УХВАЛА

17 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 465/7314/24

провадження № 61-991св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про заміну адвоката у справі за заявою завідувача відділення Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про госпіталізацію та лікування громадянина ОСОБА_1 в примусовому порядку в умовах психіатричного стаціонару,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року в.о. завідувача 03 відділення Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» Данилишин М.І. звернулася до суду з заявою про госпіталізацію та лікування громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в примусовому порядку в умовах психіатричного стаціонару.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2024 року заяву завідувача відділення Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» - Данилишин М. І. про госпіталізацію та лікування громадянина ОСОБА_1 в примусовому порядку в умовах психіатричного стаціонару задоволено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року за наслідками розгляду апеляційної скарги першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2024 року залишено без змін.

22 січня 2025 року Львівська обласна прокуратура звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 (провадження № 14-9свц18), у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі 206/408/23 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

31 березня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким поновити його права у спосіб відшкодування заподіяної йому шкоди довготривалим порушенням його прав.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07, у постановах Верховного Суду від 09 травня 2024 року у справі № 206/3939/23, від 25 квітня 2024 року у справі № 554/9039/22, від 31 січня 2024 року у справі 206/408/23 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Ухвалами Верховного Суду від 06 березня 2025 року та 12 червня 2025 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Франківського районного суду м. Львова цивільну справу № 465/7314/24 за заявою завідувача відділення Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про госпіталізацію та лікування громадянина ОСОБА_1 в примусовому порядку в умовах психіатричного стаціонару.

У квітні 2025 року матеріали справи № 465/7314/24 надійшли до Верховного Суду.

У вересні 2025 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якому він просить залучити до участі у справі іншого адвоката відповідно до положень частини п`ятої статті 293 ЦПК України.

Зазначене клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У випадках, встановлених пунктами 1, 9 і 10 частини другої цієї статті, розгляд справ проводиться судом за обов`язковою участю адвоката особи, стосовно якої розглядається справа. У разі якщо особа не залучила адвоката, суд залучає його через орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правничої допомоги. Рішення суду про доручення призначити адвоката негайно, але не пізніше двох робочих днів, надсилається відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правничої допомоги, для виконання (частина п`ята статті 293 ЦПК України).

Вказана процесуальна норма розмішена у Главі 1 Розділу ІV «Окреме провадження».

Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами Глави 2 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України «Касаційне провадження».

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За правилами статті 400 цього Кодексу під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішення питання про забезпечення сторони адвокатом, уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, правилами зазначеної Глави ЦПК України не передбачене та до компетенції Верховного Суду не відноситься.

Отже, відповідно до визначених процесуальним законом повноважень та функцій Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість вирішення питання про забезпечення сторони адвокатом на цій стадії розгляду справи за поданим нею клопотанням.

Ураховуючи наведене, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про заміну адвоката необхідно відмовити.

Керуючись статтею 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про заміну адвоката відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов