Справа № 674/560/25
Провадження № 2/674/475/25
РІШЕННЯ

іменем України

08 вересня 2025 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі: головуючий - суддя Сосна О.М., за участю секретаря судового засідання Філіпової У.О., позивачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Мутаса В.В., третьої особи ОСОБА_2 , представника третьої особи адвоката Наталюка Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новодунаєвецької селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новодунаєвецької селищної ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщинипосилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 поме рла її мати ОСОБА_4 , яка проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті залишилось спадкове майно : житловий будинок та земельна ділянка площею 1,26 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:004:0408, яка розташована на території Томашівської сільської ради, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області.

ОСОБА_4 залишила заповіт від 05.10.1987 згідно з яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка спадщину не прийняла. Приватний нотаріус Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Бугерко Н.А. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , оскільки позивачка спільно не проживала і не була зареєстрована із ОСОБА_4 , доказів своєчасного прийняття спадщини спадкоємцем за законом представити не змогла та звернулася до нотаріальної контори після спливу строку для прийняття спадщини, встановленого чинним законодавством. На початку 2000 року ОСОБА_1 переїхала на постійне місце проживання до ОСОБА_4 , але не зареєструвала своє місце проживання, а тому звертається до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин.

Ухвалою від 16.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 22.07.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Пояснила, що у 2000 році переїхала в АДРЕСА_1 , де мешкала разом із матір`ю ОСОБА_5 . У 2001 році звільнилась з роботи, за вказаною адресою утримувала домашнє господарство, сплачувала комунальні послуги. Зареєстрованою залишилась у АДРЕСА_2 . У 2005 році похоронила матір, її сестра ОСОБА_3 перебувала за кордоном.

Представник позивачки адвокат Мутас В.В. у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити та вказав, що факт проживання однією сім`єю позивачки з ОСОБА_4 підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача Новодунаєвецької селищної радив судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі представника. Позов визнає.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 адвокат Наталюк Н.М. в судовому засіданні вказав, що позов не підлягає задоволенню, немає належних доказів, свідки не підтверджують факт спільного проживання, у даній справі не належний суб`єктний склад, а позов лише на підставі показів свідків не може бути задоволений.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що позивачка є її матір`ю і вони з 2000 року проживали в АДРЕСА_1 з ОСОБА_4 . На даний час підтримує хату, доглядає за городом, сплачує комунальні послуги. ОСОБА_3 ніяк не допомагає. Зазначає, що не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , але й не відмовлялась офіційно від спадщини.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 у 2000 році приїхала до матері ОСОБА_4 в с. Томашівка, постійно з нею проживала, утримувала домашнє господарство. Мати позивачки потребувала допомоги, вона була не здорова жінка та після смерті останньої похоронила її.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 проживала в АДРЕСА_1 . ОСОБА_8 проживала за вказаною адресою з ОСОБА_4 , приїхала в 2000 році та близько 5 років ходила коло неї. ОСОБА_9 , що допомогав їм по господарству.

Суд, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно: житловий будинок в АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 1,26 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:004:0408, яка розташована на території Томашівської сільської ради, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області.

ОСОБА_4 залишила заповіт від 05.10.1987, за змістом якого заповіла своє майно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №76977883 від 16.05.2024 та копією заповіту.

Після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №81504424 від 12.06.2025 та Листом приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Бугерко Н.А. №319/01-16 від 12.06.2025.

Постановою приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Бугерко Н.А. №293/02-31 від 16.05.2025 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , оскільки позивачка спільно не проживала і не була зареєстрована із ОСОБА_4 , доказів своєчасного прийняття спадщини спадкоємцем за законом представити не змогла та звернулася до нотаріальної контори після спливу строку для прийняття спадщини, встановленого чинним законодавством.

У відповідності до копії довідки №251 виданої Дунаєвецькою амбулаторією загальної практики сімейної медицини, ОСОБА_4 хворіла і лікувалась в Дунаєвецькій дільничній лікарні.

Згідно з довідкою Новодунаєвецької селищної ради №6/170 від 10.04.2024 ОСОБА_1 на день смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала разом з померлою за адресою: АДРЕСА_1 та похоронила її за власний рахунок.

Згідно з довідкою Новодунаєвецької селищної ради №6/222 від 21.05.2024 на день смерті ОСОБА_4 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з померлою на день її смерті були зареєстровані: ОСОБА_2 онука, ОСОБА_10 правнук, ОСОБА_11 правнук.

ОСОБА_1 з 12.05.1992 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 08.04.2025.

Згідно з рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 25.11.2024 у справі №674/1020/24 ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Також позивачкою надано копії квитанцій, фіскальних чеків, розрахункової книжки на підтвердження сплати комунальних послуг по с. Томашівка.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

У постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №320/948/18 зазначено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Частинами 1, 3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частина 3 ст.1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 523/19010/15-ц, від 28.04. 2021 у справі № 204/2707/19.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч.1 ст.29 ЦК України).

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 не була зареєстрована разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , однак до дня її смерті проживала разом із нею за вказаною адресою.

У постанові Верховного Суду від 07.06.2022 в справі №175/4514/20 зазначено, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст.48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи.

Відповідно до ст.50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

У постанові Верховного Суду від 04.12.2024 у справі №296/6156/22 зазначено, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмет спору та підстави позову є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Позивачка ОСОБА_1 пред`явила позов до Новодунаєвецької селищної ради.

При цьому, належним відповідачем у даній справі є ОСОБА_2 - онука померлої, яка була зареєстрована по місцю проживання спадкодавця, однак до останньої з позовом позивачка не зверталася.

Таким чином враховуючи, що після смерті ОСОБА_4 її онука ОСОБА_2 була зареєстрована по місцю проживання спадкодавця, то Новодунаєвецька селищна рада є неналежним відповідачем у даній справі, що є самостійною підставою для відмови у задоволені позову до даного відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 );

Відповідач: Новодунаєвецька селищна рада (місцезнаходження Хмельницька обл., Кам`янець-Подільський район, сел. Дунаївці, вул. Чорновола, 19, );

Треті особи:

ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_3 );

ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_4 ).

Повне судове рішення складено 18 вересня 2025 року.

Суддя О.М.Сосна