Справа №1412/5672/12
Провадження №6/487/177/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Кузьменко В.В., за участю секретаря судового засідання Спицької Н.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент»,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» звернулось до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа по справі №1412/5672/12 виданого Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення заборгованості та просить поновити пропущений строк для пред`явлення його до виконання.

Представник ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» у заяві просив розглянути справу без його участі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах цивільної справи 1412/5672/12 та подану заяву, суд прийшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.10.2012 року справа № 1412/5672/12 позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення заборгованості за договором кредиту з ОСОБА_1 , задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» кредитну заборгованість у розмірі 30 630, 34 грн. та судовий збір 306,34 грн.

Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчі листи у справі №1412/5672/12.

Відкрито виконавче провадження №52451461 з примусового виконання виконавчого листа №2/1412/3991/2012 виданого Заводським районним судом м. Миколаєва.

Як вбачається з копії відповіді Заводського ВДВС м. Миколаєва від 24.02.2025 за вих. №18063/20.11-34/4 на запит представника заявника, у відділі на виконанні перебувало ВП №52451461 з примусового виконання виконавчого листа №2/1412/3991/2012 та 21.04.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Надати копії постанови не виявилось можливим, оскільки виконавче провадження знищено, у зв`язку із закінченням терміну його зберігання.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.08.2023 року по справі № 1412/5672/12 замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ".

Вирішуючи питання обґрунтованості наведених заявником підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа з видачею дубліката виконавчого документу в їх взаємозв`язку та відповідності таких обґрунтувань вимогам процесуального закону, слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дублікату виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. (Постанова Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дублікату виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

До заяви про видачу дублікату виконавчого листа мають бути додані: довідка стягувача, державного виконавця чи органу зв`язку про втрату виконавчого листа; при втраті виконавчого листа стягувачем довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що виконавчий лист втрачено і до виконання не пред`явлено.

У постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що виходячи з положень частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», частини першої статті 433 ЦПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України у разі, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви. Тобто, право на отримання стягувачем дубліката виконавчого листа з втратою його оригіналу, а також незавершеним строком для пред`явлення його до виконання, що є запобіжником від подвійного стягнення боргу.

За таких обставин, першочерговим є вирішення судом питання стосовно наявності поважних підстав пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа. (Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, строк переривається у випадку пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання. Строк повторного пред`явлення виконавчого листа у справі №2/1412/3991/12 розпочався 22.04.2017 з наступного дня після винесення державним виконавцем Заводського ВДВС у ВП №52451461 постанови від 21.04.2017 про повернення виконавчого документу стягувачу на підстави п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», і закінчився 22.04.2020 року. Так, пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлено у разі пропуску цього строку тільки з причин, визнаних судом поважними.

Щодо поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, представник заявника посилається лише на те, що оригінал виконавчого листа не був отриманий ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» від попереднього кредитора та вважає, що його було втрачено при пересилці Заводським ВДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса).

Відповідно до наявної в матеріалах справи інформації з АСВП вбачається відсутність, станом на 24.02.2025 на виконанні виконавчих документів по справі 2/14123991/2012 про стягнення коштів з ОСОБА_1 .

Тобто, після повернення виконавчого листа стягувачеві, протягом встановленого законом строку не вживали жодних дій для повторного пред`явлення цих виконавчих листів до виконання, будь-яких доказів звернення первісним кредитором до державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження в матеріалах справи не міститься.

Станом на 30.09.2020 дату на набуття заявником ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» права вимоги до ОСОБА_1 про стягнення коштів закінчився трирічний строк пред`явлення виконавчих документів до виконання, встановлений Законом України «Про виконавче провадження».

Тобто, заявник в розумні строки, враховуючи, що договір відступлення прав вимог укладений 30.09.2020, мав би з`ясувати обставини щодо даної справи з відкритих джерел, зокрема з Єдиного державного реєстру судових рішень, Автоматизованої системи виконавчого провадження, проте з заявами про заміну сторони та видачу дубліката і поновлення строку на його пред`явлення до виконання звернувся лише в 2025 році.

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Нормою ч. 2 ст. 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Разом з тим, суд зауважує, що поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.

Таким чином, обставини вказані стягувачем в заяві не свідчать про наявність виключних непереборних обставин, які не залежали від волі стягувача, а тому, у суду відсутні підстави вважати, що строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання пропущений з поважних причин.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 р., яка набрала чинності для України з 11.09.1997 р. та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п.53 рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.2015 у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).

Виходячи з норм чинного законодавства, саме на заявника покладається обов`язок доведення поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки заявник не довів належними та допустимими доказами (статті 76-81 ЦПК) поважний характер причин пропуску строку, суд не вбачає підстав для поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_1 за судовим рішенням від 09.10.2012 року.

Враховуючи, що дублікат виконавчого листа, як зазначалось вище, видається лише в межах строку для пред`явленні виконавчого листа до виконання (первісного або поновленого), то відмова у поновленні строку є підставою для відмови у видачі дублікату виконавчого листа.

Оскільки, як зазначалось вище, стягувач протягом тривалого часу не вжив жодних заходів щодо виконання судового рішення без будь-яких причин, то поновлення цього права не може вважатись пропорційним меті встановлення процесуальних строків правової визначеності для інших учасників цивільних правовідносин.

З урахуванням вищевикладеного, у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання слід відмовити.

Керуючись ст. 259, 260, 261, 268, 353, 354, 442 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Суддя: В.В.Кузьменко