Провадження № 2-о/947/258/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) про встановлення факту батьківства за участі заінтересованих осіб: Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (), Міністерство оборони України (), Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ( ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), -

В С Т А Н О В И В:

До Київського районного суду м. Одеси 11.08.2023 року звернулась ОСОБА_1 із заявою, поданою у порядку окремого провадження, про встановлення юридичного факту того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Авдіївка, Донецької області є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_4 , як військовослужбовець, загинув у м. Авдіївці Донецької області під час виконання бойового завдання, та після його смерті у заявниці, яка проживала із ОСОБА_4 до його мобілізації однією сім`єю без реєстрації шлюбу, народився син ОСОБА_5 , відомості про батька якого були записані у Книзі реєстрації народжень згідно вимог ст. 135 сімейного Кодексу України - за заявою матері.

Як зазначено заявницею, встановлення факту батьківства необхідно для встановлення походження дитини та отримування соціальних пільг передбачених законодавством України.

З боку представника заявника адвоката Андебура А.І., до судового засідання надано заяву про розгляд справи за його та заявника відсутності, в якій виомги щод встановлення батьківства підтримав та просить їх задовольнити.

Судом 12.10.2023 постановлено ухвалу про залишення вказаної заяви без розгляду, яка постановою Одеського апеляційного суду від 20.02.2025 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду для врахування позиції Апеляційного суду.

Так ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 26.05.25 залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ( м.Одеса, вул. Середньофонтанська, 30 Б); ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 АДРЕСА_1 ).

Представником Міністерства оборони України заходами електронного суду м.Одеси надано до судового засідання зпяву про розгляд справи за відсутністю представника заінтересованої особи, в якій зазначено щодо заперечення проти заяви ОСОБА_1 . Також в матеріалах спраив містяться письмові пояснення, яі представник заінтересованої особи підтримав.

Заінтересованими особами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до судового засідання надано заяву щодо вимог ОСОБА_1 , в якій зазначено про згоду з її вимогами та розгляд справи за їх відсутності.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 при виконанні бойового завдання загинув ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 18).

Згідно довідки голови правління ОСББ «БЛАГО 10/3» від 03.03.2023 року № 46/1 заявник - ОСОБА_1 з лютого 2018 року проживала з цивільним чоловіком ОСОБА_4 разом та вели спільне господарство (а.с. 26).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_5 , в графі мати значиться - ОСОБА_1 , в графі батько - ОСОБА_6 (а.с. 11).

Висновком експерта № 203 встановлено, що на підставі молекулярно-генетичного аналізу ДНК було встановлено, що загиблий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженої громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з ймовірністю 99,9999999 % (а.с. 19-24).

Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в листі від 18.07.2023 року № 2526/24.30-108, на заяву ОСОБА_1 було повідомлено останній, що в позасудовому порядку визнання батьківства неможливе, в тому числі роз`яснено її право на звернення до суду для встановлення факту батьківства (а.с. 16-17), у зв`язку із чим остання в подальшому й звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту батьківства, ОСОБА_1 в свою чергу зазначала, що, з урахуванням положень ст. 135 СК України та відповідь відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі, позбавлена можливості визнання батьківства в позасудовому порядку, натомість встановлення даного факту необхідне для внесення змін до актового запису про народження дитини, а саме зазначення інформацію щодо батька дитини та передача свідоцтва про народження.

Беручи до уваги викладене Одеським апеляційним апеляційним судом у постанові від 20.02.25 Суд критично ставиться до пояснень заінтересованої особи Міністерства оборони України, які викладені письмово.

Відповідно до ч.1ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до змісту ч.ч.1,2 ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.128 СК України,у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3- у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч.1ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині 1 статті 315 ЦПК України визначено, які факти, що мають юридичне значення, можуть бути встановлені судом, серед переліку яких зазначено факт родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 зазначено, що визначений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 01 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Стаття 130 СК України, регламентує, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій ст.128 цього Кодексу - матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, як досягла повноліття. Таким чином, заява може бути подана певним колом осіб, зазвичай встановлення факту батьківства проводитися в порядку окремого провадження, а не позовного, проте, якщо встановлення факту батьківства зачіпає інтереси спадкоємців померлого, справа має бути розглянута в порядку позовного провадження.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.02.2020 у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування статті 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Отже, саме в інтересах дітей знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та мати можливість на спілкування з ним.

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

У відповідності до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до п. 2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Частинами 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Статтею 134 СК України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Авдіївка Донецької області відносно ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у місті Одесі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 264-268, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) про встановлення факту батьківства за участі заінтересованих осіб: Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (), Міністерство оборони України (), Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ( ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Встановити факт того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Авдіївка Донецької області є батьком ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у місті Одесі.

Внести зміни до актового запису про народження №902 від 05.05.2023 р. складеного Відділом ДРАЦС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказавши батьком, в графі «відомості про батька» - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м.Рубіжне Луганської області, ІПН НОМЕР_6 , громадянина України; змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 01.09.2025

Суддя В. О. Луняченко