Справа № 724/1848/25
Провадження № 2/724/539/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О. Г.

за участі секретаря судового засідання: Копайгородського Д. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна, -

В С Т А Н О В И В:

23.05.2025 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна.

В обґрунтування своєї позовної заяви представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 з 24.07.2005 р. по 01.08.2022 р. перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 29.06.2022р., яке набрало законної сили 01.08.2022 р., шлюб між сторонами було розірвано.

За час шлюбу сторонами за спільні сімейні кошти за договором купівлі-продажу незавершеного житлового будинку від 23.11.2007 р. було придбано незавершений житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відсоток готовності якого складає 69%. Також під час шлюбу, а саме 30.08.2014 р. сторонами було завершено будівництво вказаного будинку. Проте в експлуатацію вказаний будинок було введено вже після розірвання сторонами шлюбу 05.07.2024 р., після чого відповідач 19.09.2024р. зареєстрував право власності на відповідний житловий будинок садибного типу, але лише на себе, відомості про що внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також вказує, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру будівельної діяльності 19.09.2024 р. було проведено державну реєстрацію права власності на спірний будинок на підставі, зокрема, декларації про готовність до експлуатації об`єкта за амністією. Крім того, з указаних вище документів також вбачається, що 05.03.2024р. за відповідачем було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,2712 га (кадастровий номер :01:001:0333) з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за тією ж адресою, що й зазначений будинок.

Представник позивача вважає, що таким чином, вищевказаний будинок є об`єктом права спільної сумісної власності сторін та може бути поділений між ними шляхом визнання за кожною стороною ідеальної рівної частки із залишенням будинку у спільній частковій власності, а саме по 1/2 частці за кожною із сторін. Оскільки земельна ділянка площею 0,2712 га (кадастровий номер :01:001:0333) з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування спірного житлового будинку, то позивачці належить також і право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування цього будинку, в такій же частці, що і право на згаданий будинок, тобто в розмірі 1/2 частки.

Згідно з електронною довідкою, зареєстрованою у Єдиній базі даних звітів про оцінку Фонду державного майна України від 19.08.2024 р. за унікальним реєстраційним номером 201-09510085, сукупна вартість будинку разом з земельною ділянкою становить 783447,39 грн. Оскільки позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаного майна, то ціна позову складає: 783447,39 грн. * 1/2 = 391723,70 грн.

Підтримуючи вище викладене, представник позивача просить визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 та право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2712 га (кадастровий номер :01:001:0333) з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , також стягнути із відповідача сплачений судовий збір.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 травня 2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, від її представника - адвоката Гуревича М. Г., надійшла заява, в якій просив розгляд справи провести у його із ОСОБА_1 відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява, в якій просить провести судове засідання у його відсутності, у позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 24 липня 2005 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 червня 2022 року, яке набрало законної сили 01.08.2022 року у цивільній справі № 724/799/22, шлюб між сторонами розірвано.

Згідно копії договору купівлі-продажу незавершеного житлового будинку від 23.11.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Хотинської державної нотаріальної контори Мартинюк Є. Р., зареєстрованим у реєстрі за № 2291, ОСОБА_2 , 1980 р.н., купив незавершений житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,06 га, наданої в користування для обслуговування житлового будинку. Відсоток готовності будинку складає 69%.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 421435436 від 07.04.2025 року, житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 є закінченим будівництвом об`єкт, загальною площею 78 кв. м. та належить ОСОБА_2 , право власності на яке зареєстровано 19.09.2024 року.

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.04.2025 р., ОСОБА_2 належить на праві власності житловий будинок садибного типу, загальною площею 78 кв. м., кадастровий номер :01:001:0333, за адресою: АДРЕСА_1 (право власності зареєстровано 19.09.2024 р.) та земельна ділянка, площею 0,2712, кадастровий номер :01:001:0333 (право власності зареєстровано 05.03.2024 р.).

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 20.05.2025 р., земельна ділянка із кадастровим номером :01:001:0333, площею 0,2712 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 із цільовим призначенням: 02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить на праві власності, зареєстрованому 05.03.2024 р., ОСОБА_2 .

Відповідно до інформації, що міститься в КП «Хотинське бюро технічної інвентаризації» Хотинської міської ради, житловий будинок садибного типу літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_1 , складає перший поверх: коридор, кімната, санвузол, кухня, кімната, кімната - всього по першому поверху 78,0 кв.м.; ганок літ. «а» складає 5,3 кв. м.; навіс літ. «Б» складає 66,2 кв. м.; вбиральня літ. «В» складає 0,9 кв. м.; ворота №1 складає 10,3 кв. м.; огорожа №2 складає 66,7 кв. м.; криниця №3; вигрібна яма №4 складає 9,0 кв. м.; підпорна стіна №5 складє 18,20 м.п.; замощення 1 складає 30,0 кв. м.

Оціночна вартість житлового будинку, загальною площею 78,0 кв. м. та земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0333 за адресою: АДРЕСА_1 , складає 783447,39 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 13.04.2025 року.

Згідно статті 317 ЦК України, зміст права власності визначає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до частини 1, частини 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною 1 статті 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України).

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (частина перша статті 63 СК України).

Відповідно до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

За позовом дружини, чоловіка, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців, суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Крім того, відповідно до ч.1. ч.2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.

Відповідно до статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено вимоги щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, судом встановлено, що сторони, перебуваючи в шлюбі, придбали незавершений житловий будинок та завершили будівництво вказаного будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок А-1, відповідно до витягу з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, побудований 30.08.2014 року. Відповідно до технічного паспорту, житловий будинок садибного типу, літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_1 , складає перший поверх: коридор, кімната, санвузол, кухня, кімната, кімната - всього по першому поверху 78,0 кв.м.; ганок літ. «а» складає 5,3 кв. м.; навіс літ. «Б» складає 66,2 кв. м.; вбиральня літ. «В» складає 0,9 кв. м.; ворота №1 складає 10,3 кв. м.; огорожа №2 складає 66,7 кв. м.; криниця №3; вигрібна яма №4 складає 9,0 кв. м.; підпорна стіна №5 складє 18,20 м.п.; замощення 1 складає 30,0 кв. м.

Право власності на вказаний будинок було зареєстровано після розірвання шлюбу, а саме: 09.09.2024 року ОСОБА_2 зареєстрував право власності на житловий будинок садибного типу, загальною площею 78 кв. м., кадастровий номер :01:001:0333, за адресою: АДРЕСА_1 та 05.03.2024 року право власності на земельну ділянку, площею 0,2712 га, кадастровий номер :01:001:0333.

У матеріалах справи відсутні дані щодо письмових домовленостей сторін про визначення часток, а тому суд дійшов до висновку про рівність часток у праві спільної сумісної власності подружжя на будинковолодіння та земельну ділянку. Оскільки враховуючи, що будинок був куплений та побудований сторонами під час зареєстрованого шлюбу, тобто був об`єктом їхньої спільної сумісної власності, а тому кожен з них мав право на 1/2 частину вказаного будинку та вказаної земельної ділянки для його обслуговування.

Враховуючи вище викладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 176 ЦПК України ціна позову у даній категорії справ визначається з вартістю майна.

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 13.04.2025 року, оціночна вартість житлового будинку, загальною площею 78,0 кв. м. та земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0333 за адресою: АДРЕСА_1 , складає 783447,39 грн.

Оскільки позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаного майна, то ціна позову складає 391723,70 грн.

Згідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 3190,20 грн.

На підставі вище наведеного та керуючись ст. 60, 62, 70 СК України, ст. 331, 376 ЦК України, ст. 12, 13, 76-90, 141, 265, 352 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна задовольнити.

Визнати право власності на 1/2 частку житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Визнати право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,2712 га, кадастровий номер :01:001:0333 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 3190,20 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 11.09.2025 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ