Справа № 569/9468/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання правочину укладеного на підставі публічного договору, стягнення сплачених коштів,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд Рівненської області з позовом до ФОП ОСОБА_2 про розірвання правочину укладеного на підставі публічного договору, стягнення сплачених коштів, стягнення моральної шкоди звернулась ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги повністю підтримала, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та розірвати правочин між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , укладений на підставі публічного договору (договору публічної оферти) про надання послуг із вивчення іноземної мови та стягнути грошові кошти в розмірі 8030,00 грн. сплачені за авторський курс « Стандарт » онлайн-академії «ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

В судове засідання відповідачка не з`явилась, однак подала до суду письмовий відзив на позов у якому просила суд у задоволенні позовних вимог позивачці відмовити у повному обсязі.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Судом встановлено, що між сторонами по справі - ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було укладено публічний договір (договір публічної оферти) - (надалі до по тексту - публічний договір) про надання послуг із вивчення іноземної мови, за яким відповідач надаватиме позивачу послуги із вивчення іноземною мови (згідно авторського курсу у тарифі «СТАНДАРТ» тривалістю 14 тижнів 45 занять. Вартість надання послуг визначена у розмірі 8030,00 грн.).

Відповідно до вступної частини публічного договору, фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка діє на підставі запису в ЄДРЮОФОП: 000752308 (виконавець) з однієї сторони, пропонує укласти цей договір із зацікавленою особою (споживач), далі разом по тексту - сторони, а кожна окремо - сторона, на надання комплексу послуг, пов`язаних з вивченням іноземної мови, у межах розроблених виконавцем пакетів послуг з використання цифрового контенту (послуги), а споживач - прийняти і оплатити послуги на умовах, визначених в цій оферті.

Інформація щодо переліку послуг, їх вартості, розміщена на Веб-сайті виконавця та Instagram:ІНФОРМАЦІЯ_5 і є невідємною частиною цього договору. Виконавець надає онлайн послуги із вивчення англійської мови за авторською методикою, що передбачає структурований, систематизований підхід в залежності від рівня володіння мовою, а також послуги з використання цифрового контекту.

Відповідно до п.2.4. публічного договору послуги надаються українською мовою відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної.

Пунктами 2.5. - 2.6. публічного договору передбачено умови та форми надання послуг, а пунктами 3.1. - 3.6. порядок укладення договору.

Відповідно до розділу 4 публічного договору обумовлено характеристику наданих послуг.

Відповідно до п.5.1. публічного договору виконавець зобов`язується: надавати споживачеві придатні до використання послуги в обсязі, згідно обраного споживачем пакету;своєчасно, згідно з розкладом та програмою проводити заняття із споживачем; п.5.2. визначено права виконавця.

Відповідно до п.5.3. публічного договору споживач та/або учень зобов`язується: до укладення договору ознайомитися зі змістом та умовами договору, вартістю послуг розміщеними на веб-сайті виконавця; у повному обсязі й у терміни, визначені договором, вносити плату за послуги що надаються; п.5.4. визначено права споживача та/або учня.

Відповідно до п.6.1. публічного договору вартість послуг визначається та застосовується відповідно до обраного споживачем пакету послуг, яка вказується на Веб-сайті та (або) соцмережах чи рекламних матеріалах.

Відповідно до п.6.5. публічного договору датою оплати послуг споживачем вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок виконавця.

Відповідно до п.6.9. публічного договору повернення сплачених коштів здійснюється на вимогу споживача впродовж 1 тижня з моменту оплати пакету послуг, але не пізніше, ніж за 1 тиждень до старту потоку. Вимога споживача про повернення коштів оформлюється письмовою заявою, із зазначенням причини відмови та направленням підписаного / відсканованого примірника заяви на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_6 впродовж 1 тижня з моменту оплати пакету послуг, але не пізніше, ніж за 1 тиждень до старту потоку. Повернення коштів буде здійснено протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня поданого та зареєстрованого звернення споживача.

Відповідно до п.6.10 публічного договору повернення коштів, передбачених умовами договору, відбувається лише за умови наявності підписаної/від сканованої письмової заяви, документального підтвердження настання причин відмови, оригіналу квитанції про сплату послуг, паспорту та РНОКПП споживача. В усіх інших випадках сплачені кошти споживачу не повертаються.

Відповідно до п.7.1. публічного договору договір набуває чинності з моменту опублікування на веб-сайті виконавця, вступає в силу з моменту прийняття споживачем пропозиції укласти договір.

Відповідно до п.7.5. публічного договору цей договір може бути розірваний достроково за ініціативою споживача з дотриманням умов, вказаних в підпунктах 6.9. та 6.10 цього договору.

Відповідно до п.7.6. публічного договору договір може бути розірваний споживачем в односторонньому порядку у разі невідповідності отриманого в межах договору контенту, визначеним в договорі та додатку №1 до нього, характеристикам.

Відповідно д п.9.1. публічного договору кожна із сторін несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором, передбачену договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п.11.1 публічного договору цей договір є договором публічної оферти в розумінні ст.633 та 641 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.11.2. публічного договору цей договір публічно доводиться до відома усіх споживачів, шляхом його розміщення (оприлюднення) на Веб-сайті виконавця.

Тобто, між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (виконавець) та ОСОБА_1 (споживачем) було укладено публічний договір про надання послуг із вивчення іноземної мови, за яким відповідач надаватиме позивачу послуги із вивчення іноземною мови згідно авторського курсу у тарифі «СТАНДАРТ» тривалістю 14 тижнів 45 занять. Вартість надання послуг визначена у розмірі 8030,00 грн.

Згідно оплата на послугу із вивчення іноземної мови позивачкою було внесена 02 квітня 2025 року у розмірі 8030,0 грн., що підтверджується дослідженим в судовому засіданні скріншотом оплати, та відповідно що в подальшому в свою чергу слугувало укладення між сторонами вищезазначеного публічного договору.

З досліджених в судовому засіданні та долучених до позовної заяви роздруківок листування у мессенджері ОСОБА_1 із особою, яка діє в інтересах відповідача (менеджер), вбачається, що позивачка звернулась з питанням про вивчення англійської мови для підготовки до вступного іспиту з англійської мови на магістратуру у липні місяці; менеджер запропонувала пройти навчання на авторському курсі ОСОБА_2 у тарифі Стандарт, зокрема тривалість курсу, кількість занять, вартість їх проведення. Після проведення оплати, 09 квітня 2025 року менеджером було представлено позивачці курс з англійської мови та викладено які заняття (практикуми) відбуватимуться.

Після отримання доступу до начального контенту та ознайомлення з планом курсу позивачка виявила, що надана послуга не відповідає її заявленим очікуванням та потребам, оскільки курс містить елементарні теми, що характерні для рівня А0 (шкільна лексика, алфавіт), у той час, як вона вказувала на потребу в підготовці до вступного іспиту на магістратуру, а саме здачу екзамену з англійської мови.

Тому не скориставшись послугою, не проходженням жодного заняття, позивачка в той же день 09 квітня 2025 року повідомила про невідповідність змісту курсу в месенджері, а 11 квітня 2025 року вона подала письмову претензію про повернення коштів.

Однак, в подальшому в процесі спілкування, між нею та адміністрацією школи не було вирішено дане питання, а саме кошти у добровільному порядку їх повернуто не було, що слугувало зверненню до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до абз. 2 п.10 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Відповідно до ч.2 ст.633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Саме такий публічний договір - розміщено на сайті відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» Споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», укладення договору на відстані відбувається за допомогою засобів дистанційного зв`язку: телекомунікаційних мереж, поштового зв`язку, телебачення, інформаційних мереж, зокрема Інтернет (статті 1, 13 цього Закону).

Відповідно до частин першої-третьої статті 13 Закону України "Про захист прав споживачів" положення цієї статті не застосовуються до договорів, укладених на відстані, які стосуються: 1) правочинів з нерухомим майном, крім оренди такого майна; 2) правочинів з цінними паперами; 3) фінансових послуг; 4) продажу товарів торговельними автоматами; 5) телекомунікаційних послуг; 6) правочинів, здійснених на аукціоні, якщо участь у ньому можлива і без використання засобів дистанційного зв`язку. Перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про: 1) найменування продавця (виконавця), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії; 2) основні характеристики продукції; 3) ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати; 4) гарантійні зобов`язання та інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом продукції; 5) інші умови поставки або виконання договору; 6) мінімальну тривалість договору, якщо він передбачає періодичні поставки продукції або послуг; 7) вартість телекомунікаційних послуг, якщо вона відрізняється від граничного тарифу; 8) період прийняття пропозицій; 9) порядок розірвання договору. У разі ненадання такої інформації суб`єкт господарювання несе відповідальність згідно із статтями 15 і 23 цього Закону. Факт надання інформації відповідно до вимог частини другої цієї статті повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Інформація, підтверджена таким чином, не може бути змінена продавцем (виконавцем) в односторонньому порядку. Підтвердження інформації не вимагається, якщо послуга надається засобами дистанційного зв`язку і оплачується через оператора телекомунікаційних послуг.

Частиною 4 ст.13 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару.

Якщо відповідно до абзацу другого частини третьої цієї статті підтвердження інформації не вимагається, споживач може розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення.

Відповідно до ч.4 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору.

Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей.

За частиною третьою статті 18 Закону № 1023-XII несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (пункти 2,3); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункт 4).

Як зазначено вище, ч.2 ст.627 ЦК України передбачає, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Таким чином, будь-які умови договору, що обмежують права покупця - фізичної особи порівняно з правами, встановленими, зокрема Законом України "Про захист прав споживачів", є нікчемними. Зазначене стосується і обмеження права споживача на розірвання укладеного на відстані договору шляхом повідомлення продавця про це протягом 14 днів з моменту його укладення.

Як встановлено під час судового розгляду, позивачка 09 квітня 2025 року за допомогою мессенджера звернулась до особи, яка діяла в інтересах відповідача (особи, яка повідомляла істотні умови договору, надавала реквізити для оплати послуг - менеджер) повідомила про те, що надана послуга не відповідає її заявленим очікуванням та потребам, які вона попередньо озвучила менеджеру під час переписки до оплати, а саме: курс містить елементарні теми, що характерні для рівня А0 (шкільна лексика, алфавіт) у той час, коли вона прямо вказувала на потребу в підготовці до вступного іспиту на магістратуру з англійської мови. В подальшому, в процесі спілкування, після вимоги позивачки повернути сплачені кошти, їй надійшла пропозиція змінити її рівень. Однак, остання відмовилась від подальшої взаємодії. 11 квітня 2025 року позивачка надіслала претензію з вимогою розірвати договір та повернути сплачені грошові кошти.

Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні скріншоти листування у месенджері між позивачкою та особою, яка діяла в інтересах відповідачки. Із вказаного листування вбачається, що позивач неодноразово висловлювала вимогу розірвати договір, однак їй було повідомлено, що умовами публічної угоди не передбачає повернення коштів. Особа, яка діяла в інтересах відповідача, вказала, що згідно договору публічної оферти - повернення сплачених коштів здійснюється на вимогу споживача впродовж 1 тижня з моменту оплати пакету послуг, але не пізніше ніж за 1 тиждень до старту потоку. Стартом потоку вважається видача доступів до платформи. Також, оскільки зі свого боку виконується 100% зобов`язань, тому підстав повернення коштів немає.

Тобто, позивач висловила свої вимоги, представнику відповідача, яка повідомляла про істотні умови договору та супроводжувала в процесі його укладення. Інших контактів для пред`явлення вимоги щодо розірвання договору позивачу надано не було.

Суд враховує, що текст наявної в загальному доступі (на веб-сайті відповідача) публічної угоди (оферти) містить лише загальні положення щодо виконавця, порядку укладення угоди, порядку надання та отримання послуг, термінів і обсягу надання послуг, прав та обов`язків сторін, порядку відмови від послуг.

При цьому, вказана публічна угода не містить положень щодо права споживача (замовника) розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення, що суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів».

Також, нормами Закону України «Про захист прав споживачів» не передбачено обов`язку споживача повідомляти виконавця про намір розірвати договір виключно у письмовій формі за допомогою засобів поштового зв`язку або на адресу електронної пошти.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивачки знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачкою, а тому вони підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки при подачі позову до суду позивачку звільнено від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивачки, тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідачки в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 141, 263, 264,265,268,

273, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання правочину укладеного на підставі публічного договору, стягнення сплачених коштів - задоволити.

Розірвати правочин між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , укладений на підставі публічного договору (договору публічної оферти) про надання послуг із вивчення іноземної мови.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 8030,00 грн. сплачені за авторський курс «Стандарт» онлайн-академії «ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач: ФОП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов