Справа № 502/570/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання - Скрипкіної А.Ю.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

за наявними у справі матеріалами

цивільну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

до

ОСОБА_1

про

стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В позовній заяві представник позивача зазначив, що між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір: № 1385759 від 14.01.2024 р.

14.10.2024 р. між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14102024 у відповідності до умов якого, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило позивачу право грошової вимоги від боржників з якими було укладено кредитні договори з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ».

Відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобов`язання за договором кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом, яка складається з: - 6999,99 гривень заборгованість за основною сумою; - 42174,92 гривень заборгованості за відсотками; - всього 49 174,91 гривень заборгованості.

Між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір: № 03934-02/2024 від 03.02.2024 р.

24.05.2024 р. між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 24052024 у відповідності до умов якого, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступило позивачу право грошової вимоги від боржників з якими було укладено кредитні договори з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ».

Відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобов`язання за договором кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом, яка складається з: - 8000 гривень заборгованість за основною сумою; - 22400 гривень заборгованості за відсотками, - всього 30400 гривень заборгованості.

Зважаючи на вищевказане представник позивача просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договорами та стягнути суму судового збору.

Ухвалою судді від 24 березня 2025 року відкрито провадження у справі призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони.

30.04.2025 р. відповідачем було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 14.01.2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та Відповідачем було укладено кредитний договір №1385759, який підписано електронним підписом позичальника. 14.10.2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14102024 згідно якого право вимоги за зобов`язаннями Відповідача перейшло до позивача. Крім того, 03.02.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та Відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № 03934-02/2024, який підписано електронним підписом позичальника. 24.05.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №25052024, згідно якого право вимоги за зобов`язаннями відповідача перейшло до позивача. Всупереч п.3 Договорів факторингу, укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», загальна сума вимоги, що відступається ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», в Договорі не визначена, також не вказана ціна продажу, що сплачується фактором клієнту, зокрема, сума грошових коштів, які фактор має передати в розпорядження клієнта, а сама частина відповідного речення в Договорі містить технічне видалення. Крім того відсутні докази, які б підтверджували надання позивачем фінансової послуги попередньому кредитору, а саме грошових коштів за передачу права вимоги згідно Договору факторингу. Відповідач наголошує на відсутності доказів на підтвердження повної оплати факторингу, та вважає, що дана обставина є достатньою підставою для відмови у позові. Заявлені вимоги не доведені належними та допустимими доказами, а відтак не підлягають задоволенню. Зокрема, Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин того, що на виконання умов договору Відповідачу було перераховано кошти на її картковий рахунок, матеріали справи не містять доказів того, що дана банківська картка належить саме Відповідачу. Крім того, наданий розрахунок заборгованості не містить відомостей, які б дозволили перевірити, чи видавались кредитні кошти Відповідачу, на який строк, а також правильність нарахування відсотків тощо. Крім того, позивачем не надано виписки по картковому рахунку відповідача. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». В матеріалах справи відсутні докази підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Аванс Кредит» до ТОВ «ФК «Фінансова компанія з повернення боргів», а також не надано доказів того, що відповідачу було повідомлено про укладення договорів факторингу. Відповідач не є стороною зазначених вище договорів, що свідчить про те, що визначений у договорі розмір заборгованості із нею узгоджувався, його обґрунтованість нею не перевірялася. Згідно з умовами Кредитного договору № 1385759, знижена відсоткова ставка за користування кредитом становить складає 0,010% в день, стандартна 2,50% в день, а за умовами Кредитного договору № 03934-02/2024 процентна ставка становить 2,50 % в день, що є непомірним тягарем для споживача фінансових послуг. Позивач просить суд стягнути відсотки, що значно перевищують розмір заборгованості за тілом договору, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тому відсутні підстави вважати, що при укладеній договорів кредитування ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Аванс Кредит» дотримались вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Зважаючи на зазначене, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

20.05.2025 р. представником позивача було надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що як вказано в позовній заяві, ОСОБА_1 уклав із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛОН КРЕДИТ" Договір про надання споживчого кредиту №1385759 від 14 січня 2024р. в межах якого надав Відповідачу кредит у гривні, а Відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені Кредитним договором. 3 лютого 2024р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 03934-02/2024. Для укладення вищевказаних договорів в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства ПОЗИЧАЛЬНИКОМ ВЛАСНОРУЧ. Кредитні договори були укладені з позичальником в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб- сайті позикодавців подала заявку на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позики, після чого позикодавці надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договорів. Позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитній справі, які були передані первісним кредитором до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладених Договорів Факторингу. Відповідно до умов кредитного договору № 03934-02/2024 від 03.02.2024, а саме п.п 1.4.1. Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору. Відповідно до п.п. 1.4.2. Якщо Клієнт 03.03.2024 сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку в розмірі 64,00% на перший платіж (розрахунковий період) відповідно до Графіку платежів. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) він зобов`язаний сплатити перший платіж (за перший розрахунковий період) в розмірі, відповідно до Графіку платежів. Якщо Клієнт вчасно здійснить оплату наступних платежів, визначених в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку в розмірі 28,00% на кожний наступний платіж відповідно до Графіку платежів. Знижка надається на кожний платіж в останній день строку платежу. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) він зобов`язаний сплатити перший платіж та наступні платежі в розмірі відповідно до Графіку платежів. Відповідно до п.п. 1.6. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5168 - 75xx8374 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. Відповідно до п.п. 3.3.1. Товариство має право з метою зниження боргового навантаження на Клієнта або у рамках існуючих у Товаристві акційних умов кредитування за власним рішенням списувати Клієнту частину нарахованих процентів з самостійним визначенням сум та періодів списання. Про таке списання нарахованих процентів Клієнт повідомляється Товариством через Особистий кабінет Клієнта, при цьому укладення додаткової угоди про списання процентів не є обов`язковим. Як вбачається з розрахунку заборгованості No 03934-02/2024 від 03.02.2024, відсотки нараховуються за зниженою відсотковою ставкою, а саме по 72,00 грн. в день. 3 04.03.2024 р. відсотки нараховуються відповідно до п.п. 1.4.1., а саме по 200,00 грн. в день від ТОВ "СЛОН КРЕДИТ". Відповідно до умов кредитного договору № 1385759 від 14.01.2024, а саме п.п.5.1. Стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Відповідно до п.п. 1.5.2. Знижена процентна ставка 0,010% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо «Споживач до 13.02.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою Відповідно до п.п. 2.1. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 . Як вбачається з розрахунку заборгованості №1385759 від 14.01.2024, відсотки нараховуються по 175,00 грн. в день. Жодних заперечень з приводу того, що Відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання договору чи про зарахування та розподілення сплачених коштів Відповідачем висловлено не було. Таким чином, ТОВ «ФК«ЄАПБ» вважає, що первинні кредитодавці виконали свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу позику, користувалася кредитними коштами, проте не виконала зобов`язання за договором, допустила заборгованість. Щодо номеру карти № НОМЕР_1 та No 5168 - 75хх-хххххххх - 8374, на яку було зараховано кошти, та доказ, що ця карта належить ОСОБА_1 . BIN ( Bank Identification Number ) - перші шість цифр на пластиковій картці, за якими можна визначити приналежність карти тій чи іншій країні і банку, тип карти і категорію карти, тобто банківський ідентифікаційний номер.

Звертаємо увагу суду, що відповідно до даних отриманих за допомогою сервісу визначення банку за номером картки: No НОМЕР_1 , а саме за першими шістьома цифрами номера банківської картки (BIN) відомо: BIN: НОМЕР_2 Платежная система: VISA Выдана банком:JSC CB PRIVATBANK Тип карты:DEВІТ Категория карты:CLASSIC Страна: UKRAINE Щодо номеру карти No НОМЕР_9 відомо: BIN:516875 Платежная система:MASTERCARD Выдана банком:JSC CB PRIVATBANK Тип карты:DEВІТ Категория карты:STANDARD Страна: UKRAINE. Зважаючи на викладене, представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву та докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір: № 1385759 від 14.01.2024 р.

14.10.2024 р. між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14102024 у відповідності до умов якого, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило позивачу право грошової вимоги від боржників з якими було укладено кредитні договори з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ».

Відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобов`язання за договором кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом, яка складається з: - 6999,99 гривень заборгованість за основною сумою; - 42174,92 гривень заборгованості за відсотками; - всього 49 174,91 гривень заборгованості.

Між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір: № 03934-02/2024 від 03.02.2024 р.

24.05.2024 р. між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 24052024 у відповідності до умов якого, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступило позивачу право грошової вимоги від боржників з якими було укладено кредитні договори з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ».

Відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобов`язання за договором кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом, яка складається з: - 8000 гривень заборгованість за основною сумою; - 22400 гривень заборгованості за відсотками, - всього 30400 гривень заборгованості.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за 2 договорами складає 79 547,91 гривень.

З листа АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 25.06.2025 р. вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 (ІВАN НОМЕР_5 ). Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 за період 14-01-2024 - 17-01-2024 03-02-2024 - 06-02-2024 рр.: фінансовий номер телефону: НОМЕР_6 .

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, письмові докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов до наступних висновків.

Згідно п. 1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексуУкраїни підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексуУкраїни за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 2 ст.1050 Цивільного кодексуУкраїни якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 Цивільного кодексуУкраїни зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 Цивільного кодексу України- договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Також, статтею 204 Цивільного кодексуУкраїни встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 205 ЦК України щодо форм правочину, способу волевиявлення встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що кредитний договір № 1385759 від 14.01.2024 року та кредитний договір № 03934-02/2024 від 03.02.2024 року укладені у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Щодо вимог представника позивача стосовно стягнення заборгованості за відсотками за невиконання кредитного договору № 1385759 від 14.01.2024 року та кредитного договору № 03934-02/2024 від 03.02.2024 р.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509, ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

Необхідно зазначити, що з огляду на ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.

Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09.04.1985 № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17.05.1973 № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11.05.2005 (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.

Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11.05.2005 розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.

Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У Рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором № 1385759 від 14.01.2024 року становить 6999,99 грн., натомість відсотки за користування даними грошовими коштами становлять 42174,92 грн., тому з огляду на вищевикладене та з метою забезпечення відповідності заявленого позивачем до стягнення розмір заборгованості засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд вважає за необхідне розмір процентів за користування кредитом зменшити з 42174,92 грн. до 6999,99 грн.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором № 03934-02/2024 від 03.02.2024 р. становить 8000 грн., натомість відсотки за користування даними грошовими коштами становлять 22400 грн., тому з огляду на вищевикладене та з метою забезпечення відповідності заявленого позивачем до стягнення розмір заборгованості засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд вважає за необхідне розмір процентів за користування кредитом зменшити з 22400 грн. до 8000 грн.

Встановивши з наданих позивачем та досліджених і оцінених в порядку ст. 89 ЦПК України доказів фактичні обставини та беручи до наведені норми права, суд вважає достовірно встановленим існування обов`язку відповідача повернути позивачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного між ними договору, а порушене право позивача внаслідок невиконання відповідачем даного обов`язку таким, що підлягає захисту згідно ст. ст. 15, 16, 1048-1049 ЦК України.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони по справі, як на підстави своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частковому обсязі.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 611, 624, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, п. 18, 19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 4,18, 19, 76-81, 95, 141, 206, 211, 247, 258-259, 263-265, 288, 289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , що зареєстрована в АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» /, юридична адреса: 01032 м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_8 в АТ «ТАСкомбанк», - 13 999,98 гривень за кредитним договором № 1385759 від 14.01.2024 р., 16000 гривень заборгованості за кредитним договором № 03934-02/2024 від 03.02.2024 р., та 1141,57 гривень судових витрат, всього 31 141,55 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников