Справа № 524/6992/24
Провадження №2/524/331/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого - судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Лапік К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Укрфінстандарт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 третя особа без самостійних вимог на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія» Укрфінстандарт» звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку в порядку ст. 625 ЦК України інфляційні та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 56 434,25 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що 07.02.2018 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 підписано Кредитний договір № . Для забезпечення виконання кредитного зобов`язання 07.02.2018 р. між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № -П. 02.02.2023 р. між ТОВ «ФК» Укрфінстандарт»та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» укладений договір відступлення прав вимоги №20230202, згідно якого ТОВ «ФК Укрфінстандарт»набуло прав кредитора до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором № від 07.02.2018 р. Позичальник та поручитель своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконують, внаслідок чого, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 02.02.2023 року, прострочена заборгованість за кредитом та відсотками перед ТОВ «ФК Укрфінстандарт»становить 129244,52 грн., що складається із: простроченої заборгованості за кредитом 129 225,36 грн., простроченої заборгованості за відсотками 19,16 грн. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука по справі № 524/2813/24 від 16.05.2024 року за позовом ТОВ «ФК Укрфінстандарт»про солідарне стягнення заборгованості із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за основним зобов`язанням позовні вимоги задоволено частково. Станом на 06.06.2024 року сума відшкодування за прострочення виконання зобов`язань становить 56 434,25 грн. за період 07.02.2018-04.02.2022 р., із яких: сума інфляційних втрат 40 946,14 грн., сума 3 % річних 15 488,11 грн.

Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.07.2024 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

30.09.2024 року представником ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокатом Філатовою О.П. подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до ст. 625 ЦК України носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора. Посилається на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц згідно якого невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Просить застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин та відмовити у задоволенні позову.

03.10.2024 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Зазначає, що стягнення 3% річних та інфляційних втрат випливає не з основного зобов`язання за кредитним договором, а з порушення умов цього договору. Суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до ст. 625 ЦК України носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора. Нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання як спосіб захисту грошового інтересу і полягає у відшкодуванні грошових втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляції та отримані компенсації за неналежне виконання зобов`язань.

Ухвалою суду від 27.01.2025 року задоволено клопотання представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Філатової О.П. Провадження у справі за позовом ТОВ «ФК» Укрфінстандарт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Центр фінансових рішень» про стягнення заборгованості інфляційних втрат та 3 відсотків річних - зупинено до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №524/2813/24 за позовом ТОВ «ФК Укрфінстандарт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 25.08.2025 року поновлено провадження у справі.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 07.02.2018 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого, остання отримала 215232 грн., строком на 48 місяців.

З метою забезпечення виконання кредитного договору 07.02.2018 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № -П.

07.02.2018 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено договір застави предметом якого є належний позичальнику автомобіль BMW 318D, д.н.з. НОМЕР_1 , який сторони оцінили в 600000 грн.

02.02.2023 між ТОВ «Фінансова Компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінстандарт» укладений договір відступлення прав вимоги №20230202, відповідно до якого останнє набуло прав нового кредитора ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Зважаючи на наявність заборгованості, яка не була погашена в добровільному порядку позичальником, новий кредитор - ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» звернулося до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.05.2024 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінстандарт» задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінстандарт», з урахуванням виправленої ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука описки, заборгованість за кредитним договором № від 07.02.2018 в розмірі 157859,68 грн. з яких: прострочена заборгованість за кредитом 129 225,36 грн., прострочена заборгованість за відсотками 19,16 грн., за штрафом/пенею 28 615,16 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінстандарт» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі по 947,02 грн., а всього 1894,04 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінстандарт» витрати на правничу допомогу у розмірі по 2000 грн. з кожного.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 30.07.2025 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Філатової Олени Петрівни залишено без задоволенняю Рішення Автозаводськогорайонного судум.Кременчука Полтавськоїобласті від 16.05.2024 року залишено без змін.

Позивач, посилаючись на порушення відповідачами умов кредитного договору № від 07.02.2018 року, звернувся до суду із даним позовом та просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку інфляційні втрати у розмірі 40 946,14 грн. та 3 % річних у розмірі 15488,11 грн. за період з 07.02.2018 року по 04.02.2022 року на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно положень статей 525-526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до статті 625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.19 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).

Зі статей 526, 599, 611, 625 ЦК вбачається, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК, за час прострочення (п.6.5 постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18).

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК, за увесь час прострочення, то право на позов про стягнення 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Згідно ч 1 ст 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом.

У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц.

Відповідно до умов кредитного договору № від 07.02.2018 року, укладеного між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 , остання отримала грошові кошти у розмірі 215232 грн. строком на 48 місяців.

Згідно порядку повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення - граничний термін користування кредитом 04.02.2022 року.

Доказів на підтвердження того, що кредитодавець скористався своїм правом на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи умови та строк дії кредитного договору та правовівисновки Великої Палати Верховного Суду, у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки у визначений у позовній заяві період 07.02.2018 р. 04.02.2022 р. у позивача не виникло право на нарахування інфляційних втрат та 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.2,4,76,81,89,141,263-265,268 ЦПК України, судЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Укрфінстандарт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 третя особа без самостійних вимог на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», про стягнення коштів- відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. віднести на рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня складення судового рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Олена Предоляк