Справа № 309/1763/24
Провадження № 2/309/439/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого-судді Лук`янової О.В.

за участю: секретаря судового засідання Пилип Д.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення суми боргу за надані послуги та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу за надані послуги та стягнення моральної шкоди.

Позовна заява вмотивована тим, що на початку січня 2023 року до позивача звернулися відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з проханням зробити ремонт у належних їм житлових квартирах, на що позивач погодився.

В подальшому відповідачка ОСОБА_4 під час спілкування по телефону висловила згоду на початок ремонтних робіт. Після узгодження з відповідачем ОСОБА_5 всіх необхідних деталей проведення ремонту позивачу був переданий завдаток у розмірі 14250грн..

Під час ремонту були проведені певні роботи, які позивач оцінює в 61440грн.. Від подальших розрахунків за проведені роботи позивачі ухилялися, після чого позивач був змушений звернутися до поліції, оскільки вважав, що в діях позивачів наявний склад кримінального правопорушення шахрайства. Однак йому була надана відповідь, що в діях позивачів відсутній склад кримінального правопорушення, дані правовідносини регулюються виключно Цивільним Кодексом України. Відтак позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

За цих підстав позивач просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь матеріальну шкоду в сумі 61440грн. та моральну шкоду в розмірі 10000грн., що дорівнює сумі 71440грн..

Ухвалою від 26.04.2024 відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги та обставини, викладені в позові, підтримали та просили позов задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві, та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Від відповідачів та їх представника до суду надійшов відзив /а.с.27-32/, згідно якого просили відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки будь-які домовленості з позивачем у них були відсутні. Вказують на те, що позивач не є суб`єктом господарювання, у нього відсутні необхідні ліцензія та дозвіл на проведення відповідних робіт, що в разі укладання договору на проведення таких робіт такий договір мав обов`язково укладений в письмовій формі, як того вимагає Цивільний Кодекс України.

Процесуальні дії щодо забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження по справі тощо у справі не проводилися.

Вислухавши думки учасників справи, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.1-4 ст.77 ЦПК України: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів /ч.1 ст.89 ЦПК України/.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зазначено, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона; таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Здійснюючи правосуддя, ЄСПЛ керується, у тому числі, принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу», враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Згідно із ст.22 ЦК України: особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу /ч.1 ст.837 ЦК України/.

Однак, за п.3 ч.1 ст.208 ЦК України: у письмові формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу.

Відтак договір між позивачем та відповідачами обов`язково мав бути укладений в письмовій формі, оскільки вартість правочину значно перевищує встановлену ЦК України вартість у двадцять неоподаткованих мінімумів доходів громадян та не є дрібним побутовим.

Позивачем до позову додано власноруч записані розрахунки /а.с.20/, такі як «штроба сантехніка, електрика точки, стяжка робота, каналізація точки» тощо, які не містять підписів чи засвідчень відповідачів.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засідання пояснили, що дійсно здійснювали певні ремонтні роботи в квартирах відповідачів. Відповідачів вони не бачили, з ними не спілкувалися, всі вказівки їм надав позивач ОСОБА_1 .. Суд не бере до уваги вказані розрахунки, оскільки вони здійснені та записані позивачем самостійно. В сукупності розрахунки та покази свідків не містять в собі будь-яких даних, на підставі яких можна встановити достовірні обставини справи, такі як волевиявлення відповідачів на укладення договору, вчинення інший дій, спрямованих на безумовне та вільне прийняття пропозиції позивача.

Відповідачі в судовому засіданні пояснили, що усно домовились з позивачем лише на проведення огляду квартир, розроблення кошторису ремонтних робіт та погодження всіх інших істотних умов для укладення договору в подальшому, для чого надали позивачу ключі від квартир. Пізніше позивач повідомив їх, що невелика частина робіт уже завершена та потребує оплати.

З аналізу наданих сторонами доказів та наявних в матеріалах справи відомостей випливає, що позивачем не надано суду ніяких належних та допустимих доказів на порушення його прав та інтересів. Усі доводи позивача ґрунтуються лише на припущеннях, в той час, як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що суперечить принципу доведення своїх вимог або заперечень, адже відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, доходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки ці вимоги не доведено та вони не підтверджені належними доказами, тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

З огляду на наведене та керуючись ст.12, 13,15, 76-77, 81, 258-259, 268, 273, 354-355 ЦПК України, ст.22, 208, 837 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 /місце проживання: АДРЕСА_1 : РНОКПП: НОМЕР_1 /, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 /місце знаходження: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 /, до ОСОБА_4 /місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_3 / та ОСОБА_5 /місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_4 / про стягнення суми боргу за надані послуги та моральної шкоди, - відмовити повністю.

Повне судове рішення складено 4 серпня 2025 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та /або/ обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково до Закарпатського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хустського

районного суду: О.В.Лук`янова