Справа № 538/1747/25
Провадження № 2-о/538/51/25

У Х В А Л А
про залишення заяви без руху
16 вересня 2025 року м.Лохвиця
Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області Кунець М.Г., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 про встановлення факту його навчання,
15 вересня 2025 року до Лохвицького районного суду Полтавської області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту його навчання.
Перевіривши зазначену заяву та додані до неї матеріали на відповідність вимогам процесуального закону, суд прийшов до висновку, що вона не відповідає вимогам, передбачених статтями 175, 318 ЦПК України, та підлягає залишенню без руху.
Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 294 ЦПК України).
Згідно з частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.
До вимог статті 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.
Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.
Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року із змінами, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.
У заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.
Тобто, за змістом даної статті суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.
У справах даної категорії, разом із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявником повинно бути визначено коло осіб, які беруть участь у справі, зокрема заінтересовану особу.
ОСОБА_1 не конкретизовано мету встановлення даного факту, не зазначено в реалізації якого права йому відмовлено та яким чином встановлення цього факту, що має юридичне значення, вплине на виникнення, зміну або припинення його особистих чи майнових прав.
Поза тим, заявником не визначено коло осіб, які беруть участь у справі, зокрема заінтересовану особу.
До того ж, заявнику необхідно надати достовірні дані про те, що встановлення факту породжує для нього юридичні наслідки, що не пов`язане із спором про право.
За таких обставин, заяву ОСОБА_1 належить залишити без руху і надати останньому строк для усунення зазначених вище недоліків, що відповідатиме приписам частини першої статті 185 ЦПК України.
У зв`язку з наведеним, означені вище вимоги не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.
Звертається увага заявника і на те, що якісна підготовка справи до розгляду, спрямована в першу чергу на захист інтересів самих учасників справи.
Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258- 261, 294, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя
п о с т а н о в и в:
1. Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту його навчання - залишити без руху.
2. Протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху заявнику необхідно усунути недоліки заяви у спосіб, визначений відповідною ухвалою.
3. Роз`яснити заявнику, що відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України у випадку не усунення недоліків у визначений судом термін, заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.
4.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
5.Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Суддя Мирослава КУНЕЦЬ