УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 рокуселище ПетровеСправа № 941/313/25
Провадження № 2/941/286/25

Петрівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Шаєнко Ю. В.

при секретарі Фатьяновій А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Петрове Кіровоградської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що 06.03.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та відповідачем було укладено кредитний договір №1780534, відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти на умовах, передбачених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у строки, передбачені договором. Відповідач не виконує покладені на нього договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 23698 гривень 50 копійок. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є фінансовою установою та має право здійснювати факторингові операції, і 09.10.2020 року ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» уклали договір факторингу №03/10, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступив на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги до відповідача по кредитному договору відповідача №1780534 від 06.03.2020 року, згідно реєстру боржників. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» є фінансовою установою та має право здійснювати факторингові операції, і 24.01.2022 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» уклали договір факторингу №1/15, відповідно до умов якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відступив на користь позивача право вимоги до відповідача по кредитному договору відповідача №1780534 від 06.03.2020 року, згідно реєстру боржників і в зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку не виконує свої зобов`язання по договору, позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості та сплачених судових витрат.

Відповідно до наказу №70-к від 01.07.2025 року на виконання Рішення єдиного учасника ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» №1778 від 01.07.2025 року перейменовано з 01.07.2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» на товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС».

У судове засідання представник позивача надав заяву, в якій просить закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю предмета спору, посилаючись на те, що відповідач виконав свої зобов`язання перед позивачем та погасив заборгованість по кредитному договору №1780534 від 06.03.2020 року, а також просить повернути суму сплаченого судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок, який позивач сплатив при зверненні до суду з позовною заявою.

Суд, дослідивши матеріали справи, клопотання позивача про закриття провадження у справі, вважає, що таке клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Підстави для закриття провадження у справі визначені статтею 255 ЦПК України. Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа №456/647/18, провадження №61-2018св19), від 31 липня 2023 року(справа № 335/8285/22).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Як вбачається із заяви про закриття провадження у справі, виконання договірних зобов`язань відповідачем відбулося вже в процесі розгляду справи, що унеможливлює закриття провадження у справі через відсутність предмета спору. При цьому, суд вважає, що заява представника позивача про закриття провадження у справі фактично є заявою про відмову позивача від позову в зв`язку з погашенням боргу відповідачем.

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що у цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, встановлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу juranovitcuria. Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.06.2021 року по справі №662/397/15-ц.

Вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що заборгованість відповідача перед позивачем була сплачена в процесі розгляду справи, що унеможливлює закриття провадження у справі через відсутність предмета спору, а заява представника позивача від 25.07.2025 року фактично є заявою про відмову від позову у зв`язку з погашенням боргу, суд, з урахуванням класичного принципу jura novit curia, вважає за можливе задовольнити заяву позивача про закриття провадження у справі, проте із застосуванням положень п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.256 ЦПК України позивач попереджений про наслідки відмови від позову, оскільки провадження у справі закривається і він не зможе повторно звернутися до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, і з тих самих підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Підстав для не прийняття відмови від позову судом не встановлено.

Про закриття провадження у справі суд, в силу вимог ч.2 ст.255 ЦПК України, постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

З платіжної інструкції переказу коштів №1780534 від 10 березня 2025 року вбачається, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» за подання до Петрівського районного суду Кіровоградської області позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок.

У ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що провадження у справі за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до початку розгляду справи по суті закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом, а відтак заява про повернення судового збору підлягає частковому задоволенню, а саме: повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Разом з тим, відповідно доч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача в частині закриття провадження у справі та частково задовольнити заяву про повернення судового збору.

Керуючись ч.1 ст.142, п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, п.5 ч.1 ст.7, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», -

УХВАЛИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» про закриття провадження у справі та повернення судового збору - задовольнити частково.

Провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрити.

Зобов`язати Управління державної казначейської служби України у Петрівському районі Кіровоградської області повернути товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС», що знаходиться за адресою: 07406, Київська область, м.Бровари, вул.Симона Петлюри, 21/1, , 50 відсотків сплаченого ним за платіжною інструкцією№1780534 від 10 березня 2025 року судового збору, що становить 1211(одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя(підпис)

З оригіналом вірно:

Суддя Петрівського районного суду Ю. В. Шаєнко