Єдиний унікальний номер 175/9785/25
провадження 2-о/175/159/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року Дніпровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Васюченка О.Г.,

присяжних: Корси Л.І. та Полив`яної С.В.,

за участю секретаря Кульпіної Л.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Слобожанське цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , Донецька обласна цивільно-військова адміністрація, відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - безвісно відсутнім.

В обґрунтування заяви зазначає, що 18.11.2008 року заявник зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , від шлюбу мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заявник з чоловіком проживали в м. Краматорськ, Донецької області. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_4 , Луганської області 13.03.2018. У Збройних Силах України з 13.03.2018 по 24.02.2022, відповідно інформації з Витягу з наказу від 21.12.2024 N? 366 та копії посвідчення НОМЕР_2 , виданого 08.08.2018. Був прийнятий на військову службу 13.03.2021 до військової частини НОМЕР_1 . Указом президента України N? 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Відповідно до Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України від 19.02.2025 за N? 2639, ОСОБА_2 в період 24.02.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України в районі населеного пункту Волноваха, Донецької області Наказом командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 13.03.2022 N? 52. Згідно Витягу з наказу 18.04.2022 N? 110 сержант ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 , внаслідок прямого попадання ворожого снаряду по позиції «Земля». 13.05.2022 відкрито кримінальне провадження N? 0000075 за ч.1 ст. 115 КК України, у зв?язку з тим, що 23.02.2022 ОСОБА_2 , проходячи службу у в/ч НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , пішов на військову операцію та до цього часу його місце знаходження невідоме, що підтверджується копією Витягу з ЄРДР від 13.05.2022. Відповідно до Сповіщення N? 1308 від 15.01.2025 N? 648 заявника було сповіщено про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавши військовий обов?язок, в бою за Україну, її свободу та незалежність, зник безвісти 24.02.2022, поблизу м. Волноваха, Донецької області. За фактом його зникнення безвісти було ініційоване та проведене службове розслідування, з метою встановлення причин, обставин зникнення безвісти та законної відсутності за місцем проходження служби, встановлення ступеня вини посадових осіб, про що дані факти підтверджуються Актом службового розслідування вх. N? 1049 від 05.04.2025. На підставі Витягу з наказу від 01.01.2025 N? 1 сержант ОСОБА_2 , вважається таким, який з 24.02.2022 знаходиться у розпорядженні командира як безвісти відсутній відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. На підставі Витягу з наказу 05.04.2025 N? 1472 про результати службового розслідування, встановлено, що факт зникнення безвісти за особливих обставин головного сержанта 5 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , сержанта ОСОБА_2 встановлено, та відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» вважати таким, що дійсно стався ІНФОРМАЦІЯ_6 в районі н.п. Богданівка, Волноваського р-ну, Донецької області, в умовах воєнного часу, під час проходження військової служби за контрактом та пов?язаний з виконанням обов?язків військової служби в Збройних Силах України, не пов?язаний з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп?яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Зникнення безвісти за особливих обставин сталося під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки, оборони й територіальної цілісності України. відсічі та стримування збройної агресії з боку збройних сил РФ на території Донецької області. Відомостей про те, що ОСОБА_2 живий та може знаходитись у полоні, по цей час відсутні. Вжиті командуванням військової частини заходи, проведене службове розслідування, звернення до уповноважених державних та правоохоронних органів результату не дають. Метою подачі заяви про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - це звернення в подальшому з рішенням суду до державних органів, підприємств, установ, організацій різних форм власності для отримання матеріальної, гуманітарної допомоги, компенсацій та отримання різних послуг та пільг, на які заявник має право відповідно до чинного законодавства. На підставі цього, заявник вимушений звертатись в суд з заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Заявник до суду надав заяву, в якій свою заяву підтримав, просив задовільнити заяву в повному обсязі, а справу розглядати без його участі.

Заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явилися. В своїй заві просили справу слухати без їх участі.

Інші заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, відповідних заяв та/або клопотань не надавали.

Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності, осіб які беруть участь у розгляді справи, відповідно до ст. 223 ЦПК України.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи, а також надані та добуті докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (стаття 1 Закону України "Про оборону України").

Бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).

Основними видами бойових дій є оборона та наступ.

Під час вирішення цієї справи судом встановлено, що 18 листопада 2008 року заявник ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 .

Від зазначеного шлюбу вказані сторони мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявник з чоловіком ОСОБА_2 проживали в м. Краматорськ, Донецької області.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_4 , Луганської області 13.03.2018. У Збройних Силах України з 13.03.2018 по 24.02.2022, відповідно інформації з Витягу з наказу від 21.12.2024 N? 366 та копії посвідчення НОМЕР_2 , виданого 08.08.2018. Був прийнятий на військову службу 13.03.2021 до військової частини НОМЕР_1 . Указом президента України N? 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Відповідно до Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України від 19.02.2025 за N? 2639, ОСОБА_2 в період 24.02.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України в районі населеного пункту Волноваха, Донецької області Наказом командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 13.03.2022 N? 52.

Згідно Витягу з наказу 18.04.2022 N? 110 сержант ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 , внаслідок прямого попадання ворожого снаряду по позиції «Земля». 13.05.2022 відкрито кримінальне провадження N? 0000075 за ч.1 ст. 115 КК України, у зв?язку з тим, що 23.02.2022 ОСОБА_2 , проходячи службу у в/ч НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , пішов на військову операцію та до цього часу його місце знаходження невідоме, що підтверджується копією Витягу з ЄРДР від 13.05.2022.

Відповідно до Сповіщення N? 1308 від 15.01.2025 N? 648 заявника було сповіщено про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавши військовий обов?язок, в бою за Україну, її свободу та незалежність, зник безвісти 24.02.2022, поблизу м. Волноваха, Донецької області. За фактом його зникнення безвісти було ініційоване та проведене службове розслідування, з метою встановлення причин, обставин зникнення безвісти та законної відсутності за місцем проходження служби, встановлення ступеня вини посадових осіб, про що дані факти підтверджуються Актом службового розслідування вх. N? 1049 від 05.04.2025.

На підставі Витягу з наказу від 01.01.2025 N? 1 сержант ОСОБА_2 , вважається таким, який з 24.02.2022 знаходиться у розпорядженні командира як безвісти відсутній відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. На підставі Витягу з наказу 05.04.2025 N? 1472 про результати службового розслідування, встановлено, що факт зникнення безвісти за особливих обставин головного сержанта 5 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , сержанта ОСОБА_2 встановлено, та відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» вважати таким, що дійсно стався ІНФОРМАЦІЯ_6 в районі н.п. Богданівка, Волноваського р-ну, Донецької області, в умовах воєнного часу, під час проходження військової служби за контрактом та пов?язаний з виконанням обов?язків військової служби в Збройних Силах України, не пов?язаний з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп?яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Зникнення безвісти за особливих обставин сталося під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки, оборони й територіальної цілісності України. відсічі та стримування збройної агресії з боку збройних сил РФ на території Донецької області. Відомостей про те, що ОСОБА_2 живий та може знаходитись у полоні, по цей час відсутні.

Вжиті командуванням військової частини заходи, проведене службове розслідування, звернення до уповноважених державних та правоохоронних органів результату не дають.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Безвісна відсутність, - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі № 317/3139/15-ц).

При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України.

Відповідно до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Заявником надано суду належні та допустимі докази того, що починаючи з 24.02.2022 року, як за місцем проходження військової служби, так і в будь-яких інших місцях відсутні будь-які відомості про місцезнаходження ОСОБА_2 , який безвісно зник при обставинах, що загрожували йому смертю, і всі заходи, які вживались для його розшуку, виявились безрезультатними.

Крім того, заявником вказано легітимну мету встановлення даного факту, це звернення в подальшому з рішенням суду до державних органів, підприємств, установ, організацій різних форм власності для отримання матеріальної, гуманітарної допомоги, компенсацій та отримання різних послуг та пільг, на які заявник має право відповідно до чинного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оцінюючи належність, допустимість, достатність та взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

З урахуванням викладених обставин, за наявності обґрунтованих даних про те, що заявнику та іншим заінтересованим особам нічого не відомо про місце перебування ОСОБА_2 , а вжиті заходи для встановлення його місця перебування не дали результатів, з огляду на обставини, які зумовили звернення заявника до суду із даною заявою, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заяви та наявність підстав для визнання ОСОБА_2 , безвісно відсутнім, оскільки факт його відсутності за місцем проходження військової служби, за місцем свого постійно перебування та проживання підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються.

Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1-13, 17, 18, 76-82, 89, 133, 141, 242, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 305 - 308, 354 ЦПК України, ст. 43, 44 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , Донецька обласна цивільно-військова адміністрація, відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , громадянина України, уродженця м. Хорол, Полтавської області, головного сержанта 5 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 - безвісно відсутнім з 24.02.2022 по теперішній час.

Роз`яснити, що у разі появи фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або одержання відомостей про місцеперебування цієї особи, особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою може бути подано заяву до суду за місцеперебуванням особи або до суду, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, про скасування рішення про визнання особи безвісно відсутньою в порядку, передбаченому ст. 309 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 22 вересня 2025 року.

Суддя О.Г. Васюченко

Присяжні Л.І. Корса

С.В. Полив`яна