Справа № 509/3725/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання: Багнюк І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу № 509/3725/25 за позовом ОСОБА_1 а до Овідіопольського відділу державної виконавчої службив Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» про скасування арешту, -

ВСТАНОВИВ:

09.07.2025 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про скасування арешту. Вимоги обґрунтовував тим, що згідно рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.05.2025 року (цивільна справа № 509/1751/25), йому на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зареєстрував своє право власності на це майно, але державний реєстратор повідомив йому, що на цей будинок накладено арешт 16.10.2014 р. Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Захаровою Б.Ю. при примусовому виконанні виконавчого листа Миколаївського районного суду № 2-224/2011, виконавче провадження № 45002707. Боржником у цьому провадженні була його сестра ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а стягувачем ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (в теперішній час його правонаступником є Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС»). Позивач звернувся до Овідіопольського ВДВСв Одеському районі Одеської області із заявою про зняття вказаного вище арешту, але отримав лист, згідно якого йому було відмовлено у знятті арешту, оскільки виконавче провадження № 45002707 завершено, та при цьому йому було порекомендовано звернутись до суду з позовом про зняття арешту. Оскільки іншим шляхом зняти заборону з власного майна він не може, тому вимушений звертатися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 11.07.2025 року відкрито провадження у справі та в порядку ст.ст. 274, 277 ЦПК України призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 11.08.2025 року було замінено неналежного відповідача Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (ПАТ ВіЕйБі Банк) на належного: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС».

Позивач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою та просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Овідіопольського відділу державної виконавчої службив Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не прибув, відзиву до суду не подав, належним чином сповіщений про день та час розгляду справи.

Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» в судове засідання не прибув, відзиву до суду не подав, належним чином сповіщений про день та час розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд встановив, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.05.2025 року (цивільна справа № 509/1751/25) та Витягом з державного реєстру речових прав № 431834397 від 18.06.2025 р.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 431772410 від 18.06.2025 р. зареєстровано арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження: 7410347 (спеціальний розділ); дата реєстрації: 21.10.2014 р.; державний реєстратор: Колесніченко Ірина Сергіївна, Овідіопольське районне управління юстиції, Одеська область; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, індексний номер: 16637118 від 21.10.2014 р.; підстава: постанова Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції б/н від 16.10.2014 р.; тип об`єкта: житловий будинок; адреса: АДРЕСА_1 . При цьому особа, майно якої обтяжується: ОСОБА_2 .

З аналізу матеріалів справи слідує, що арешт було накладено 21.10.2014 р. державним реєстратором Колесніченко Іриною Сергіївною, на підставі постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Захаровою Б.Ю., при примусовому виконанні виконавчого листа Миколаївського районного суду № 2-224/2011, виконавче провадження № 45002707.

Боржником у цьому провадженні була його сестра ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а стягувачем ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (в теперішній час його правонаступником є Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС»).

18.06.2025 р. позивач звернувся до Овідіопольського ВДВС в Одеському районі Одеської області із заявою про зняття вказаного вище арешту, оскільки на сьогоднішній день він являється власником вказаного вище нерухомого майна і претензій у стягувача до нього немає.

На свою заяву він отримав від Овідіопольського ВДВС в Одеському районі Одеської області лист № 21.14-34623 від 23 червня 2025 р., згідно якого йому було відмовлено у знятті арешту, оскільки виконавче провадження № 45002707 завершено, та при цьому йому було порекомендовано звернутись до суду з позовом про зняття арешту.

Позивач вважає, що не маючи жодних зобов`язань, він незаконно обмежений у своєму праві власності володіти, користуватися, розпоряджатися, відносно зазначеного вище нерухомого майна і тому іншим шляхом ніж звернутись до суду, він не має можливості вирішити дане питання.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Наявність обтяжень на майно обмежує законні права позивача - ОСОБА_1 а як власника, перешкоджає вільно володіти, користуватись та розпоряджатись нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

Як зазначено в Постанові ВСУ від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16, згідно з положенням статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ із метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Правовими нормами ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив про те, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог із метою повного та ефективного захисту прав і законних інтересів позивача ОСОБА_1 а, який просить зняти обтяження - арешт, накладений на його власне майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На думку суду, таке вирішення спору буде відповідати засадам цивільного судочинства, зокрема верховенству права, і буде таким, що прийнято у межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, а також відповідати принципам, закріпленим у Європейській конвенції з прав людини.

Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в повному обсягу, питання про поділ судових витрат позивач не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 316, 317, 319, 321, 391 Цивільного кодекс України, керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження: 7410347 (спеціальний розділ); дата реєстрації: 21.10.2014 р.; державний реєстратор: Колесніченко Ірина Сергіївна, Овідіопольське районне управління юстиції, Одеська область; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, індексний номер: 16637118 від 21.10.2014 р.; підстава: постанова Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції б/н від 16.10.2014 р.; тип об`єкта: житловий будинок; адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Є. М. Панасенко