1Справа № 731/115/25 2/335/1941/2025
08 вересня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючої судді Романько О.О., за участю секретаря судового засідання Корсунової Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сніжнянської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-
11.04.2025 до Орджонікідзевського (станом на 01.05.2025 перейменовано на Вознесенівський) районного суду міста Запоріжжя надійшла цивільна справа за позовною заявою до Сніжнянської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, в якій зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Далі в обґрунтування позову зазначено, що після смерті батька залишилось спадкове майно, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Даний будинок його батько отримав у спадщину за заповітом від 17 лютого 1983 року, реєстровий номер 822, від своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Свідоцтво про право на спадщину за заповітом АВІ № 226375 від 14 березня 2000 року, зареєстровано в реєстрі за № 2-3964, видане державним нотаріусом Сніжнянської державної нотаріальної контори.
Далі в позові вказав, що в установлений законом строк, 12.12.2013 він подав до Сніжнянської нотаріальної контори заяву, про прийняття спадщини після свого батька.
В серпні 2024 року позивач звернувся до Варвинської державної нотаріальноїконтори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але йому відмовлено в видачі свідоцтва, по тій причині, що житловий будинок не зареєстрований відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їхобтяжень», реєстрація якого обов`язкова з 01 січня 2013 року.
Для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому потрібно надати нотаріусу довідку з бюро технічної інвентаризації про належність цього будинку.
Додатково вказав, що місто Сніжне Горлівського району Донецької області відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 - є окупованою територією з 07.04.2014.
На той час, коли батько отримав у спадщину вказаний будинок та виникло належне йому право власності на нього, законодавством передбачалася реєстрація права власності в бюро технічної інвентаризації, що і було здійснено. Про це свідчить реєстраційний напис на зворотній стороні свідоцтва зроблений Сніжнянським бюро технічної інвентаризації від 03 квітня 2000 року. Однак, на сьогоднішній день, він не має можливості зареєструвати право власності у зв`язку з відсутністю можливості отримання державним органом з реєстрації відомостей про зареєстровані права від суб`єкта, який провів державну реєстрацію прав, що виникли та були зареєстровані на паперових носіях до 2013 року.
Позивач просить суд визнати за ним ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Ухвалою судді від 16.04.2025 відкрито провадження у справі та розпочато у справі підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання.
29.05.2025 ухвалою суду витребувано у Варвинської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, належним чином завірену копію спадкової справи, що заведена після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , за номером у нотаріуса 13/2024, номер у Спадковому реєстрі 55473380.
Ухвалою суду від 15.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сніжнянської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, до судового розгляду по суті.
Позивач та представник позивача адвокат Нечай В.І. в судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду позивачем надано заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав та прохав суд позов задовольнити (а.с. 65, 71, 100,111).
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не надавали.
Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та їх представників.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі досліджених письмових доказів, судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Варвинським РВ УМВС України в Чернігівській області від 24.04.1999, гр. ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Леляки, Варвинський район, Чернігівська область, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 (а.с.6-9).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого повторно в с. Леляки, Варвинський район, Чернігівська область від 23.09.1970 гр. ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Леляки, Варвинський район, Чернігівська область, про що вчинено актовий запис № 4 від 24.02.1970. Батьками дитини зазначено: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_4 (а.с.21).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого виконкомом Леляківської сільської ради Варвинського району Чернігівської області від 28.07.2009, гр. ОСОБА_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Леляки, Варвинський район, Чернігівська область, у віці 78 років, про що зроблено відповідний актовий запис №10 (а.с.19).
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сніжне Донецької області помер батько позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сніжнянського міського управління юстиції у Донецькій області від 04.11.2013, актовий запис № 857.
Після смерті батька позивача залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до акту прийому індивідуального домоволодіння № 6 виконавчого комітету ради депутатів трудящих м. Сніжне від 09.12.1976, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ради депутатів трудящих м. Сніжне № 413 від 17.12.1976, комісія постановила, що надане для здачі домоволодіння гр. ОСОБА_8 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , побудоване з 1955 по 1956 рр. вважати прийнятим до експлуатації (а.с.23-25).
Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, плану земельної ділянки, яка відповідно до рішення виконкому Сніжнянської міськради депутатів трудящих від 24.03.1955 № 6 відведена в користування гр. ОСОБА_8 , проекту забудовина житловий будинок АДРЕСА_1 , його власницею була ОСОБА_3 (баба позивача) та перереєстроване право власності за ОСОБА_2 (батько позивача) (а.с.26-33).
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Сніжнянської державної нотаріальної контори Донецької області Коржевніковою Л.Я. серія АВІ № 226375 від 14.03.2000, зареєстровано у реєстрі за №2-396, посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого Сніжнянською державною нотаріальною конторою 17.02.1983 за реєстровим номером 822, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна гр. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 , який мешкає в АДРЕСА_1 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , що належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 24 січня 1983 року за реєстром №3-430 та зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації м. Сніжне 07 лютого 1983 року під № 4180. На земельній ділянці розташовано один шлакоблочний житловий будинок А-1, загальною корисною площею 36,2 кв.м., в тому рахунку житловою площею 21,6 кв.м. та надвірні споруди: а-1 сіни, Пб льох, Б-1 сарай, Уб - вбиральня. Це свідоцтво підлягало державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації м. Сніжне. На земельну ділянку необхідно було одержати в Сніжнянському міськвиконкомі Державний акт на право приватної власності на землю. (а.с.17).
Надалі зазначене свідоцтво про правона спадщину за заповітом було зареєстровано бюро технічної інвентаризації м. Сніжне 03.04.2000 за номером 4180, власник житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 (а.с.18).
В установлений законом строк, після смерті ОСОБА_2 , 12.12.2013 позивач подав до Сніжнянської державної нотаріальної контори заяву, про прийняття спадщини, де була заведена спадкова справа за № 548/2013.
Також, 22.08.2024 позивач звернувся до Варвинської державної нотаріальноїконтори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 78090983 від 22.08.2024 зареєстрована спадкова справа № 55473380, місце заведення Варвинська державна нотаріальнаконтора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 12.12.2013, місце зберігання Варвинська державна нотаріальнаконтора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 13/2024 (а.с.12, 81).
Відповідно до копії матеріалів спадкової справи №13/2024 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , також встановлено, що 22.08.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до Варвинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. В заяві зазначено, що спадкоємцем відповідно до ст. 1261 ЦК України померлого є тільки він - син ОСОБА_1 .. Заповіту померлий не складав (а.с.80).
Відповідно до відповіді Варвинської державної нотаріальноїконтори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 22.08.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки житловий будинок не зареєстрований відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їхобтяжень», реєстрація якого обов`язкова з 01 січня 2013 року. Вказали на те, що для отримання свідоцтва про право на спадину разом з правовстановлюючими документами свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, позивачу необхідно надати довідку з бюро технічної інвентаризації про належність цього будинку на праві власності спадкодавцю (а.с.10-11, 84).
Згідно з інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №411773893 від 06.02.2025 сформованою державним реєстратором Козловою О.А., Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, об`єкт нерухомості, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованим не значиться (а.с.16).
За життя гр. ОСОБА_2 заповіту не залишив.
Таким чином встановлено, що ОСОБА_2 отримав спадкове майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 та здійснив 03.04.2000 реєстрацію права власності за собою у відповідному державному реєстрі в бюро технічної інвентаризації м. Сніжне, за правовстановлюючим документом таким як свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14.03.2000, зареєстрованим в реєстрі за № 2-3964, після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , позивачем у встановлений законодавством строк, була подана заява про прийняття спадщини до Сніжнянської державної нотаріальної контори. За його заявою було заведено спадкову справу за номером 548/2013.
В серпні 2024 року позивачу Варвинською державною нотаріальноюконторою відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки житловий будинок не зареєстрований відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їхобтяжень», реєстрація якого обов`язкова з 01 січня 2013 року.
Таким чином, на теперішній час, позивач не може зареєструвати своє право власності у зв`язку з відсутністю можливості отримання державним органом з реєстрації відомостей про зареєстровані права від суб`єкта, який провів державну реєстрацію прав, що виникли та були зареєстровані на паперових носіях до 2013 року.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини третьої статті 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.
У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97- ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частина друга цієї ж статті встановлює, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до положень статтями 1268, 1269 ЦК України прийняття спадщини здійснюється шляхом: подання заяви про прийняття спадщини, постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у разі якщо спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Як зазначалося вище позивач подав заяву про прийняття спадщини, у встановлений законом строк, від спадщини не відмовлявся.
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
У ч. 5 ст. 1268 ЦК України вказано, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини.
Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно пунктів 4.14 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
Згідно з п.4.16 глави 10 розділу 2 цього Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
З 01.01.2013 державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Відповідно до абз. 1 ч.1 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.
Відповідно до підпункту 1.6. пункту 1 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, крім документа, що посвідчує право власності на житловий будинок та інше нерухоме майно, право власності на яке підлягало реєстрації відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, та не зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, долучається документ, що підтверджує державну реєстрацію права власності на це майно (крім випадків, коли відомості про державну реєстрацію права власності містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно). У разі якщо подані документи не містять усіх передбачених законодавством відомостей або в таких документах міститься суперечлива інформація, нотаріус може запитувати від відповідних суб`єктів (органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які видавали такі документи) інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для вчинення нотаріальної дії.
Інформація про зареєстроване право власності на житловий будинок з господарським будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відсутня.
Згідно з п.4.19 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно зі ст.5 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-ХІІ обов`язком нотаріуса є відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України.
Згідно з п.4.12 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно ч.3 ст.47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. Не подання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії згідно зі ст.49 Закону України «Про нотаріат» є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.
Позивач згідно ст.1271 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом, майна померлого батька. Інших спадкоємців першої черги майна померлого немає. ОСОБА_1 не зміг отримати у спадщину будинок, оскільки, коли звернувся до державної нотаріальної контори з намірами про отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого батька ОСОБА_2 , то йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю інформації про зареєстроване право власності на житловий будинок з господарським будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.
Оскільки ОСОБА_1 як спадкоємець за законом спадкового майна після смерті свого батька у виді цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами не може нотаріально оформити своє спадкове право в зв`язку з відсутністю відомостей про державну реєстрацію права власності на цей житловий будинок, то він був змушений звернутися до суду про визнання права приватної власності на зазначену нерухомість в порядку спадкування за законом.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній станом на момент подання даного позову) передбачає, що підставою для державної реєстрації прав є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця перешкоджає реалізації спадкових прав позивача, а у позасудовому порядку він позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину, з огляду на наявність відмови нотаріуса, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 2, 3, 12, 13, 76-82, 141, 211, 247, 263-265, 268, 272, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Сніжнянської міської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав на праві власності померлому ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Судові витрати залишити за позивачем.
Копію рішення надіслати сторонам в порядку ст. 272 ЦПК України.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Повний текст рішення суду складено 08 вересня 2025 року.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Сніжнянська міська рада, , остання відома адреса місця знаходження: Донецька область, Горлівський район, м. Сніжне, вул. Леніна, буд. 49.

Суддя: О.О. Романько