МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/4027/25
Провадження № 2/210/1284/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18 вересня 2025 року
Металургійний районний суд м. Кривого Рогу у складі:
головуючої-судді: Скотар Р.Є., за участі секретаря судового засідання: Колос Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) цивільну справу за позовом адвоката Руденко Юлії Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичної особи та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Короткий зміст позовної заяви
В обґрунтування зазначила, що 12.03.2025 року о 10.00 годині в м. Кривий Ріг, Металургійний район, перехрестя вул. Дениса Комара вул. Коксохімічна та вул. Хіміків, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Opel Astra днз НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перевищив максимальну допустиму швидкість у населеному пункті, своєчасно її не зменшив, аж до повної зупинки транспортного засобу, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, здійснив обгін транспортного засобу, який рухався попереду з увімкненим лівим покажчиком повороту на перехресті, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Mazda СХ-5днз НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка рухалась попереду та виконувала маневр повороту ліворуч, що спричинило матеріальних збитків позивачу. Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22.04.2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.
Також зазначила, що ДТП суттєво погіршило якість життя позивача, позбавила її можливості швидко та оперативно пересуватися на власному автотранспорті. Все це викликає у позивача душевні хвилювання та моральні страждання, які не загоюються по сьогоднішній день.
Рух по справі
Ухвалою суду від 11 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.27).
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні присутня не була, скориставшись правом представництва.
Представник позивача адвокат Руденко Ю.В. надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позов підтримала, просила задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позов не надав.
Відповідно до статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Позивачу ОСОБА_1 , належить на праві власності автомобіль «Mazda СХ-5» реєстраційний номер НОМЕР_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого 24.07.2021 ТСЦ 1243 (а.с. 11).
12.03.2025 року о 10.00 годині в м. Кривий Ріг, Металургійний район, перехрестя вул. Дениса Комара вул. Коксохімічна та вул. Хіміків, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Opel Astra днз НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перевищив максимальну допустиму швидкість у населеному пункті, своєчасно її не зменшив, аж до повної зупинки транспортного засобу, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, здійснив обгін транспортного засобу, який рухався попереду з увімкненим лівим покажчиком повороту на перехресті, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Mazda СХ-5 днз НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка рухалась попереду та виконувала маневр повороту ліворуч. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що спричинило матеріальних збитків ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ). Відеореєстратор 475788.
Водій ОСОБА_2 своїми діями порушив п.п. 2.3б, 12.1, 12.3, 12.4, 12.9б, 10.1, 14.2б, 14.6а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.
Даний факт підтверджується постановою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2025 року, якою водія ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної до адміністративної відповідальності, шляхом накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить в сумі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп. на користь держави, у зв`язку з чим ОСОБА_2 , було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.12-13).
Відповідачу ОСОБА_2 було направлено повідомлення про необхідність явки для огляду та ознайомлення з протоколом огляду пошкодженого автомобіля «Mazda СХ-5» реєстраційний номер НОМЕР_2 після ДТП, яка сталася 12.03.2025 року на 18 березня 2025 року о 15-00 годині за адресою: вул. Святогеоргіївська, 19 (а.с.19).
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована власником транспортного засобу.
Відповідно до листа МТСБУ від 22.05.2025 року ОСОБА_1 відмовлено у відшкодуванні шкоди у зв`язку з відновленням транспортного засобу (а.с.14).
Мотивувальна частина
Позиція суду та застосовані норми права
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Між сторонами існує спір щодо порядку відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та Закону України від 01.07.2004р. №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961).
Надаючи оцінку доводам учасників справи в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.
Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Статтею 1192 ЦК України визначено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За змістом абзацу 1 пункту 2 постанови Пленум Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27 березня 1992 року № 6 шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Цивільно-правова відповідальність на транспортний засіб, яким завдано матеріальної шкоди не була забезпечена відповідачем, оскільки доказів зворотнього не надано.
Так, судом встановлено та матеріали справи підтверджено, що з вини відповідача ОСОБА_2 було пошкоджено транспортний засіб «Mazda СХ-5» реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 . Враховуючи, що протиправними винними діями відповідача було завдано пошкоджень автомобілю позивача, у зв`язку із чим останній завдано збитків, обов`язок з відшкодування завданої позивачу як матеріальної так і моральної шкоди, має бути покладено саме на заподіювача шкоди відповідача ОСОБА_2 .
Згідно із висновком експерта № Д3/03/25 транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку з додатками від 31 березня 2025 року, вартість матеріального збитку, заподіяної з технічної точки зору власнику автомобіля «Mazda СХ-5» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 складає 96 497,90 грн.
Разом з тим, стороною відповідача під час розгляду справи не заявляло клопотання про проведення відповідної судової експертизи з метою встановлення розміру завданої матеріальної шкоди, а розмір матеріального збитку не спростований.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди.
Позивач вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 гривень мотивує тим, що ОСОБА_2 , заподіяно їй моральної шкоди і в результаті переживань за пошкоджений автомобіль Позивач знаходився і знаходиться в негативному емоційно-психічному стані, викликаному внутрішньою напруженістю, що переросло в моральні страждання. Стан морального дискомфорту гнітить її тривалий період часу. За весь цей час відповідач жодного разу не спробував зробити яку-небудь матеріальну допомогу у відновленні належного Позивачу автомобіля, не поцікавився його станом.
Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного.
У відповідності до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Однак на думку суду зазначена Позивачем сума є завищеною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому розмір її відшкодування слід визначити у розмірі 5 000,00 гривень.
Визначаючи саме такий розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходив з того, що наслідки аварії дійсно ускладнили життя позивача, характеру та обсягу душевних страждань, яких позивач зазнала та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б завданням та засадам цивільного судочинства, визначеним статтею 2 ЦПК України.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підлягають частковому задоволенню.
Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.
Щодо судових витрат
Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
В частині 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19.
Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, а також те, що судом задоволено позовні вимоги частково, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки з відповідача, на користь позивача підлягає стягненню загальна сума 117997,90 грн, що становить 77,12 % від суми заявлених вимог розмір судового збору, який підлягає сплаті відповідачем на користь позивача становить 1129,78 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позовні вимоги адвоката Руденко Юлії Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичної особи та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 96 497,90 грн (дев`яносто шість тисяч чотириста дев`яносто сім гривень дев`яносто копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 5 000 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 в рахунок відшкодування послуг транспортно-товарознавчого дослідження - суму 6500, 00 грн. (шість тисяч п`ятсот гривень 00 копійок), понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.), судовий збір у розмірі 1129,78 грн (одна тисяча сто двадцять дев`ять гривень сімдесят вісім копійок).
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 19 вересня 2025 року.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 ( АДРЕСА_2 );
- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 ).
Суддя: Р. Є. Скотар