ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 669/226/25

Провадження № 22-ц/820/2021/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 10 липня 2025 року (суддя Бараболя Н.С.) за позовом керівника Шепетівської окружної прокуратури Хмельницької області в інтересах держави в особі Білогірської селищної ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок нецільового використання земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року керівник Шепетівської окружної прокуратури Хмельницької області звернувся в суд із позовом в інтересах держави в особі Білогірської селищної ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок нецільового використання земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка, площею 6 га з кадастровим номером :09:012:0150, з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», що розташована за адресою: с.Заріччя, Шепетівського району Хмельницької області (за межами населеного пункту). Дана земельна ділянка використовувалася відповідачем з порушенням норм земельного законодавства, а саме, здійснювалася діяльність пов`язана із порушенням родючого шару ґрунту, утворення штучної водойми, що унеможливлює використання цих земель за їх цільовим призначенням та призвело до виведення частини земельної ділянки за кадастровим номером :09:012:0150, площею 0,5978 га із сільськогосподарського обороту. 18 травня 2023 року Шепетівською окружною прокуратурою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.254 КК України. Згідно інформації ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.12.2024 № 10-0.401-4390/2-24 земельна ділянка з кадастровим номером :09:012:0150 площею 6,00 га, відноситься до земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням 01.03 «Для ведення особистого селянського господарства». 18 квітня 2024 року до державного земельного кадастру внесено зміни до складу угідь за результатами робочого проекту землеустрою щодо рекультивації порушених земель. Поряд із цим, з моменту державної реєстрації земельної ділянки і станом на даний час цільове призначення вказаної земельної ділянки не змінювалось.

Позивач зазначив, що розмір шкоди заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням становить 6248,65 грн., а також розмір шкоди внаслідок псування земель, що відбулося під час провадження діяльності, пов`язаної з порушенням родючого шару ґрунту, яку здійснено з порушенням умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту та за відсутності відповідної документації із землеустрою становить 51771,27 грн.

Ухвалою Білогірського районного суду від 14.05.2024 року справа №669/597/23 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 статті 254 КК України на підставі статті 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, що не є реабілітуючою підставою звільнення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи зазначене, прокурор просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Білогірської селищної ради шкоду, завдану державі внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням в розмірі 6248,65 грн., а також шкоду в розмірі 51771,27 грн., заподіяну внаслідок псування земель, що відбулося під час провадження діяльності, пов`язаної з порушенням родючого шару ґрунту, яку здійснено з порушенням умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 10 липня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області 6248,65 грн. шкоди, завданої внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням та 51771,27 грн. шкоду заподіяну внаслідок псування земель, що відбулося під час провадження діяльності, пов`язаної з порушенням умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту та 3028 грн. судового збору в дохід держави.

Суд керувався тим, що внаслідок використання ОСОБА_1 земельної ділянки не за цільовим призначенням територіальній громаді в особі Ради завдано майнову шкоду у розмірі 58019,92 грн. Факт неправомірного використання ОСОБА_1 земельної ділянки підтверджується наявними у справі доказами, а також ухвалою суду про закриття кримінального провадження і звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав. У зв`язку з цим відшкодування завданих збитків слід покласти на відповідача. Використання земельної ділянки не за цільовим призначенням і невідшкодування у подальшому збитків завдає істотної шкоди місцевому бюджету та підриває матеріальну основу місцевого самоврядування, що у свою чергу негативно впливає на економічну незалежність і безпеку держави. Прокурор правомірно звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави, оскільки Рада як орган місцевого самоврядування не здійснювала належним чином захист цих інтересів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що підставою для звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки за ч.1 ст.254 КК України на підставі ст. 48 КК України, стало те, що станом на 14.05.2024 року склад угідь земельної ділянки з кадастровим номером :09:012:0150 змінено, відповідно до вимог робочого проекту із рекультивації земельної ділянки, змінилася обстановка, внаслідок якої, вказане в обвинувальному акті діяння втратило суспільну небезпечність. Таким чином, ухвалою суду підтверджено відсутність завданої шкоди державі, адже, на момент набуття права власності ОСОБА_1 земельною ділянкою, вона не мала родючого шару ґрунту та уже потребувала рекультивації, тому відповідач не міг заподіяти шкоду внаслідок псування земель, що відбулося під час провадження діяльності, пов`язаної з порушенням умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту. Крім того, ОСОБА_1 використовував та використовує земельну ділянку як земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, отже, шкоди внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням відповідачем не завдано. За результатами рекультивації змінено склад угідь земельної ділянки, земля не вибула із сільськогосподарського обороту. Однак, вказаних обставин встановлених ухвалою суду, під час прийняття судом оскаржуваного рішення враховано не було. Щодо визначення розміру шкоди, вказав, що підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення правопорушення, а саме: акт перевірки або акт, складений за результатами здійснення планового або позапланового заходу державного нагляду (контролю); протокол про адміністративне правопорушення. Однак, матеріали справи таких матеріалів як акт перевірки або акт, складений за результатами здійснення планового або позапланового заходу державного нагляду (контролю), а також протоколу про адміністративне правопорушення не містять. За таких умов, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не мало права на проведення розрахунку розміру шкоди, а отже проведений розрахунок здобутий з порушенням методики його проведення, а отже є неналежним на недопустимим доказом.

У відзиві на апеляційну скаргу заступник керівника Шепетівської окружної прокуратури не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими та такими що не підлягають до задоволення, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що Правилами розроблення робочих проектів землеустрою, затверджених Постановою КМУ від 02.02.2022 за №86 визначено умови віднесення земель до порушених, а саме: земель, порушених під час виконання відкритих гірничих, геологорозвідувальних робіт (п. 18), земель, порушених під час переробки корисних копалин (п. 19), земель, порушених під час підземних гірничих робіт (п. 20), земель, порушених під час будівництва лінійних та інших споруд (п.21), внаслідок дії природних явищ (землетруси, зсуви, карстоутворення, повені тощо) - п. 22. Робочий проект із землеустрою щодо рекультивації порушених земель щодо земельної ділянки :09:012:0150 розроблений 29.07.2022. Станом на вказаний час земельна ділянка відносилась до земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням 01.03 «Для ведення особистого селянського господарства», склад угідь - рілля. З огляду на викладене, а також даних Державного земельного кадастру, правові підстави для проведення рекультивації земельної ділянки :09:012:0150 - відсутні, а діяльність із видобування торфу мала би здійснюватись на землях промисловості, та після оформлення в установленому порядку прав користування надрами і відновлення земель згідно із затвердженим відповідним робочим проектом землеустрою на раніше відпрацьованих площах у встановлені строки (ч.4 ст.66 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-021 від 31.08.2021 року, належить земельна ділянка з кадастровим номером :09:012:0150, площею 6.0000 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: с. Заріччя Шепетівського району Хмельницької області.

21 вересня 2021 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 на замовлення відповідача ОСОБА_1 виготовлено робочий проєкт «Влаштування штучної водойми (ставка) на приватизованій земельній ділянці ОСОБА_1 , кадастровий номер :09:012:0150, площею 6 га, с. Заріччя Шепетівського району Хмельницької області (за межами населеного пункту).

25 січня 2022 року ОСОБА_1 уклав договір підряду з приватним підприємством «Приятель Печериць», предметом якого стало влаштування на земельній ділянці кадастровий номер :09:012:0150, площею 6 га., с. Заріччя Шепетівського району Хмельницької області штучної водойми (ставка) згідно з зазначеним робочим проектом.

В подальшому, на підставі вказаного договору протягом 2022 року та по 30.12.2022 року ПП «Приятель Печериць» із залученням спеціальної техніки в межах земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :09:012:0150 споруджено штучну водойму (ставок) площею 0,5978 га, шляхом зняття верхнього шару ґрунту, який в подальшому вивезено в невідомому напрямку.

Відповідно до інформації ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області від 23.12.2024 №10-22-0.401-439/2-24 згідно даних Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :09:012:0150, відноситься до земель сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням 01.03 для ведення особистого селянського господарства. З моменту державної реєстрації земельної ділянки та по даний час цільове призначення даної земельної ділянки не змінювалося.

Згідно інформації Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області від 18.01.2023 №95 за період з 01.06.2021 року по 12.01.2023 року будь-які заяви чи клопотання щодо земельної ділянки кадастровий номер :09:012:0150, які стосувалися змін цільового призначення чи проведення на ній будь-яких земельних робіт не надходили.

Згідно інформації ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30.03.2023 року №10-22-0.4-1001/2-23 встановлено, використання земельної ділянки кадастровий номер :09:012:0150 (площею 0,5978 га) не за її цільовим призначенням шляхом зняття поверхневого шару ґрунту та видобування корисної копалини, а також її псування, що відбулося під час провадження діяльності, пов`язаної з порушенням родючого шару ґрунту, яку здійснено за відсутності відповідної документації із землеустрою, що крім того, свідчить про виведення зазначеної земельної ділянки з сільськогосподарського обороту. Розмір шкоди заподіяної внаслідок використання земельної ділянки з кадастровим номером :09:012:0150 розташованої на території Білогірської ОТГ Шепетівського району не за цільовим призначенням, порушення режиму, нормативів і правил використання земель становить 6248,65 грн. Розмір шкоди, заподіяної внаслідок псування земель, що відбулося під час провадження діяльності, пов`язаної з порушенням родючого шару ґрунту на земельній ділянці з кадастровим номером :09:012:0150, яку здійснено з порушенням умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту, визначених у документації із землеустрою або за відсутності такої документації (крім випадків, якщо відповідно до закону розроблення документації із землеустрою не вимагається) становить 51771,27 грн.

За фактом використання відповідачем з порушенням норм земельного законодавства в частині використання земельної ділянки з кадастровим номером :09:012:0150, не за цільовим призначенням Сектором дізнання Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області 18.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000038 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України.

Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 14.05.2024 року у справі № 669/597/23 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 254 КК України на підставі статті 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки, що не є реабілітуючої підставою звільнення від кримінальної відповідальності. Судом констатовано, що ОСОБА_1 вперше вчинив кримінальний проступок, інших кримінальних правопорушень не вчиняв, та станом на 14.05.2024 року склад угідь земельної ділянки за кадастровим номером :09:012:0150 змінено.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В силу статті 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісового фонду; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (частина перша статті 19 ЗК України).

Статтею 22 Земельного кодексу України встановлено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі під об`єктами виробництва біометану, які є складовими комплексів з виробництва, переробки та зберігання сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Згідно з пунктом «а» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням.

Із положень пункту «ґ» частини першої статті 211 ЗК України слідує, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням.

Статтею 35 Закону України «Про охорону земель» визначено, що власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності, серед іншого, зобов`язані забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про охорону земель» охорона земель сільськогосподарського призначення забезпечується на основі реалізації комплексу заходів щодо збереження продуктивності сільськогосподарських угідь, підвищення їх екологічної стійкості та родючості ґрунтів, а також обмеження їх вилучення (викупу) для несільськогосподарських потреб. Зміна цільового призначення земель сільськогосподарського призначення допускається лише за умови обґрунтування доцільності такої зміни в порядку, визначеному законом.

В силу статті 56 Закону України «Про охорону земель» юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Відповідно до п.п.34, 41 п.4 Положення «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. № 15 Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань: - обстежує земельні ділянки, яким заподіяна шкода внаслідок їх самовільного зайняття, використання не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання; - розраховує розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, та вживає заходів до її відшкодування щодо земель державної власності сільськогосподарського призначення в установленому законодавством порядку.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.168 Земельного кодексу України ґрунти земельних ділянок є об`єктом особливої охорони. Власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізовує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, крім випадків: а) проведення робіт із буріння та облаштування нафтових і газових свердловин, будівництва, технічного обслуговування, ремонту і реконструкції нафтових і газових свердловин та пов`язаних з їх обслуговуванням об`єктів трубопровідного транспорту, виробничих споруд, під`їзних доріг, ліній електропередачі та зв`язку, підземних кабельних мереж енергозабезпечення; б) проведення робіт, пов`язаних з ліквідацією та запобіганням аварійним ситуаціям на нафтових і газових свердловинах та пов`язаних з їх експлуатацією об`єктах трубопровідного транспорту, виробничих спорудах, під`їзних дорогах, лініях електропередачі та зв`язку, підземних кабельних мережах енергозабезпечення.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із положень частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому на потерпілого покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

Особа має право на відшкодування майнової шкоди, якщо вона зазнала втрат у зв`язку зі знищенням або пошкодженням майна.

Землекористування в Україні здійснюється з дотриманням правового режиму використання земель. У зв`язку з цим, чинне законодавство встановлює поділ земель України на відповідні категорії на основі природних (екологічних) ознак та соціально-економічних і виробничих характеристик використання земель.

Землі сільськогосподарського призначення використовуються для виробництва сільськогосподарської продукції та здійснення сільськогосподарської діяльності. До таких земель належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Власники земельних ділянок, у тому числі земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зобов`язані використовувати їх за цільовим призначенням, тобто для виробництва сільськогосподарської продукції та здійснення сільськогосподарської діяльності. Порушення цього обов`язку тягне за собою негативні наслідки для власників земельних ділянок, у тому числі відшкодування збитків.

Використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення з порушенням земельного законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель сільськогосподарського призначення, що погіршує стан родючості ґрунтів та фактично призводить до знищення сільськогосподарських угідь. Це суперечить державній політиці у сфері охорони земель, а тому держава в особі органу місцевого самоврядування має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок нецільового використання таких земельних ділянок.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Преюдиційні обставини, що установлені вироком суду у кримінальному провадженні, ухвалою суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, постановлено ухвалу або прийнято постанову суду, лише в питанні чи мали місце неправомірні дії та чи вчинені вони цією особою. Ці обставини доказуванню не підлягають. Усі інші обставини повинні бути доведені учасниками справи в загальному порядку (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 серпня 2022 року у справі №346/4425/18).

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 використовував належну йому на праві власності земельну ділянку не за цільовим призначенням, внаслідок чого територіальній громаді в особі Білогірської селищної ради завдано шкоду в розмірі 6248,65 грн. та 51771,27 грн. шкоди заподіяної внаслідок псування земель, що відбулося під час провадження діяльності, пов`язаної з порушенням родючого шару ґрунту, яку здійснено з порушенням умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту.

Зазначені обставини встановлені ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2024 року, ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.254 КК України на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, а також письмовими доказами: протоколом огляду місця події від 02.06.2022 року; протоколом обшуку від 30.12.2022 року; розрахунком розміру шкоди заподіяної внаслідок використання земельної ділянки з кадастровим номером :09:012:0150 розташованої на території Білогірської ОТГ Шепетівського району не за цільовим призначенням, порушення режиму, нормативів і правил використання земель; розрахунком розміру шкоди заподіяної внаслідок псування земель, що відбулося під час провадження діяльності, пов`язаної з порушенням родючого шару ґрунту на земельній ділянці з кадастровим номером :09:012:0150, яку здійснено з порушенням умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту, визначених у документації із землеустрою або за відсутності такої документації.

Отже суд першої інстанції правомірно керувався тим, що відшкодування завданих територіальній громаді збитків слід покласти на ОСОБА_1 .

Доводи апелянта про неналежність та недопустимість доказів наданих на підтвердження розміру заподіяної шкоди не відповідають фактичним обставинам справи та чинним нормам закону.

Розмір завданих збитків визначений відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року №963.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 10 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2025 року.

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк