Провадження №2/523/3796/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"26" серпня 2025 р. м.Одеса
Пересипський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Аліної С.С.
за участі секретаря судового засідання Томілко М.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», третя особа Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з під арешту,-
До Пересипського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», третя особа Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з під арешту.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Позивачу, її сину ОСОБА_3 та батьку ОСОБА_2 на підставі розпорядження органу приватизації №211063 від 14.02.2008 року і свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 14.02.2008 року належить в рівних частках 181/1000 комунальна квартира АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 . Відтак, після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частку вищевказаної комунальної квартири.
Разом з цим, як з`ясувалось при оформленні спадщини, в рамках виконавчого провадження №49347175 від 13.11.2015 державним виконавцем Суворовського ВДВС Одеського МУЮ було винесено постанову про арешт нерухомого майна та оголошено заборону на його відчуження №В-10/340, тобто на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 .
При зверненні позивачки ОСОБА_4 із заявою про зняття арешту з майна померлого батька ОСОБА_2 начальником Суворовського відділу ДВС у м.Одесі було повідомлено, що за виконавчим провадженням у межах якого накладено арешти надати інформацію не надається за можливим, оскільки вказане провадження було знищено, у зв`язку з закінченням терміну зберігання, який згідно наказу №1829/5від 07.06.2017 року про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями становить три роки, у зв`язку з чим підстави для задоволення заяви про зняття арешту з нерухомого майна відсутні та рекомендовано звернутись з цим питання до відповідного суду.
В подальшому позивачем було з`ясовано, що судовим наказом Суворовського районного суду м.Одеси від 03.06.2015 року справа №523/7810/15-ц з ОСОБА_2 стягнуто на користь товариства з обмеженною відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» суму боргу в розмірі 1526,38 грн. Відтак, арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 було накладено, у зв`язку з наявністю вказаного вище рішення суду, проте, вказана заборгованість була сплачена батьком ще за життя.
Дані обставини стали підставою для звернення для суду.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.12.2024 року відкрито загальне провадження та призначено підготовче судове засідання на 26.03.2025 року на 10 годин.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 12.05.2025р.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Представник позивача ОСОБА_5 надав до суду письмове клопотання, яке міститься в матеріалах справи, в якому позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, також просив суд розгляд справи проводити за відсутності позивача.
У судове засідання представник відповідача ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» - Солоненко Н.С. не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав до суду письмове клопотання, яке міститься в матеріалах справи, в якому просив суд розгляд справи проводити за відсутності відповідача, заперечував проти задоволення позовних вимог.
У судове засідання представник третьої особи Суворовського відділу ДВС у м.Одесі ПМУЮ (м.Одеса) не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.
У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є не обґрунтованим, не доказаним тому не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено про те, що звернулась ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.20).
Позивачці, її сину ОСОБА_3 та батьку ОСОБА_2 на підставі розпорядження органу приватизації №211063 від 14.02.2008 року і свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 14.02.2008 року належить в рівних частках 181/1000 комунальна квартира АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 . (а.с.24-30).
ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 . (а.с.23). Відтак, після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частку вищевказаної комунальної квартири.
Разом з цим, при оформленні спадщини, з`ясувалось що в рамках виконавчого провадження №49347175 від 13.11.2015 державним виконавцем Суворовського ВДВС Одеського МУЮ було винесено постанову про арешт нерухомого майна та оголошено заборону на його відчуження №В-10/340, тобто на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 .
При зверненні позивача ОСОБА_4 із заявою про зняття арешту з майна померлого батька ОСОБА_2 начальником Суворовського відділу ДВС у м.Одесі їй було повідомлено, що за виконавчим провадженням у межах якого накладено арешти надати інформацію не надається за можливим, оскільки вказане провадження було знищено у зв`язку з закінченням терміну зберігання, який згідно наказу №1829/5від 07.06.2017 про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями становить три роки, у зв`язку з чим підстави для задоволення заяви про зняття арешту з нерухомого майна відсутні та рекомендовано звернутись з цим питання до відповідного суду.
Судом встановлено що судовим наказом Суворовського районного суду м.Одеси від 03.06.2015 року справа №523/7810/15-ц з ОСОБА_2 стягнуто на користь товариства з обмеженною відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» суму боргу в розмірі 1526,38 грн. Відтак, арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 було накладено, у зв`язку з наявністю вище вказаного рішення суду. Проте, матеріали справи не містять письмових відомостей про погашення боргу ОСОБА_2 за життя.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1)отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2)надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3)отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4)наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5)відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6)отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7)погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8)отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9)підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту своїх цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує право.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 не надала суду письмових доказів в обгрунтування позовних вимог.
Також, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 не довела суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При таких обставинах, позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», третя особа Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з під арешту не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, та керуючись 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 317, 319, 321, 512, 513, 514 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», третя особа Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з під арешту залишити без задоволення.
Копію заочного рішення направити сторонам по справі.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 09.09.2025 року.

Суддя: Аліна С.С.