Справа № 445/1670/22 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В.
Провадження № 22-з/811/48/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
16 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:
головуючої: Н. П. Крайник
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
при секретарі: Л.М. Чиж
розглянувши у місті Львові заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 04 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -
Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 04 липня 2024 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 91 676 грн (дев`яносто одна тисяча шістот сімдесять шість гривень) 23 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. У решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 917 грн 67 коп. судового збору та 15 120 грн 00 коп. понесених витрат на правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 12 235 грн.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 . Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Постановою Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 04 липня 2024 року залишено без змін.

Питання розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

27.02.2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з позивача в користь відповідача 8750 грнвитрат на професійну правничу допомогу, розмір яких підтверджується договором про надання правової допомоги від 20.02.2023 року та актом-розрахунком гонорару за надану правову допомогу від 26.02.2025 року.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи без його участі, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Частинами 1 та 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

В той же час, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Також, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).

При цьому, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських послуг, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Матеріалами справи встановлено, що 20.02.2023 року між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатським бюром «Кульчицький та Партнери» (виконавець) укладено договір № 1237 про надання юридичних (правничих) послуг, згідно якого виконавець зобов`язувався надати замовнику юридичні (правничі) послуги у судовій справі №445/1670/22, а замовник зобов`язувався надати виконавцю право бути його представником у всіх підприємствах, установах та організаціях, а також у правоохоронних органах та судах всіх інстанцій з питань надання правової допомоги на виконання умов даного договору та зобов?язувася оплатити його послуги відповідно до умов даного договору.

27.02.2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з позивача в користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу, понесені ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, в розмірі 8750 грн, з яких 1750 грн - ознайомлення з апеляційною скаргою та додатками (0,5 год.); 3500 грн - підготовка письмових пояснень щодо апеляційної скарги (1 год.); 3500 грн- участь в судовому засіданні 21.01.2025 року (1 год.), що підтверджується актом-розрахунком гонорару за надану правову допомогу від 26.02.2025 року.

Враховуючи наведені стороною доводи на обґрунтування розміру витрат на правову допомогу, складність справи, час, затрачений адвокатом та обсяг наданих ним послуг, колегія суддів приходить до висновку, що заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 2 000,00 грн витрат на правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції, що відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено - 16 вересня 2025 року.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) 2 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 16 вересня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра