Справа № 159/3704/22
Провадження № 2/159/7/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд складі головуючого судді Шишиліна О.Г.., за участю секретаря судового засідання Бакай Л.О., представника позивача Ковальчука А.В., представника відповідача Голошви В.Л.., розглянув цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 24.11.2006 уклали кредитний договір №.VOKVGK00001158 (надалі Договір). Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 35000 доларів США на термін до 24.11.2026 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, який складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2.15% на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 20.07.2022 року відповідач має заборгованість 22345,52 доларів США, яка складається з: 18459,40 доларів США заборгованість за кредитом; 2486,55 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1399,57 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом тому просить стягнути з відповідача цю заборгованість та судові витрати.

Оскільки сторони подали докази, як в письмовій та електроній формі, суд ухвалив здійснювати розгляд (формування та зберігання) судової справи в змішаній (паперовій та електронній) формі.

За змістом частин четвертої та п`ятої ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 вказано, що за таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників справи про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення.

Отже за таких умов датою рішення суд зазначає дату проголошення повного тексту рішення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача надав письмові пояснення, щодо суті спору та у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими. Оскільки на погашення заборгованості за кредитним договором відповідач протягом з 01.03.2007-до 14.04.2016 років вніс 46630.16 доларів США, а саме: 2007 рік 4769.41дол. США, 2008 рік 4897.87 дол. США, 2009 рік 5364.94дол. США, 2010 рік 5397 дол. США, 2011 рік 5240дол. США, 2012 рік 5396.62 дол. США, 2013 рік 4266 дол. США, 2014 рік4567.78 дол. США, 2015 рік 5470.54дол. США, 2016 рік 1260дол. США. Протягом березня 2007- до 14.04.2016 років відповідач сплатив за тілом кредиту 9824.66,а саме: 2007 рік 904.91дол. США, 2008 рік 923.81дол. США, 2009 рік 727.49 дол. США, 2010 рік 1161.9дол. США, 2011 рік 1144.02дол. США, 2012 рік 1219.93 дол. США, 2013 рік 1216.26 дол. США, 2014 рік 1052.83 дол. США, 2015 рік 1109.71дол. США, 2016 рік 363.8дол. США. Протягом березня 2007- до 14.04.2016 років відповідач сплатив відсотки за користування кредитними коштами - 28733.67 , а саме: за 2007 рік 3091,47дол. США, за 2008 рік 3204.01дол. США, за 2009 рік 3659.64дол. США, за 2010 рік -3395.05 дол.США за 2011 рік 3255.42 дол. США, за 2012 рік 3172.56 дол. США, за 2013 рік 3049.74дол. США, за 2014 рік 2709.43 дол. США, за 2015рік 2510.15 дол. США, за 2016 рік 686.2 дол.США. Не підлягають задоволенню також вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за комісією, оскільки умови кредитного договору від 24.11.2006р, визначені п.1.1. за яким банк стягує винагороду за проведення додаткового моніторингу, визначеного в пункті 6.2 кредитного договору, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахуваннями банком на останній термін сплати є нікчемними, так як вказані платежі є платою за послуги, які банк вчиняє на власну користь, встановлення якої заборонено с.3 ст.55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та ч.4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідач був позбавлений можливості розрахувати дійсну суму заборгованості за кредитом, оскільки банк не надав графік погашення заборгованості за умовами первісного кредитного договору. Згідно наданих банком розрахунків відповідачу неправомірно нараховано 2186,3 дол. США щодо сплати комісії. Фактично ця сума мала б бути зарахована в погашення основних зобов`язань. З наведених підстав вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню, у позові просять відмовити у повному обсязі.

Заслухавши учасників справи, дослідивши наявні докази, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 24.11.2006р. між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № VOKVGK00001158. Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 24 листопада 2006 року до 24 листопада 2026 року включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 35000 доларів США на наступні потреби: на придбання житла, а також 7875,25 доларів США для сплати страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми наданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п.6.2 даного договору. Періодом сплати вважати з 25 по 31 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 412.87 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Відповідно до п.1.2 кредитного договору, для виконання даного договору банк відкриває позичальнику рахунок НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості, кредитний рахунок № НОМЕР_2 , рахунок по відсотках НОМЕР_3 , рахунок для обліку винагороди і комісії № 9193.

Позичальник доручає банку проводити погашення заборгованості по даному кредитному договору в передбачені даним договором строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку №, що відповідає платіжній картці №, емітованої Приватбанком. Зазначене доручення позичальника не підлягає виконанню банком у випадку пред`явлення позичальником документа, що підтверджує сплату заборгованості іншим способом.

Відповідно до п.1.3 кредитного договору, забезпечення виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає будинок за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до п.п. 2.1.1., 2.1.3 кредитного договору, банк зобов`язується надати кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п.1.1. даного договору, а також за умови виконання позичальником умов, передбачених п.2.2.7. даного договору.

Відповідно до п.2.2,2.3 кредитного договору, позичальник зобов`язується сплатити відсотки за користування кредитом. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Сплатити банку винагороду згідно п.1.1., п.6.2 даного договору.

Відповідно до п.2.2.7 кредитного договору, позичальник надає банку належним чином оформлені згідно п.1.3 договору застави, іпотеки, поруки для забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, договір страхування заставного майна, договір страхування наземного транспорту і договір остистого страхування позичальника.

ОСОБА_1 погодився на умови договору, про що свідчать його підписи.

На виконання умов кредитного договору № VOKVGK00001158 від24.11.2006 ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Костючику В. видано кредитні кошти в сумі 35000,00 доларів США, що не заперечується відповідачем.

Щодо надання кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до п.1.1. даного договору встановлено наступне.

Відповідно до умов п.2.2.7. даного договору, позичальник звертається до банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до договорів страхування, укладених відповідно до п.2.2.7 даного договору і доручає банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно договорів страхування. Перерахування кредитних коштів банк зобов`язується провадити у випадку не пред`явлення позичальником документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів на рахунок інших джерел до дат їхньої сплати, передбачених договорами страхування.

Перерахування коштів на сплату чергових страхових платежів здійснюється в національній валюті України. Якщо кредит надається в іноземній валюті то позичальник доручає банку: одержати з каси банку суму іноземної валюти наявними, необхідну для сплати чергового страхового платежу на підставі договору страхування, укладеного згідно з п. 2.2.7 даного договору; здійснити продаж у касі банку наявної іноземної валюти за курсом її продажу, встановленому на день виконання даного доручення; отримані від продажу іноземної валюти кошти зарахувати від імені позичальника на сплату чергового страхового платежу. Зазначене доручення позичальника не підлягає виконанню банком тільки у випадку пред`явлення позичальником банку документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел до дня їхньої сплати, передбачених договорами страхування. Даний пункт договору виконується лише у випадку укладання договору застави/іпотеки згідно п.1.3. даного договору або пред`явлення банком вимог, пов`язаних з особистим страхуванням позичальника.

У розрахунку заборгованості за договором по кредитному рахунку відображено, що на рахунок відповідача нараховувались наступні страхові платежі відповідно до договорів страхування, укладених згідно з п.2.2.7 кредитного договору:

- 21.11.2008р - 294,59 дол.США; 25.11.2008 р - 294.59 дол.США;

- 23.11.2009р - 218,21 дол.США; 25.11.2009 р - 218.21 дол.США;

- 23.11.2010р - 222.19 дол.США; 25.11.2010 р - 222.19 дол.США;

- 30.11.2011р - 222.19 дол.США; 01.12.2010 р - 222.19 дол.США;

- 23.11.2011р - 220.39 дол.США; 25.11.2011 р - 220.39 дол.США;

- 30.11.2011р - 187.81 дол.США; 01.12.2011 р - 187.81 дол.США;

- 25.12.2011р - 187.81 дол.США; 23.11.2012 р - 216,61 дол.США;

- 25.11.2012р - 216.61 дол.США; 30.11.2012 р - 200.97 дол.США;

- 03.12.2012р -200.97 дол.США; 22.11.2013 р - 215.55 дол.США;

- 25.11.2013р -215.55 дол.США; 27.11.2013 р - 137.29 дол.США;

- 03.12.2013р- 137,29дол.США; 23.11.2014 р - 114.04 дол.США;

- 25.11.2013 - 114.04 дол.США; 01.12.2014 -114.04 дол.США;

- 23.11.2015 - 73.04 дол.США; 25.11.2015 -73.04 дол.США;

- 01.12.2015 -73.04 дол.США.

, а всього 5019.12дол. США.

Відтак, у період з 21..11.2008 по 01.12.2015 сума наданого кредиту збільшилася на суму страхових платежів у загальному розмірі 5019,12дол. США, тобто у межах суми, зазначеної у п.1.1 даного договору (7500,00 дол. США),

Отже, згідно з кредитним договором №VOKVGK00001158 від 24.11.2006 надав ОСОБА_1 кредит у сумі 35000,00 дол. США на придбання житла, а у період з 21.08.2008 по 01.12.2015 було надано кредит у сумі 5019,12дол. США на оплату страхових платежів відповідно до договорів страхування, а всього 40019,12дол. США.

Відповідно до п.2.2. кредитного договору позичальник зобов`язується сплатити відсотки за користування кредитом. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Кредитним договором передбачено, що процентна ставка по кредиту становить 0,84 % на місяць.

Також договором передбачено сплату винагороди банку згідно п.1.1, п.6.2 даного договору.

Кредитним договором встановлено, що погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 165,15 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

Згідно з п.3.2 кредитного договору, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,66% на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Згідно п.4.1 кредитного договору, при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Випискою по рахунку, розрахунком заборгованості підтверджується, що ОСОБА_1 з грудня 2006 року здійснював платежі на виконання умов кредитного договору та надавала банку кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, які зараховувались на погашення тіла кредиту, процентів і винагороди.

Згідно з розрахунком заборгованості, за період з січня 2007 року по квітень 2016 року відповідачем сплачено всього 46121,18 за договором дол. США, з яких зараховано на погашення кредиту 9824,66 дол. США, процентів 28733,67 доларів США, пені 73.34 дол. США, пені,73.34, комісії 7489.51 дол. США.

Відомості, наведені у розрахунку, підтверджуються за наданими банком виписками по рахунках, а також узгоджуються з відповідним розрахунком відповідача за кредитним договором VOKVGK00001158 від 24.11.2006р. про сплати проведені ОСОБА_1 .

За розрахунком банку станом на 20.07.2022р. утворилась заборгованість у розмірі 22345.52 дол. США, з яких: 18459.40дол. США - заборгованість за кредитом, 2486.55дол. США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1399.57дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

Пунктом 2.3.7 кредитного договору № VOKVGK00001158від .24.11.2006 погоджено, що Банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої пунктом 1.1 даного договору.

Посилаючись на ці обставини, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у вересні 2022 року звернулось до суду з цим позовом, просить стягнути з відповідача 22345.52 дол. США

На підтвердження розміру заборгованості по кредиту позивачем надано розрахунок, згідно з яким станом на 20.07.2022р. загальний залишок заборгованості за кредитом становить 18459,40 дол. США, у тому числі який складається з простроченої заборгованості по кредиту в сумі 3708,01 дол. США, 2486,55 дол. США загальний залишок заборгованості за процентами, заборгованість за комісії 1399,57 дол. США, а всього 22345,52 дол. США.

Щодо обґрунтованості вимог банку про стягнення цієї заборгованості, доводів відповідача та її представника про відступлення банком права вимоги за цим кредитним договором компанії «ЮкрейнМортгейджЛоунФайненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» та необґрунтованості позовних вимог, судом встановлено таке.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно з частиною третьою статті 656 цього Кодексу предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 519 ЦК України).

Згідно зі ст.. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання (ст. 518 ЦК України).

Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Право здійснювати відступлення права вимоги передбачено у п. 2.3.10 кредитного договору, згідно з яким Банк має право здійснювати відступлення права вимоги за даним договором третім особам, письмово повідомивши про даний факт позичальника протягом 5 днів після такого відступлення.

Відповідачем надано суду листа від 23.02.2007 №20.1.3.2/6-811-3567, яким банк повідомив ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги за договором компанії «Юкрейнмортгейджлоунфайненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» («ЮМЛ»). Внаслідок відступлення прав вимоги «ЮМЛ» є єдиним власником усіх прав вимоги за кредитними документами (у тому числі але не обмежуючись цим, прав на отримання всіх платежів, передбачених кредитним договором, і всіх прав іпотеко держателя за договором іпотеки з 19.02.2007). Для збереження зручності розрахунків за кредитними документами «ЮМЛ» уповноважив ПриватБанк на прийом від позичальника платежів та ведення з ним всіх інших справ, пов`язаних із кредитними документами, у тому ж порядку, як це відбувалося до відступлення права вимоги. Для зарахування ПриватБанком платежів за кредитним договором на користь «ЮМЛ» як їх власника Приватбанк цим отримує доручення зараховувати всі такі кошти на рахунок «ЮМЛ» у ПриватБанку № НОМЕР_4 , або ж на інший рахунок, про який «ЮМЛ» може повідомити ПриватБанк .

З витребуваних судом у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» документів встановлено, що 19.02.2007 між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (продавець) та «Юкрейнмортгейджлоунфайненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» (покупець) укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити.

Відповідно умов договору відступлення, продавець погоджується продати, а покупець погоджується купити основні іпотечні активи відповідно до Переліку Активів (п.2.2). У зв`язку з продажом основних іпотечних активів відповідно до цього договору, сторони укладуть окремий договір стосовно відступлення продавцем покупцю всіх прав вимоги за договорами страхування (п.2.8).

Згідно з пунктом 3.3 договору відступлення від 19.02.2007р., будь-які грошові суми, отримані або прийняті продавцем за відповідними іпотечними активами після дати укладення цього договору, вважаються такими, що належать покупцеві та продавець забезпечує, щоб усі такі грошові суми були негайно перераховані покупцю або на його користь згідно з положеннями Договору про обслуговування Іпотечних активів.

Відповідно до витягу з додатку 4 «Перелік активів» щодо відступлення прав вимоги за кредитним договором № zpe0GK50180341 від 12.12.2006, «Юкрейнмортгейджлоунфайненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № VOKVGK00001158 від 24.11.2006,

Згідно з розрахунком та випискою по рахунку, ОСОБА_1 25.12.2006 р сплатив 413 дол. США, з яких зараховано на погашення кредиту 39.2 дол. США, процентів 303.8 дол. США, комісії - 70,00 дол. США. Станом на 21.02.2007 залишок поточної заборгованості (тіло кредиту) ОСОБА_1 становив 34881,37 доларів США.

Отже, 19.02.2007р. ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» продав (відступив) свої права за кредитним договором № VOKVGK00001158 від 24.11.2006 на користь іноземної компанії «ЮкрейнМортгейджЛоунФайненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» та з цієї дати всі права вимоги належали новому кредитору.

14.04.2016р. між «Юкрейнмортгейджлоунфайненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» (у якості продавця), ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (у якості покупця) та «ТМФ Трасті Лімітед» (у якості довічного управителя) укладено договір викупу (відступлення) прав вимоги, за умовами п. 2.1 якого продавець цим погодився продати, а покупець цим погодився купити відповідні іпотечні активи, до яких відповідно до додатку 1 «Перелік активів» був включений і договір ОСОБА_1 № VOKVGK00001158 від 24.11.2006р., договір іпотеки №ZPE0GK50180341 від 12.12.2006р.. Згідно з пунктом 3.4 договору відступлення від 14.04.2016р., будь-які грошові суми, отримані або прийняті продавцем за відповідними іпотечними активами після дати укладення цього договору, вважаються такими, що належать покупцеві та продавець забезпечує, щоб усі такі грошові суми були негайно перераховані покупцю. Пунктом 3.5 договору встановлено, що усі платежі будь-якої сторони за цим договором здійснюються відповідно до чинного валютного законодавства України.

У Додатку 1 «Перелік активів» до договору про відступлення права вимоги від 14.04.2016р., інших документах сума заборгованості, яка виникла за боржником ОСОБА_1 на момент відступлення права вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», не зазначена.

Отже, на момент звернення до суду з цим позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» набув право вимоги за кредитним договором на підставі договору викупу (відступлення) прав вимоги, укладеного 14 квітня 2016 року між «ЮкрейнМоргейджЛоунФайненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ», ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та «ТМФ Траст Лімітед», та є належним позивачем.

У справі підтверджується, що в період дії договору про відступлення права вимоги від 19.02.2007р. за кредитним договором № VOKVGK00001158 від 24.11.2006р. нараховувались проценти, комісія, згідно з умовами договору, а також у вказаний період було надано кредит на загальну суму 5019.12 США на оплату страхових платежів, а ОСОБА_1 здійснював періодичні платежі на їх погашення.

Випискою по рахункам підтверджується, що всього за період дії договору від 19.02.2007 відповідачем було сплачено 47360.18 доларів США (загальна сума сплачених коштів) 1239 дол. США (сплачені до відступлення права вимоги) 46121,80 дол.США, які були спрямовані на погашення кредиту, а також нарахованих процентів, комісії.

А саме, за період з 19.02.2007 до 14.04.2016 відповідачем на погашення тіла кредиту було сплачено 9824.66 дол. США, на сплату процентів 28733.67 дол. США, на сплату комісії 7489.51дол. США, що разом становить 46121,80 дол. США.

Після зворотного відступлення права вимоги, з 14.04.2016 до 03.11.2016 (дата розрахунку) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» нараховував проценти на залишок поточної заборгованості за кредитом, на залишок простроченої заборгованості за кредитом (з 29.09.2016), а також пеню і комісію. Після 14.06.2016 і до 03.11.2016 було сплачено 46,74 дол. США на погашення пені.

Оскільки зворотне відступлення права вимоги до АТКБ «ПРИВАТБАНК» відбулося 14.04.2016р., то в період з 19.02.2007р. до 14.04.2016р. проценти, пеня, комісія нараховувалися компанією «ЮкрейнМортгейджЛоунФайненс № 1 Пі-Ел-Сі».

Однак, оскільки 19.02.2007р. за договором відступлення права вимоги банк відступив право вимоги за кредитним договором та забезпечувальним договором іпотеки компанії «ЮкрейнМортгейджЛоунФайненс № 1 Пі-Ел-Сі», місцезнаходженням якої є Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, зазначена компанія не є резидентом України, не мала банківської або іншої ліцензії на здійснення кредитної діяльності на території України, тому вона не могла за законодавством України здійснювати операції з обслуговування споживчих кредитів громадян України, у тому числі в іноземній валюті, а саме нараховувати та стягувати проценти, пеню і комісію за період з 19 лютого 2007 року до 14 квітня 2016 року.

Верховний Суд у постановах від 13 січня 2020 року у справі № 363/1264/15-ц (провадження № 61-16401св18), від 12 грудня 2018 року у справі № 1111/6765/12 (провадження № 61-13248св18), від 18 липня 2019 року у справі № 623/488/17 (провадження № 61-25295св18), від 23 жовтня 2019 року у справі № 161/10757/15 (провадження № 61-15827св18), від 08 січня 2025 року у справі № 725/1751/22 (провадження № 61-12421св21) за результатом розгляду подібних справ, встановив, що компанія «ЮкрейнМортгейджЛоунФайненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» не є резидентом України, не має банківської або іншої ліцензії на здійснення кредитної діяльності на території України, а тому не може здійснювати операції з обслуговування споживчих кредитів громадян України, а саме, нараховувати та стягувати проценти, пеню і комісію.

Позивачем не доводилося і наданими суду документами не підтверджується, що компанія «ЮкрейнМортгейджЛоунФайненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» мала законне право надавати кредит (на сплату страхових платежів), нараховувати та отримувати проценти та інші платежі відповідно до кредитного договору на свою користь, або що таке право в період дії договору від 19.02.2007р. належало АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Банк відступив право вимоги за кредитним договором та забезпечувальним договором іпотеки компанії «ЮкрейнМортгейджЛоунФайненс № 1 Пі-Ел-Сі» 19.02.2007р., зворотне відступлення права вимоги до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відбулося 14.04.2016р., тобто в період з 19.02.2007р. до 14.04.2016р. проценти, пеня, комісія нараховувалися компанією «ЮкрейнМортгейджЛоунФайненс № 1 Пі-Ел-Сі».

У цей період правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю було врегульовано, зокрема Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет КМУ).

Відповідно до статті 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту другого статті 5 Декрету КМУ.

За змістом статті 47 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» (у редакції на час відступлення права вимоги) на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати такі банківські операції: розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, операції з валютними цінностями.

Порядок надання дозволу НБУ на банківські операції та генеральних ліцензій встановлювався також Положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженим постановою Правління НБУ від 17 липня 2001 року № 275, у пункті 5.3 якого зазначено, що письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, що перераховані в цьому Положенні, є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом КМУ.

Пунктом 2.4 глави 2 розділу III Положення про порядок реєстрації та ліцензування банків, відкриття відокремлених підрозділів, затвердженого постановою Правління НБУ від 08 вересня 2011 року, передбачалося, що банк має право здійснювати діяльність, надання банківських та інших фінансових послуг в іноземній валюті, які є валютними операціями, лише після отримання генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій. Порядок надання генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій та індивідуальних ліцензій на здійснення разової валютної операції визначається нормативно-правовими актами НБУ про надання ліцензій на здійснення валютних операцій.

Отже, правовою підставою для здійснення кредитування в іноземній валюті (в тому числі нарахування процентів і пені за діючими кредитними договорами) була наявність генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 20 грудня 2023 року у справі № 463/3782/15, від 21 грудня 2023 року у справі № 754/11899/19, від 13 лютого 2024 року у справі № 754/15711/17, від 08 січня 2025 року у справі № 725/1751/22 (провадження № 61-12421св21) та інших.

Не маючи ліцензії та не будучи фінансовою установою, компанія «ЮкрейнМортгейджЛоунФайненс № 1 Пі-Ел-Сі» не могла набути права на нарахування і отримання платежів за кредитом (відсотків, комісії, пені), які виникнуть після укладення договору відступлення права вимоги, а отже не могла делегувати такі повноваження щодо нарахування та стягнення платежів за кредитом фінансовій установі (банку).

З наведених підстав суд вважає, що компанія «ЮкрейнМортгейджЛоунФайненс № 1 Пі-Ел-Сі» не могла також надавати кредит для сплати страхових платежів та стягувати його. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Суд також зауважує, що окремий договір стосовно відступлення продавцем покупцю всіх прав вимоги за договорами страхування, як це передбачено договором купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги від 19.02.2007, доказів перерахування страхових платежів страховій компанії позивачем не надано.

Тому, на думку суду, платежі за період з 19.02.2007р. до 14.04.2016р. у вигляді процентів, пені, комісії а також кошти, безпідставно сплачені на погашення страхових платежів, слід зарахувати на погашення наданого банком кредиту.

Щодо комісії (винагороди банку) за надання фінансового інструменту, то суд доходить висновку, що умови кредитного договору в цій частині є нікчемними, а тому не створюють юридичних наслідків для сторін.

Так, за умовами п.1.1. кредитного договору від банк стягує винагороду за проведення додаткового моніторингу, визначеного в пункті 6.2 кредитного договору, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахуваннями банком на останній термін сплати.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Практика правозастосування положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а також положень статті 55 закону України «Про банки і банківську діяльність», у редакціях, які набрали чинності з 13 січня 2006 року, зокрема в частині визнання нікчемними положень кредитного договору про сплату винагороди за надання фінансового інструменту, а отже такими, що не створюють юридичних наслідків для сторін, та не потребують визнання його недійсним, є усталеною (постанова Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц, постанови Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 201/4087/17, від 15 січня 2020 року у справі № 363/940/16-ц, від 12 лютого 2020 року у справі № 302/946/17, від 03 листопада 2021 року у справі № 757/40852/17, від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц, від 19 квітня 2023 року у справі № 335/4991/16-ц, від 07 червня 2023 року у справі № 234/3840/15-ц).

З огляду на викладене, хоча позивач просить стягнути з відповідача нараховану заборгованість за комісією у сумі 1399,57дол. США, однак суд має висновок, що як до відступлення права вимоги, так і після зворотного відступлення права вимоги комісія нараховувалась і стягувалась банком з відповідача безпідставно, оскільки умова кредитного договору про встановлення комісії (винагороди банку) є нікчемною. Також безпідставно нараховувалася і стягувалася комісія компанією «ЮкрейнМортгейджЛоунФайненс № 1 Пі-Ел-Сі» у період з 19.02.2007р. по 14.04.2016р..

А тому сплачені відповідачем на погашення комісії (винагороди банку) грошові кошти у сумі 7489.51 дол. США підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту.

Отже, на підставі наданих доказів судом встановлено, що банк надав відповідачу кредит у розмірі 35000,00 дол. США, до відступлення права вимоги компанії «ЮкрейнМортгейджЛоунФайненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» за договором від 19.02.2007 банк нараховував проценти за користування кредитом та комісію.

Відповідач до відступлення банком права вимоги компанії «ЮкрейнМортгейджЛоунФайненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» сплатив на користь банку 1239 дол. США.

На момент відступлення права вимоги банком компанії «ЮкрейнМортгейджЛоунФайненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» згідно з розрахунком заборгованість за кредитом становила 34881,37 дол. США,

Після відступлення права вимоги відповідач надавав банку кошти на погашення заборгованості за кредитним договором. В період дії договору від 19.02.2007р. зі сплачених відповідачкою коштів на погашення кредиту було зараховано 9824,66 дол. США, на погашення процентів 28733,67дол. США, на погашення пені 73,34дол. США.

Компанія «ЮкрейнМортгейджЛоунФайненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» не мала правових підстав для надання кредиту на сплату страхових платежів, стягнення процентів, пені, а тому відповідні платежі (проценти 28733,67 дол. США, пеня 73,34 дол. США) слід зарахувати на погашення кредиту. Також на погашення кредиту підлягають зарахуванню 7489,51дол. США, сплачені відповідачем на погашення комісії (винагороди банку).

Відтак, вирішуючи спір щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд дійшов висновку, що внаслідок зарахування на погашення кредиту вищезазначених сум (28733.67дол. США + 73.34 дол. США + 7489,51дол. США = 13447,49 дол. США) і з урахуванням сплати кредиту у сумі 9824,66 дол. США, на момент зворотного відступлення права вимоги від компанії «ЮкрейнМортгейджЛоунФайненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість станом на 20.07.2022р. у відповідача відсутня, тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 141ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові судові витрати зі сплати позивачем судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №.VOKVGK00001158 від 24.11.2006р., станом на 20.07.2022р. відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», адреса місцезнаходження вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код .

відповідач: ОСОБА_1 , , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення оголошено 05.09.2025р.

Головуючий:О. Г. ШИШИЛІН