Справа №705/4672/25
2-о/705/160/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Годік Л.С.,

секретар судового засідання Запорожченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Паланська сільська рада, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту прийняття спадщини, в якій просить встановити факт постійного його проживання разом із спадкодавцем, його батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Умань Черкаської області, у віці 86 років, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , та встановити факт прийняття ним спадщини після смерті його батька. Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, площею 0,12га, розташована в Громівській сільській раді Уманського району. Останні роки свого життя батько часто хворів та потребував сторонньої допомоги, тому заявник у 2016 році перевіз батька за місцем свого проживання з метою постійного догляду за ним у квартиру АДРЕСА_2 , де він проживав до дня своєї смерті. Після смерті батька він фактично вступив у спадщину, почав користуватися належною йому земельною ділянкою та користується нею по даний час. До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений шестимісячний строк він не завертався, оскільки вважав, що оскільки він проживав разом з батьком на час його смерті, інші спадкоємці відсутні, тому він вважається таким, що прийняв спадщину. Згодом в нього виникла необхідність розпорядитися успадкованим майном, тому він звернувся із заявою про оформлення своїх спадкових прав. Проте, постановою приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Животовської Н.Г. від 25.07.2025 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв?язку з пропущенням строку прийняття спадщини, тому, на даний час в нього виникла необхідність у встановленні факту його постійного проживання з батьком на час прийняття спадщини, що змусило його з даною заявою звернутися до суду.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з?явився, в позові просив розглядати справу у його відсутність.

Представник заінтересованої особи Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області у судове засідання не з`явився. Від представника ОСОБА_3 до суду надійшла заява від 08.08.2025, в якій зазначено, що заперечень стосовно заявлених вимог ОСОБА_1 сільська рада не має та просить справу розглядати у відсутність представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 23.11.2021 Уманським відділом ДРАЦС в Уманському районі Черкаської області ЦМУЮ (м. Київ), ОСОБА_2 помер в м. Умань Черкаської області.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками вказані: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_4 .

Відповідно до наданої копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

В матеріалах справи наявні письмові заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_2 по день своєї смерті проживав у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження зазначеного у заяві вказано, що кілька років, які передували даті смерті ОСОБА_2 , громадянин ОСОБА_5 обробляв належну ОСОБА_2 земельну ділянку, розташовану в селі Громи Уманського району Черкаської області, та за домовленістю він щороку віддавав частину врожаю власнику земельної ділянки. Протягом останнього року життя ОСОБА_2 всю обумовлену продукцію він привозив за місцем його проживання у квартиру АДРЕСА_2 , де він проживав разом з сином ОСОБА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Животовської Н.Г. від 25.07.2025 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, заявнику ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв?язку з пропущенням строку прийняття спадщини.

З мотивувальної частини вказаної постанови та Витягу про реєстрацію в Спапдковому реєстрі вбачається, що інших спадкоємців, крім ОСОБА_1 , не встановлено.

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Тобто, з урахуванням зазначеного судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 на час відкриття спадщини, яка залишилися після смерті його батька ОСОБА_2 , проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , а також, як єдиний спадкоємець фактично прийняв спадщину та почав нею користуватися.

Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже, встановлення факту проживання заявника з його батьком ОСОБА_2 на момент його смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

З огляду на викладене, дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення зазначеного факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 264, 265, 315 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Установити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , 1935 року народження, на час відкриття спадщини, тобто смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Установити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Умань Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Леся Сергіївна Годік