"18" вересня 2025 р.
Справа № 642/4268/25
Провадження № 2/642/1504/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року Холодногірський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Бородіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Брус М.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Холодногірського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (розпискою).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.03.2023 року між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено договір позики грошових коштів, який оформлено власноруч написаною розпискою, відповідно до умов якого позичальник отримала у борг грошові кошти в сумі 50000,00 доларів США, які зобов?язалася повернути в строк до 01.06.2025 року.

Станом на 01.06.2025 року, та на час подання цього позову до суду відповідачем позика не повернута.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з останньої на його користь суму боргу у розмірі 50000,00 доларів США, та судові витрати.

Ухвалою судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 24.07.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче судове засідання.

Позивач та його представник подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до початку підготовчого судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що згідно розписки відповідач ОСОБА_2 15 березня 2022 року отримала в борг у позивача ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США, які зобов`язалася повернути згідно складеної розписки до 01.06.2025 року.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. ст.1046,1047 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

На час звернення до суду та розгляду справи у суді оригінал розписки про надання ОСОБА_2 коштів перебуває у позивача ОСОБА_1 , та був наданий суду і досліджений у судовому засіданні.

Наявність оригіналу боргової розписки у позикодавця свідчить про невиконання умов договору позики.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України 18.01.2017 р. у справі №6-2789цс16 .

Цивільний кодекс України не встановлює обмежень щодо використання розписки в цивільних відносинах, передбачаючи лише випадки, коли розписці надається право підтверджувальне значення в окремих видах цивільних відносин. У разі якщо складається боргова розписка, це є доказом факту отримання грошових коштів, а тому аргументація, що договір позики не є укладеним через відсутність факту передання грошових коштів за умови недоведеності протилежного, не відповідає нормам законодавства України. В цивільному праві при аналізі правової природи розписки у позикових відносинах йдеться про те, що розписка є замінником письмової форми правочину, яка свідчить про додержання вимоги закону про письмову форму правочину.

Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає про отримання коштів, скріплює її своїм підписом, така розписка свідчить про реальний характер договору позики. У назві боргової розписки не обов`язково зазначати слово «позика», адже ключовим є зміст цього документа. Отже, письмове застереження, міститься в тексті договору, про завершену дію передання коштів позичальнику не тільки засвідчує факт такого передання, а і є моментом виникнення зобов`язання за реальним договором позики. Розписка є підтвердженням укладення договору позики, якщо засвідчує факт отримання позики у борг і містить умови щодо її повернення.

Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах висловлений Верховним Судом у постанові від 08 квітня 2021 року у справі № 500/1755/17.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених обставин робити відповідні правові висновки.

Такий же висновок зроблено Верховним судом України 18.09.2013 р. у справі № 6-63цс13 , від 11.11.2015 р. у справі № 6-1967цс15 та 12.04.2017 р. у справі № 6-487цс17 .

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (ч. 2 ст. 524 ЦК України). Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України).

Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань, зокрема позики, виражених через іноземну валюту, не суперечить законодавству України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику (ч.1 ст. 1046, ч.1ст. 1049 ЦК України), що також не суперечить висновкам ВП ВС, викладеним у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16.

Складена відповідачем розписка підтверджує факт укладення між нею та позивачем договору позики, оскільки у ній зазначено факт отримання відповідачем від позивача коштів у позику. Розписка підписана відповідачем ОСОБА_2 , що остання визнає. Крім того, відповідач визнає розмір заборгованості, пред`явлений позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).

Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

Суд враховує вимоги статті 200 ЦПК України, відповідно до якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи наявність письмової заяви про визнання позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті у підготовчому судовому засіданні.

Отже, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 взявши на себе зобов`язання по поверненню коштів, допустила неналежне його виконання.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач не виконала своїх зобов`язань за договором позики, що оформлений розпискою, щодо повернення позивачеві суми позики, беручи до уваги факт визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підляають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на вищевказані положення Закону, суд доходить до висновку, що позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто 6056 грн. (12112 грн. х 50 %), а інші 50 відсотків сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-78, 81-82, 141, 142, 200, 206, 259, 261, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (і. н. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( і.н. НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики (розпискою) від 15.03.2022 року в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (і. н. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( і.н. НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області повернути з Державного бюджету України позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( і.н. НОМЕР_2 ) 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн. судового збору, тобто 50 % відсотків від сплаченого судового збору згідно квитанції АТ «ТАСКОМБАНК» від 22.07.2025 код квитанції 1120-6688-6494-9501.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.09.2025 року.

Суддя О.В. Бородіна