БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/714/25
Провадження № 2/730/350/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2025 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ріхтера В.В.,

з участю секретаря судового засідання Магомедової О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Коваленко М.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Новобасанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Коваленко М.В. звернулась до суду з даним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 протягом півроку проживали разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_4 . Проте із часу народження спільної дитини відносини у сторін не склалися і вже через півтора місяці після народження дитини позивач із дитиною почали проживати окремо від ОСОБА_3 відповідач не приїжджав у пологовий будинок при народженні спільної дитини та не забирав позивача і дитину із пологового будинку. Також, витрати за пологи повністю здійснювали батьки ОСОБА_1 . Така поведінка ОСОБА_3 стала незрозуміла позивачу, але після спільного проживання протягом півтора місяці після народження дитини виявилося, що відповідач не бажає створювати сім`ю, виховувати разом дитину і забезпечувати її. Під час спільного проживання після народження дитини ОСОБА_3 не проявляв інтересу до дитини, не тримав її на руках, не вкладав спати, не допомагав у здійсненні гігієнічного догляду за дитиною. Він міг прийти додому у сталі алкогольного сп`яніння і постійно спати. Позивачці було тяжко самій із немовлям, тому вона приїхала до своїх батьків у с. Нова Басань Ніжинського району Чернігівської області, де проживає й дотепер. Із цього часу відповідач не цікавиться життям та здоров`ям сина, не забезпечує всім необхідним новонароджену дитину, не надавав будь-які кошти на дитяче харчування. Протягом півроку після народження дитини ОСОБА_3 міг писати ОСОБА_1 якісь незрозумілі повідомлення, погрози та інше, але зміст таких повідомлень не зводився до того, щоб дізнатися про сина. Перед хрещенням дитини позивачка написала повідомлення відповідачу, повідомила дату, місце та час хрещення і запропонувала за бажанням бути присутнім на цій події. Проте ОСОБА_3 повідомлення проігнорував, на хрещенні сина не був. Також він без будь-яких вагомих на те причин не був присутнім на святкуванні першого року народження дитини. Протягом року відповідач жодним чином не цікавився, як зростає його син, чи потребує якоїсь допомоги, чи забезпечений всім необхідним для свого розвитку. Тобто, ОСОБА_3 свідомо відмовляється приймати участь у вихованні дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку сина до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не займається розвитком дитини від самого її народження. нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками негативно впливає на психологічний розвиток дитини як складову виховання та створення понять «батько», «сім`я». Від народження ОСОБА_5 зростає в оточенні своїх мами та бабусі (матері позивача), які проживають в одному будинку та разом виховують і забезпечують дитину. ОСОБА_5 не знає поняття «батько», адже відповідач жодного разу не приїжджав до сина із моменту його народження, не намагався створити зустріч із дитиною, не цікавиться його життям, не займається його розвитком. При цьому, позивач повністю віддає дитині свою любов та турботу, забезпечує сина усім необхідним, аби дитина зростала у належних умовах та мала все необхідне для свого розвитку та життя. Наразі ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Їй на праві власності належить квартира у м. Бровари Київської області, яку вона здає в оренду та отримує від цього дохід. У будинку, де проживають позивач із сином та бабусею, створені всі належні умови для зростання і розвитку дитини, син забезпечений всіма необхідними речами, одягом, продуктами харчування, іграшками, засобами особистої гігієни. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків, у тому числі щодо утримання дитини, ОСОБА_1 вимушена була звернутися до суду для ухвалення рішення про стягнення аліментів. За наслідками такого звернення 01 лютого 2024 року Броварський міськрайонний суд Київської області видав судовий наказ про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03 січня 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття. Вищевказаний судовий наказ позивачка пред`явила до Борзнянського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для примусового виконання. Наразі борг зі сплати аліментів у ОСОБА_3 відсутній, оскільки відповідач офіційно працює у ТОВ «Епіцентр К», регулярно отримує заробітну плату, із якої здійснюється автоматичне відрахування аліментів. Проте з моменту стягнення аліментів відповідач неодноразово писав повідомлення та телефонував позивачу з погрозами, вимагав відмовитися від аліментів, просив «зникнути із його життя», залишити його у спокої. У свою чергу, ОСОБА_1 неодноразово зверталася до ОСОБА_3 із проханням надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини, проте він відмовлявся, мотивуючи це так: «тобі треба - ти й вирішуй», «я зайнятий на роботі, мені нема коли». До цього часу дитина не має зареєстрованого місця проживання, адже відповідач не бажає з`явитися до органу реєстрації або ж надати нотаріально засвідчену заяву щодо реєстрації місця проживання дитини. Крім того, відповідач взагалі не виявляє бажання бачити і знати свою дитину, виховувати сина та брати участь у його утриманні та забезпеченні. Зазначені обставини підтверджуються заявою ОСОБА_3 від 08 січня 2025, яка посвідчена приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Авраменко Н.А. Також своє небажання приймати участь у вихованні та утриманні сина, спілкуватися з дитиною та бути батьком дитині відповідач висловив у телефонній розмові на засіданні комісії під час розгляду заяви ОСОБА_1 щодо надання висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав. За наслідками розгляду заяви позивача про надання висновку щодо доцільності/недоцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав третьою особою надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Третя особа: орган опіки та піклування Новобасанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в судове засідання представника не направила, із заявами, у тому числі про відкладення розгляду справи, до суду не зверталась.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву суду не подав. Із заявами, в тому числі про відкладення розгляду справи, не звертався. Про день та час розгляду справи відповідач неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Статтею 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

У відповідності до ч. 1-5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної, загальної, середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а тому, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, і тільки потім права батьків.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як установлено судом, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьком дитини є ОСОБА_3 (відповідач у справі), який зареєстрований у АДРЕСА_1 . Матір`ю дитини є ОСОБА_1 (позивач у справі).

Згідно судового наказу від 01 лютого 2024, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області, стягнуто із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання заяви, тобто з 03 січня 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно постанови заступника начальника відділу Борзнянського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.02.2024 відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 361/36/24, виданого 08.02.2024 Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 .

Згідно постанови заступника начальника відділу Борзнянського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.02.2024 звернено стягнення на заробітну плату боржника.

08.01.2025 приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Авраменко Н.А. засвідчив заяву ОСОБА_3 про надання добровільної згоди на позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що він свідомо не приймає участь у вихованні дитини, не спілкується з дитиною через відсутність наміру та бажання, та фактично догляд за дитиною здійснює його мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відпоідно до акту обстеження умов проживання від 10.02.2025, складеного начальником ССД Зубець М.А., поліцейським офіцером громади ОСОБА_6 , у будинку є водо-, газо- та електропостачання. Будинок складається з коридору, кухні, вітальні, спальні, дитячої кімнати. У наявності гарні меблі, побутова техніка. У будинку тепло, затишно, є дитяче ліжечко, коляска, постільна білизна, достатньо одягу, взуття, іграшок для дитини. У будинку проживають 3 особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 із сином проживає у будинку своєї матері, бабуся допомагає доглядати малолітнього ОСОБА_5 . Створені умови для проживання та розвитку дитини.

Згідно висновку від 20.02.2025 орган опіки та піклування виконавчого комітету Новобасанської сільської ради не заперечує щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як убачається з даного висновку, в ході розгляду питання було з`ясовано, що ОСОБА_3 свідомо ухиляється від участі у вихованні дитини, жодних перешкод з боку матері у спілкуванні дитини та відповідача не встановлено.

Отже, дослідженими в судовому засіданні доказами у повному обсязі підтверджено, що ОСОБА_3 не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина ОСОБА_5 , його виховання, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу.

Вищезазначені обставини вказують на свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.

Визначаючи найкращі інтереси дитини щодо збереження її зв`язків із сім`єю, та чи є ця сім`я придатною та благополучною, суд ураховує, що у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, яким, наразі, є перебування її разом з мамою, оскільки батько байдуже до неї ставиться.

При цьому суд бере до уваги, що така поведінка батька є умисною та свідомою, оскільки він жодного разу від народження свого сина не виявив бажання його побачити.

Так, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому, має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дочкою та позивачем, доведено, що поведінка відповідача відносно неповнолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

У цій справі, ОСОБА_3 , хоча й сплачує аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , однак взагалі не виявляє своєї зацікавленості у спілкуванні із дитиною та бажанні брати участь у її вихованні та утриманні, оскільки не цікавиться її життям та розвитком, не піклується про фізичний, духовий і моральний розвиток.

Звертає увагу суд й на те, що за досить тривалий час розгляду справи у суді відповідач, знаючи про ініційований судовий розгляд, жодного разу до суду не з`явився, з жодними заявами до суду не звертався.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 141 ч. 1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 143, 150, 164-166, 171, 180-184, 191 СК України, ст.ст. 2, 3, 19, 23, 76-89, 141, 206, 258-268 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , позбавити батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1221,20 гривень в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН - НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_2 ).

Третя особа: орган опіки та піклування Новобасанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 49, с. Нова Басань Ніжинського району Чернігівської області, ).

Суддя Ріхтер В.В.