ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , який спадщину не прийняв. ІНФОРМАЦІЯ_3 син позивачки ОСОБА_4 помер. Вказує, що після смерті матері, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину шляхом управління та володіння спадковим майном. Нотаріус відмовив позивачці у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки право власності спадкодавця на будинок не підтверджено. Враховуючи викладене позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Крім того, 07 липня 2025 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої ОСОБА_1 просить встановить факт, що має юридичне значення, а саме, що померла ОСОБА_3 була матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказує, що в ході розгляду документів доданих до позовної заяви з`ясовано, що у свідоцтві про народження позивачки ОСОБА_1 матір`ю вказано ОСОБА_3 , поряд з цим у свідоцтві про смерть матері позивачки по - батькові зазначено « ОСОБА_6 » . За твердженням заявника відбулась зміна по -батькові матері позивачки з « ОСОБА_7 » на по-батькові « ОСОБА_6 ».

Таким чином, у зв`язку з цим, виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_3 була матір`ю ОСОБА_5 ,.

Встановлення факту родинних відносин із ОСОБА_3 має значення для позивачки, оскільки у зв`язку із встановленням вказаного факту для неї настануть певні юридичні наслідки, необхідні для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті останньої.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Карпа М.М в судове засідання не з`явились, завчасно подали до суду заяву, в якій просили розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, попередньо подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1 від 06.03.2003, яка є матір`ю позивачки .

Позивач вказує, що ОСОБА_3 за життя склала заповіт, посвідчений Жеребківською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, відповідно до якого належний житловий будинок АДРЕСА_1 заповіла сину позивачки ОСОБА_4 , який у встановлений строк спадщину не прийняв.

Поряд з цим, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_2 від 10.01.2019.

Позивачка, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , є дочкою ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 видане 06.06.1956 року, яке містить запис щодо батьків : мати ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 виданого 24 січня 1976 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 24 січня 1976 рокузареєструвала свій шлюб з ОСОБА_9 та змінила своє прізвище на « ОСОБА_1 ».

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 78993732 від 04.11.2004, приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу було заведено спадкову справу №99/2024, спадкодавець ОСОБА_3 .

З довідки, виданої Підволочиською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області № 58 від 25.04.2025, слідує, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно була власником житлового будинку АДРЕСА_1 у проживала в ньому до смерті. Крім того у довідці зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 це одна і таж особа.

Згідно довідки Підволочиської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області № 57 від 25.04.2025 в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 вступила її дочка ОСОБА_1 .

Відповідно довідки №390, виданої БТІ Підволочиського району 23 вересня 2024 року, власником житлового будинку АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 , право власності не зареєстровано.

На замовлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 видано технічний паспорт, в якому зазначено технічні характеристики будівлі. Також зазначено, що загальна площа будинку становить 57, 2м.кв, житлова 38,5 м.кв., допоміжна 18,7 м.кв.

Відповідно до архівної довідки №575 від 04.06.2024 Архівного відділу Тернопільської області №5 по документах архівного фонду «Жеребківська сільська рада» у господарських книгах села Жеребки, вул. Січових Стрільців, 11, станом на 2003 рік значиться домогосподарство ОСОБА_3 - 1933р.н., голова господарства, разом із нею проживали : ОСОБА_2 1952р.н., сестра.

Разом з тим, нотаріусом відмовлено позивачам у вчиненні нотаріальної дії: видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

За вищевикладених обставин судом встановлено неможливість оформлення позивачами своїх спадкових прав та отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок.

Таким чином, права та інтереси позивачів підлягають захисту в судовому порядку згідно ст. 4 ЦПК України.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо.

Встановлення факту родинних відносин має для позивача юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації заявником своїх прав на оформлення спадщини після смерті її двоюрідного брата.

У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження, смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордер на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг, інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним.

У постанові Верховного Суду від 11 лютого 2022 року у справі №947/22756/19 сформульовано висновки про те, що доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Суд зазначає, що під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками).

Водночас, наявність розбіжностей у документах, зокрема у свідоцтві про народження заявника та свідоцтві про смерть матері заявника щодо зазначення по батькові « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_6 » ставить під сумнів їх родинні відносини. Встановлення даного факту необхідно для отримання свідоцтво про право на спадщину на майно належне померлій ОСОБА_3 .

Досліджені судом докази, факти та обставини викладені позивачем у позовній заяві, у своїй сукупності свідчать про достатність підстав вважати, що ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Отже, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про доведення позивачем факту родинних відносин з ОСОБА_3 , а саме, що ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю позивачки ОСОБА_1 .

За таких обставинах суд вважає, що встановлення факту родинних відносин, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для позивача юридичне значення, у суду немає жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені заявником у своєму позові, а тому, суд вважає вимогу про встановлення фату родинних відносин обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Вирішуючи позовну вимогу про визнання власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 57,2 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд виходить з наступного.

Відповідно дост. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника.

Відповідно до пункту 4, абзацу першого пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Як роз`яснено в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до положень статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом (статті 534 ЦК Української РСР).

Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується на загальних підставах спадкоємцями за законом, до їх числа входять і ті спадкоємці відповідної черги за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Згідно зі статтею 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Так, прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані, тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Також доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців правовстановлюючих документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду: від 25 листопада 2020 року в справі № 631/1153/13-ц (провадження № 61-26750св18; від 28 грудня 2022 року в справі № 448/754/18 (провадження № 61-2636св22); від 31 жовтня 2023 року в справі № 344/7804/19 (провадження № 61-9854св23); від 18 вересня 2024 року в справі № 757/28019/21 (провадження № 61-4025св24).

Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця), яке здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст.1223 ЦК України ).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України).

Аналізуючи в сукупності обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13 81, 89, 141, 223, 263, 265, 354-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Жеребківського старостинського округу Підволочиської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту, що має юридичне значення -задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин, визнавши, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 57,2 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення проголошено 22 вересня 2025 року.

Суддя В. М. Сіянко