Справа № 349/520/25
Провадження № 2/349/318/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 вересня 2025 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі судді Могили Р.Г.

за участю секретаря судового засідання Мартиновської І.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

учасники судового провадження:

представник позивача Сапотюк С.-Х.Ю.

( в режимі відеоконференції ),

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» ( далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 31 серпня 2021 року між Акціонерним товариством «Банк Форвард» ( далі - АТ «Банк Форвард» ) та ОСОБА_1 було укладено договір про банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом підписання Анкети-заяви №300001901 про акцепт публічної пропозиції АТ «Банк Форвард», відповідно до умов якого позичальнику було відкрито поточний рахунок та надано кредит в сумі 52 560,00 грн на строк 1 462 дні.

25 липня 2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL1N426202/1, відповідно до якого АТ«Банк Форвард» передало ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором №300001901 від 31 серпня 2021 року.

Відповідно до Реєстру боржників від 25 липня 2024 року до договору про відступлення прав вимоги № GL1N426202/1, позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 71 749,92 грн, з яких: 43 833,12 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3,98 грн - заборгованість за відсотками та 27 912,82 грн - заборгованість за комісією.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за вищевказаним договором на загальну суму 71 749,92 грн та судові витрати по справі, які складаються з 2 422,40 грн сплаченого судового збору.

Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позов, в якому послався на те, що у нього відсутній обов`язок щодо сплати заборгованості за кредитним договором, оскільки кредит був наданий банківською установою, кінцевим бенефіціаром якого являється громадяни російської федерації. Також вважає нікчемними умови договору про сплату комісій за щомісячне обслуговування кредиту, оскільки платність такої послуги прямо суперечить положенням ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Окрім цього зазначив, що укладений між первісним кредитором та позивачем договір про відступлення прав вимоги має ознаки договору факторингу право на укладення якого позивач не мав. З цих підстав просив у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала повністю з підстав наведених у позовній заяві.

У відповідь на відзив відповідача представник позивача пояснила, що АТ «Банк Форвард» з березня 2023 року перебуває в стані ліквідації, однак це не позбавляє позичальника обов`язку сплатити заборгованість за кредитом новому кредитору.

Щодо сплати щомісячної комісії, то її розмір передбачений кредитним договором з умовами якого відповідач погодився .

Щодо долучення до позовної заяви однієї платіжної інструкції на суму 70 122 419,74 грн , то це не суперечить вимогам абзацу другого п.4 Договору про відступлення прав вимоги № GL1N426202/1 від 25 липня 2024 року.

Окрім того представник позивача зазначила, що відповідач не ставить питання про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги № GL1N426202/1 від 25 липня 2024 року, а тому згідно ст.204 ЦК України вчинений правочин вважається правомірним.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у судове засідання.

06 травня 2025 року представник позивача ОСОБА_2 подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» .

12 травня 2025 року відповідач ОСОБА_1 подав клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст. 257 ЦПК України, оскільки він поданий особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 27 травня 2025 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду, відмовлено.

02 липня 2025 року представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Сапотюк С.-Х.Ю. подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2025 року визнано потрібним, щоб представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» дав особисті пояснення.

05 серпня 2025 року представник позивача Сапотюк С.-Х.Ю. подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відпустці.

29 серпня 2025 року представник позивача Сапотюк С.-Х.Ю. подала клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке задоволено ухвалою судді від 01 вересня 2025 року.

Фактичні обставини справи

31 серпня 2021 року між АТ«Банк Форвард» та ОСОБА_1 було укладено договір про банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом підписання Анкети-заяви №300001901 про акцепт Публічної пропозиції АТ«Банк Форвард», відповідно до умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит, а він зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом ( далі - Договір).

Відповідно до розділу 2 Договору, підписанням власноруч Анкети - заяви Публічної пропозиції АТ«Банк Форвард» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ«Банк Форвард» ОСОБА_1 надав згоду та підтвердив всі умови договору.

Відповідно до п. 2.1.1. Договору ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок НОМЕР_1 в гривні.

Відповідно до п. 2.1.2 Договору ОСОБА_1 підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ«Банк Форвард» на укладення цього договору про банківське обслуговування фізичних осіб (надалі - ДБО), яка розміщена на Сайті АТ«Банк Форвард» https://www.forward-bank.com, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняті ДБО, так і послуг що можуть бути надані в процесі обслуговування.

Відповідно до п.2.1.6 Договору ОСОБА_1 надав зразок його власноручного підпису або його аналоги ( у тому числі електронний підпис), який є обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому.

Відповідно до п. 3.1.2, п. 3.1.3 Договору банк надає кредит в сумі 52 560,00 грн, шляхом зарахування суми кредиту на рахунок та її подальшого безготівкового переказу, строк кредиту - 1 462 дні, з 31 серпня 2021 року по 31 серпня 2025 року. Відсотки по кредиту - 0,01% річних, щомісячна комісія - 2 097,14 грн.

31 серпня 2021 року клієнт АТ «Банк Форвард» ОСОБА_1 отримав платіжну картку, з терміном дії до 31 березня 2026 року, що підтверджується розпискою про отримання картки.

З розрахунку заборгованості за договором кредиту №300001901 від 31 серпня 2021 року, який сформований АТ «Банк Форвард» встановлено, що ОСОБА_1 в період з жовтня 2021 року по березень 2022 року сплатив банку частину кредиту на загальну суму 8 726,88 грн.

25 липня 2024 року між АТ «Банк Форвард», від імені якого діє виконуючий обов`язки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Форвард» , на підставі Закону України " Про систему гарантування вкладів фізичних осіб " та рішень Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №276 від 07 березня 2023 року " Про початок процедури ліквідації АТ «Банк Форвард» та делегування повноважень ліквідатора банку ", з однієї сторони та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», з другої сторони укладено договір про відступлення прав вимоги № GL1N426202/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором про банківське обслуговування фізичних осіб №300001901 від 31 серпня 2021 року, боржником в якому виступає ОСОБА_1 .

В абзаці другому п.4 Договору про відступлення прав вимоги № GL1N426202/1 зазначено, що загальна ціна активів, що входять до складу лоту, за результатами відкритих торгів ( аукціону ) , оформлених протколом електронного аукціону № GFD001-UA-652 від 03.07.2024 року, переможцем яких став новий кредитор, та яка підлягає сплаті новим кредитором за результатами зазначених відкритих торгів , складає 70 122 419,74 грн без ПДВ.

Платіжною інструкцією № 4170 від 23 липня 2024 року підтверджується сплата новим кредитором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» коштів в сумі 70 122 419,74 грн.

Відповідно до Витягу із реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами до Договору № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, представники ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АТ «Банк Форвард» на виконання договору про відступлення прав вимоги підписали реєстр, за яким рахувалася заборгованість за кредитним договором №300001901 від 31 серпня 2021 року на загальну суму 71 749,92 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 43 833,12 грн, за відсотками - 3,98 грн, за комісією - 27 912,82 грн.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що власником АТ «Банк Форвард» є фізична особа з російської федерації, юридична особа з 22 березня 2023 року перебуває в стані припинення в результаті її ліквідації.

Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч. 1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Відповідно ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно ч. 1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частинами 1,2 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому, в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. 530, 631 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Позивач просив стягнути заборгованість, яка виникла на день відступлення права вимоги, за кредитним договором, розмір якої у подальшому ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» не збільшувало, що підтверджується матеріалами справи.

Положення статті 204 ЦК України закріплюють презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідачем ОСОБА_1 не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, презумпція правомірності якого не спростована.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

25 липня 2024 року між АТ«Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» був укладений договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 300001901 від 31 серпня 2021 року, що був укладений між АТ«Банк Форвард» та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів, які б спростовували встановлені судом обставини на підставі доказів наданих стороною позивача, відповідачем не надано.

Позивачем надано належні та допустимі докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладенням кредитного договору, а також наявності з сторони відповідача невиконаних зобов`язань щодо повернення тіла кредиту в сумі 43 833,12 грн та повернення відсотків в сумі 3,98 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за комісією, то суд зазначає таке.

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування").

Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, завтерджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) та постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20), та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи те, що позивачем встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку про те, що положення п.3.1.3 Договору та п. 1 розділу 4 Додатку до Договору /Угоди № 300001901 від 31 серпня 2021 року «Паспорта споживчого кредиту», укладеного між АТ«Банк Форвард» та ОСОБА_1 щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно у терміни та у розмірах, визначених згідно з Графіком платежів, є нікчемними.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ст.236 ЦК України).

Оскільки умови договору про встановлення плати за обслуговування кредитного договору № 300001901 від 31 серпня 2021 року є нікчемними, а тому позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 27 912,82 грн заборгованості по комісії не підлягають до задоволення .

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, позов підлягає частковому задоволенню, в зв`язку з чим з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню 43 833,12 грн заборгованості за тілом кредиту та 3,98 грн - відсотків за користування кредитними коштами, всього - 43 837,10 грн.

Частиною 1 статті 267 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до частини 4 та 5 статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Враховуючи ступінь вини відповідача у виникненні спору, який з жовтня 2021 року по березень 2022 року сплачував кредит АТ "Банк Форфард", в подальшому припинив сплату коштів у зв`язку із військовою агресією російської федерації, де власником вказаного банку є фізична особа з російської федерації, тому суд вважає за необхідне розстрочити виконання рішення, після набрання ним законної сили на 12 місяців, рівними платежами від стягнутої суми по 3 653,09 грн до 01 числа щомісяця, наступного за звітним.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №6987 від 11 квітня 2025 року.

Позовні вимоги позивача задоволено на 61,10 % ( 43 837,10 грн х 100% / 71 749,92 грн).

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 480,09 грн судового збору ( 2 422,40 грн х 61,10 % / 100 %) .

Керуючись ст. ст. 141,259, 263-265,267 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про банківське обслуговування фізичних осіб № 300001901 від 31 серпня 2021 року в розмірі 43 837,10 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 43 833,12 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 3,98 грн .

У задоволенні позовних вимог про стягнення комісії - відмовити.

На підставі ч.1 ст.267 ЦПК України після набрання рішенням законної сили, розстрочити його виконання на 12 місяців рівними платежами від стягнутої суми по 3 653,09 грн до 01 числа щомісяця, наступного за звітним.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати в розмірі 1 480,09 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: м.Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, пов. 4, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 09 вересня 2025 року.

Суддя Р.Г. Могила