Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2025 Справа №607/12367/25 Провадження №2-о/607/392/2025

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

присяжних Горохівський О. А.,

Кравченюк В. Я.

за участю секретаря судового засідання Лукачат К. Ю.

представника заявника Фльорків О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області, військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання фізичної особи померлою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , заінтересовані особи Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області, військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України звернулася із заявою про визнання фізичної особи померлою.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що її батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бойовий медик 2 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , призваний під час мобілізації 30.03.2023, ІНФОРМАЦІЯ_2 , 06.06.2024 року під час виконання бойового завдання, в районі населеного пункту Роботине Запорізької області, зник безвісти будучи вірним Військовій присязі українському народу, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність.

Враховуючи обставини зникнення безвісти батька заявниці - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бойового медика 2 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , та докази, якими підтверджуються такі обставини, вважаємо, що ОСОБА_2 зник безвісті саме під час бойових дій, за обставин, що дають підстави об`єктивно та обґрунтовано припустити його вірогідну загибель.

Оголошення померлим ОСОБА_2 заявниці необхідно для оформлення свідоцтва про смерть та вирішення питань соціального захисту, і для отримання сім`єю передбаченої законом соціальної допомоги та інших належних виплат.

Тому заявниці просить оголосити померлим громадянина України ОСОБА_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , днем смерті ОСОБА_2 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцем смерті с. Роботине Пологівського району Запорізької області.

У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав з підстав та обґрунтувань, викладених у ній, та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, однак подав пояснення та просив розглядати справу без його участі.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви, клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення представника заявника, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , являється дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 21.01.1993.

Батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бойовий медик 2 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , призваний під час мобілізації 30.03.2023 р.

Сповіщенням сім`ї № 10185 від 15.06.2024 р. ОСОБА_1 повідомлено, що її батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бойовий медик 2 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , призваний під час мобілізації 30.03.2023 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 , 06.06.2024 року, під час виконання бойового завдання, в районі населеного пункту Роботине Запорізької області, зник безвісти, будучи вірним Військовій присязі українському народу, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність.

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 02.09.2024 р. № 1843/3/250, видана ОСОБА_1 , військовою частиною НОМЕР_1 , безвісти зниклий сержант ОСОБА_2 в період з 05.06.2024 по ІНФОРМАЦІЯ_5 дійсно брав участь у заходах, необхідних хв забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі населеного пункту Роботине Запорізької області.

Згідно з акту 29808 від 15.08.2024 службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.06.2024 № 2932 «Про призначення службового розслідування за фактом зникнення безвісти», який складений на підставі витягами із журналу бойових дій та наказів, поясненнями капітана ОСОБА_3 , солдата ОСОБА_4 , рапортом командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_5 , доповіддю по факту зникнення безвісти сержанта ОСОБА_2 , медичної характеристики.

05.06.2024 близько 21:15 сержант ОСОБА_2 разом із солдатом ОСОБА_6 вирушив на бойові позиції. Під час пересування лісосмугою «КРАКІВ», що поблизу н.п. Роботине Запорізької області, 05.06.2024 близько 22:30 сержант ОСОБА_2 отримав поранення внаслідок скидання вибухівки з ворожого БПЛА, в результаті якого він отримав поранення руки та ніг. Солдат ОСОБА_6 надав потерпілому першу медичну допомогу та відтягнув до найближчого бліндажу, після чого зайняв позицію в сусідньому бліндажі постійно підтримував зв`язок по рації. Блитзько 15:00 06.06.2024 перебуваючи на позиції «КРАКІВ т.44» ОСОБА_6 та сержант ОСОБА_2 прийняли стрілецький бій з противником, після вдалого відбиття заховалися у своїх бліндажах, так як помітили роботу ворожої авіації.

Близько 16:00 06.06.2024 у бліндаж, в якому знаходився сержант ОСОБА_2 , залетів ворожий FPV-дрон. При перевірці стану справ сержант ОСОБА_2 вже не відповідав по радіозв`язку. Через щільні обстріли перевірити бліндаж, в якому знаходився сержант ОСОБА_2 було неможливо.

Пошук сержанта ОСОБА_2 проводився в період з 06.06.2024 по 10.06.2024, але результату не дав і через активні бойові дії відтермінувався, відомостей про його надходження в лікарняні заклади або в бюро судово-медичної експертизи не надходило, інформації щодо перебування останнього в полоні немає.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.08.2024 № 2590 «Про результати службового розслідування» наказано, зокрема: службове розслідування призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.06.2024 № 2932 «Про призначення службового розслідування за фактом зникнення безвісти» сержанта ОСОБА_2 вважати завершеним; бойового медика 2 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_2 вважати зниклим безвісти; даний випадок вважати таким, що пов`язаний з бойовими ураженнями і діями з боку противника при виконанні обов`язків військової служби під час забезпечення і здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районі проведення бойових дій, при виконання бойового завдання.

За фактом зникнення військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_2 відкрито кримінальне провадження № 0001475 від 16.06.2024 р., досудове розслідування у якому здійснюється групою слідчих Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області.

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України)).

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

З наданих суду матеріалів та показів свідка ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бойовий медик 2 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , призваний під час мобілізації 30.03.2023 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 , 06.06.2024 року, під час виконання бойового завдання, в районі населеного пункту Роботине Запорізької області, зник безвісти, однак в ході виконання бойового завдання отримав порання, які могли бути несумісні з життям, однак тіло та документи загиблого не вдалося евакуювати через активні бойові дії.

Район воєнних (бойових) дій це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (стаття 1 Закону України «Про оборону України»).

Бойові дії це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.

Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.

Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі №607/1612/23.

Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.

У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.

Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.

Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».

У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року №5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання.

Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана.

Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.

При цьому, приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.

Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»).

За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року №1932-XII «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі): воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; бойові дії форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); воєнні дії організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; район воєнних (бойових) дій визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.

Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом».

Із пояснювальної записки до проєкту Закону про правовий статус осіб, зниклих безвісти: «Беручи до уваги триваючий збройний конфлікт на території України та його наслідки як для населення в цілому, так і для окремих осіб, найбільш доцільним є прийняття окремого закону, який визначатиме правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечуватиме правове регулювання відносин, пов`язаних з обліком цих осіб та їх розшуком, з метою максимального подолання руйнівних наслідків конфлікту».

Збройний конфлікт це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року №2469-VIII «Про національну безпеку України»).

Законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.

Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 виснувала, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 (далі Наказ №309).

У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.

Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.

Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття цієї постанови російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2014 року №15-рп/2004, одним із проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим його культурним рівнем. Справедливість є однією з основних засад права та є вирішальною у визначенні права як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.

Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.

Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.

Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.

Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.

Отож, як встановлено судом, смерть ОСОБА_2 підтверджується матеріалами справи та показами свідка ОСОБА_1 , які судом описано вище, та які дають суду підстави для обґрунтованих висновків про загибель ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у населеному пункті с. Роботине Пологівського району Запорізької області.

Згідно із Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерство розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, населений пункт с. Роботине Пологівського району Запорізької області, станом на день звернення заявниці до суду 17.06.2025, є територією активних бойових дій.

Приймаючи до уваги викладене, встановивши, що ОСОБА_2 відсутній в місці свого постійного проживання за обставин, що сталися 06 червня 2024 року, вказаний військовослужбовець здійснював відсіч військової агресії російської федерації поблизу населеного пункту с. Роботине Пологівського району Запорізької області, де виконував бойове завдання, в ході якого отримав порання несумісне з життям; тіло загиблого військовослужбовця сержанта ОСОБА_2 не було забрано з місця загибелі, і з того часу сплило більше шести місяців, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заяви.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, судові витрати у справі слід залишити за заявником у відповідності до ч. 7 ст. 294 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 305, 307, 308, 309, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області, військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання фізичної особи померлою.

Оголосити померлим (загиблим) ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_6 , який загинув під час виконання військового обов`язку по захисту держави України, внаслідок протиправних дій з боку збройних сил російської федерації.

Днем смерті ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_6 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцем смерті населений пункт с. Роботине Пологівського району Запорізької області.

У порядку ч. 2 ст. 308 ЦПК України, після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою, надіслати рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

Заявник:

ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .

Заінтересовані особи:

Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 41346948, місцезнаходження вул. Грушевського, буд. 8, м. Тернопіль.

Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 26633468, місцезнаходження вул. Приходька, буд. 110, м. Кременчук, Полтавська область.

Рішення суду складено та підписано 10 вересня 2025 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко

Присяжні О. А. Горохівський

В. Я. Кравченюк