ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року м. Чернівці

Справа № 725/843/25

Провадження №22-ц/822/712/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Литвинюк І. М.,

суддів: Височанської Н. К., Перепелюк І. Б.,

секретар Собчук І. Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чернівецького районного суду м. Чернівців від 09 червня 2025 року, головуючий у І-й інстанції Скуляк І. А.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у січні 2025 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 01.10.2024 о 22 год. 50 хв. відповідачка, перебуваючи по АДРЕСА_1 , висловлювалася нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_1 та пошкодила лакофарбове покриття його транспортного засобу марки «Опель Зафіра», д.н.з. НОМЕР_1 , чим завдала йому матеріальних збитків.

Вказував на те, що фактична вартість робіт для усунення пошкоджень лакофарбового покриття автомобіля становить 15 355 грн.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19.11.2024 ОСОБА_2 визнано винною за статтею 173 КпАП України та накладено адміністративне стягнення вигляді штрафу.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в сумі 15 355 грн та судові витрати.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09 червня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 15 355 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка заподіяла матеріальну шкоду позивачу пошкодженням лакофарбового покриття його транспортного засобу марки «Опель Зафіра», д.н.з. НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_2 ), яка постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19.11.2024 визнана винною за статтею 173 КпАП України, та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_2 ) є одна і таж сама особа.

На рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09 червня 2025 року відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Посилається на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Вказує на те, що в оскаржуваному рішенні суд безпідставно дійшов до висновку, що ОСОБА_2 , яка постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19.11.2024 була визнана винною за ст. 173 КУпАП, та ОСОБА_2 є одна і та ж особа.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами (експертиза, належна фотофіксація, звернення до страхової компанії та ін.) коли та який автомобіль пошкоджено, обсяг та вартість пошкодження, а також той факт, що саме відповідачка пошкодила його автомобіль.

У відзиві представник позивача ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Зазначає, що постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19.11.2024 встановлено, що ОСОБА_2 01.10.2024 о 22 год. 50 хв., перебуваючи по вул. Руській, 242 у м. Чернівці, висловлювалася нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_1 , погрожувала йому фізичною розправою та пошкодила лакофарбове покриття його автомобіля «Опель Зафіра» НОМЕР_1 . Працівники поліції у складеному ними протоколі, на підставі якого була винесена вищезазначена постанова Першотравневого районного суду, визначили приблизну суму збитків у розмірі порядку 10 000 грн. Коли ОСОБА_1 звернувся до ПП «Сервіс Мельничуків», то фактична вартість робіт склала 15 355 грн, що підтверджено належним доказом - рахунком № 296 від 10.12.2024.

Зазначена постанова від 19.11.2024 набрала законної сили та не була оскаржена ОСОБА_2 , є належним та допустимим доказом, оскільки згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вона підтверджує факт вчинення апелянтом протиправних дій і є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом частин 4, 6 статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із частинами 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

За вимогами частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає повністю, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19.11.2024 було встановлено вину ОСОБА_2 за ст. 173 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119 грн.

Відповідно до вищезазначеної постанови суду ОСОБА_2 01.10.2024 о 22 год. 50 хв., перебуваючи по АДРЕСА_1 , висловлювалася нецензурною лайкою на адресу громадянина ОСОБА_1 та погрожувала йому фізичною розправою. Крім того, пошкодила лакофарбове покриття його транспортного засобу марки «Опель Зафіра», д.н.з. НОМЕР_1 , тим самим своїми діями порушила громадський порядок і спокій громадян

Згідно з рахунком № 296 від 10.12.2024 ПП «Сервіс Мельничуків» фактична вартість робіт для усунення пошкоджень лакофарбового покриття автомобіля марки «Опель Зафіра», д.н.з. НОМЕР_1 склала 15 355 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок винних дій відповідача був пошкоджений належний позивачу транспортний засіб, а розмір майнової шкоди у сумі 15 355 грн є доведеним та обґрунтованим.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом частин 1, 7 статті 41 Конституції України, частин 1, 5 статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

До змісту права власності входять три обов`язкові елементи: право володіння, користування та розпорядження (ч. 1 ст. 317 ЦК України), тому порушення хоч одного з вказаних елементів є порушенням права власності в цілому.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, які завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частинами першоютретьою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом

У статті 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення.

Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до частин першої четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій

Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі, що переглядається суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку, що постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, встановлено те, що в результаті вчинення 01 жовтня 2024 року відповідачем ОСОБА_2 хуліганських дій, нею було пошкоджено вищезгаданий транспортний засіб позивача, а відтак - завдано позивачу майнової шкоди, яка (у відповідності до статті 1166 ЦК України) підлягає відшкодуванню в повному обсязі відповідачем, як особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Визначення розміру збитків, спричинених транспортного засобу позивача, було здійснено на відповідно до рахунку №296 від 10.12.2024 ПП «Сервіс Мельничуків», з якого вбачається, що фактична вартість робіт для усунення пошкоджень лакофарбового покриття автомобіля марки «Опель Зафіра», д.н.з. НОМЕР_1 становить 15 355 грн, а тому наданий позивачем доказ є достовірним доказом в розумінні статті 79 ЦК України, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи щодо розміру шкоди, завданої позивачу пошкодженням його майна.

В свою чергу відповідач, заперечуючи розмір завданої позивачу шкоди, не надав належних та допустимих доказів на їх підтвердження та спростування висновків суду першої інстанції, у відповідності до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у пошкодженні транспортного засобу позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявляв та не надав інших належних та допустимих доказів щодо розміру завданих збитків, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Також не заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19.11.2024 визнана винною за ст. 173 КУпАП, та відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є різними особами, оскільки зазначена обставина апелянтом достовірними та достатніми доказами не доведена, а вказане лише свідчить, що в постанові Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19.11.2024 допущено описку в написанні прізвища особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, а також спростовується іншими ідентифікуючими даними, зокрема ім`ям та по батькові, а також днем, місяцем та роком народження відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги, враховуючи предмет спору і встановлені фактичні обставини, не є такими, що потребують детальних відповідей у розумінні сталої практики Європейського суду з прав людини щодо застосування пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів для спростування висновків, викладених в рішеннях суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішень суду відповідно до статті 376 ЦПК України, апеляційна скарга не містить.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом, а тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Чернівецького районного суду м. Чернівців від 09 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

І. Б. Перепелюк