Справа № 584/496/25
Провадження № 2/584/407/25
РІШЕННЯ

Іменем України

18.09.2025 Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого - судді Токарєва С.М.

за участю: секретаря Зікрати Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Путивль у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ земельної ділянки,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить виділити їй в натурі земельну ділянку площею 0,0390 га, кадастровий номер :02:009:0064, з цільовим призначенням- для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності на цю земельну ділянку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником 39/100 частин зазначеної земельної ділянки, загальною площею 0,0390 га, а саме: 22/100 вона набула у власність на підставі рішення Путивльської міської ради від 30 березня 2017 року № 808-МР, 17/100 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 3 березня 2024 року державним нотаріусом Путивльської районної державної нотаріальної контори Сумської області за реєстровим № 60, судові витрати просить покласти на неї.

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву в якій позов підтримала, справу просила розглядати у її відсутність (а.с.37).

Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву, в якій позов визнала, справу просила розглядати у її відсутність (а.с.41).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як убачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 3 лютого 2024 року, зареєстрованого в реєстрі за № 58, ОСОБА_1 прийняла у спадщину після смерті ОСОБА_3 17/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 213,0 кв.м, житловою площею 73,9 кв.м. (а.с.9).

3 лютого 2024 року зареєстроване право власності ОСОБА_1 на 17/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 3 лютого 2024 року № 364394478 (а.с. 9зв.).

Разом з тим, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 3 лютого 2024 року, зареєстрованого в реєстрі за № 60, ОСОБА_1 прийняла у спадщину після смерті ОСОБА_3 17/100 частин земельної ділянки, загальною площею 0,0390 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:009:0064, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

3 лютого 2024 року зареєстроване право власності ОСОБА_1 на 17/100 частин земельної ділянки, загальною площею 0,0390 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:009:0064, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10зв.).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 86278696 від 3 травня 2017 року у власності ОСОБА_1 перебуває 22/100 частин земельної ділянки загальною площею 0,0390 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:009:0064, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Рішенням Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області від 30 червня 2016 року № 339-МР ОСОБА_2 , відповідачу у справі, передано у власність земельну ділянку кадастровий номер :02:008:0075, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код КВЦПЗ 02.01), площею 0,0770 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.11).

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Ця засада означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Поняття, зміст права власності та його реалізація закріплено у статях 316, 317, 319 ЦК України, згідно з якими право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Згідно зі ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

За змістом ч.1, 3, 4 ст. 86 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.

Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, а також те, що відповідач визнала позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.356,358,364,367 ЦК України, ст.ст.12,89,141,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ земельної ділянки задовольнити повністю.

Виділити в натурі у приватну власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) земельну ділянку, площею 0,0390 га, кадастровий номер :02:009:0064, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,0390 га, кадастровий номер :02:009:0064, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Токарєв