ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7261/25 Справа № 208/1379/25 Головуючий у першій інстанції: Гречана В. Г. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на рішення Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області у складі судді Гречаної В.Г. від 14 травня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» обґрунтовуючи це тим, що він протягом тривалого часу з 26 вересня 1996 року по 02 вересня 2024 року працював у різних структурних підрозділах на різних посадах у Приватному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське». 02 вересня 2024 року його було звільнено. Всі вказані вище обставини про роботу та звільнення позивача підтверджуються його трудовою книжкою. За час роботи на підприємстві відповідача з позивачем стався нещасний випадок, пов?язаний з виробництвом, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 23 червня 2007 року та актом №46 про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 22 червня 2007 року. П. 3 акту форми Н-5 вказує обставини, за яких стався нещасний випадок, а саме: протягом всієї зміни ОСОБА_1 виконував роботи на нижньому сполучені згідно виданого наряду. В 13 год. 45 хв. прийшла друга зміна, після чого робітники обох змін провели прийом-передачу зміни. Приблизно о 14 год. 50 хв. при скачуванні конвеєра лавина підлавний конвеєр СПЦ-230 влучив негабарит (глиба) породи та при транспортуванні зачепив демонтовану стійку крепи АП, яка лежала надконвеєром СПЦ-230. В результаті чого стійка перемістилася і травмувала ліву ногу ОСОБА_1 , який в цей час складав інструменти в ящик, які знаходилися біля дробилки. В пункті 6.1 акту форми Н-5 було встановлено, що нещасний випадок пов?язаний з виробництвом. Відповідно до п. 6.2 акту форми Н-5, комісія встановила осіб, які винні в порушенні трудового законодавства, серед яких позивач не зазначений. Згідно з п.7 акту форми приведення робочого Н-1 причинами нещасного випадку є неузгодженість дій, не приведення робочого місця в безпечний стан. Відповідно до п.9 акту форми H-1, позивачу було встановлено діагноз згідно листка непрацездатності: оскольчастий перелом н/3 та с/3 лівої голені зі зміщенням. Позивачу встановлено ступінь напрофесійної працездатності на рівні 60% та третю групу інвалідності. У зв`язку з вказаною травмою порушено та порушуються нормальні життєві зв?язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травми, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманої травми, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги,вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища н е можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Травма має негативний вплив на працездатність позивача, а й загалом на можливість організовувати своє життя. Ця набута, внаслідок виробничої травми, вада нагадує про себе позивачу щохвилини та створює для нього постійний безперервний дискомфорт. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров?я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства про створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього травми. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання суму грошових коштів у розмірі 245000,00 грн без утримання податку з доходів.

Рішенням Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 14 травня 2025 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» судовий збір на користь держави у розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень. В іншій частині позовних вимог- відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права,не в повному обсязі з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення шляхом збільшення суми моральної шкоди до 245000,00 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, не в повному обсязі з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг та зміни чи скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 26.09.1996 року був прийнятий до ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійська-Західна-1»; 02.09.2024 року був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 40-43).

Згідно Акту розслідування нещасного випадку, що стався 22.06.2007 року о 14 год. 50 хв., скадного 23.06.2007 року , потерпілим зазначено ОСОБА_1 , наслідки нещасного випадку осколовий перелом н/3 та с/3 лівої голені зі зміщенням, причина нещасного випадку не обговорені дії, непреведення робочого місця в безпечний стан, винні у нещасному випадку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 10-13).

Згідно копії виписки з акту огляду МСЕК від 12 жовтня 2007 року серії ДОН-04 №068198 позивачу первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 70% та друга група інвалідності (а.с. 16).

Відповідно до копії виписки з акту огляду МСЕК від 17 жовтня 2008 року серії ДОН-04 №068875 ОСОБА_1 повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 70% та друга група інвалідності (а.с. 17).

Згідно копії виписки з акту огляду МСЕК від 23 жовтня 2009 року серії ДОН-04 №020204 позивачу повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60% та друга група інвалідності (а.с. 18).

Відповідно до копії виписки з акту огляду МСЕК від 29 жовтня 2010 року серії 10 ААА №033569 ОСОБА_1 повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60% та третя група інвалідності (а.с. 19).

Згідно копії виписки з акту огляду МСЕК від 31 жовтня 2012 року серії 10 AAA №131406 позивачу повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60% та третю групу інвалідності (а.с. 20).

Відповідно до копії виписки з акту огляду МСЕК від 23 жовтня 2014 року серії 10 AAA №246654 ОСОБА_1 повторно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60% та третю групу інвалідності (а.с. 21).

Згідно копії виписки з акту огляду МСЕК від 27 жовтня 2016 року серії АБ №0040707 позивачу повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60% та третю групу інвалідності (а.с. 22).

Згідно копії виписки з акту огляду МСЕК від 25 жовтня 2018 року серії 12 ААА №068500 ОСОБА_1 повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60% та третю групу інвалідності (а.с. 23).

Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК від 07 листопада 2019 року серії 12 ААА №088453 позивачу повторно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60% та третю групу інвалідності (а.с. 24).

Згідно копії виписки з акту огляду МСЕК від 04 листопада 2021 року серії 12 ААА №091956 ОСОБА_1 повторно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60% (а.с. 25).

Згідно копії довідки до акту огляду МСЕК від 04 листопада 2021 року серії 12 ААВ №214836 позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності (а.с. 26).

Відповідно до копії довідки до акту огляду МСЕК від 08 листопада 2023 року серії 12 AAA №139998 ОСОБА_1 повторно безстроково визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60% та третю групу інвалідності (а.с. 27).

Відповідно епікризу №4416-675 та епікризу з історії хвороби № 5341/600, позивач має скарги на стан свого здоров?я.

Відповідно до виписки і з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 144 позивач має скарги на болі в лівому колінному суглобі, що підсилюються при русі, обмеження рухів, утруднення ходьби, біль в лівій гомілці.

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно ст. 237-1КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши тяжкість ушкодження здоров`я, пов`язаного з виконанням ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, у зв`язку з чим довідками МСЕК від 12 жовтня 2007 року серії ДОН-04 №068198 позивачу первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 70% та друга група інвалідності; в подальшому довідкою МСЕК від 08 листопада 2023 року серії 12 AAA №139998 ОСОБА_1 повторно безстроково визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60% та третю групу інвалідності; приймаючи до уваги стан здоров`я позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у повсякденному житті, необхідність реабілітації, глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань; враховуючи дотримання засад розумності і справедливості, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 130000,00 грн, яка спричинена втратою здоров`я, внаслідок отримання професійного захворювання під час перебування у трудових стосунках з відповідачем.

У зв`язку з чим доводи апеляційних скарг про те, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості, суд апеляційної інстанції не бере до уваги з вищенаведених підстав.

Колегія суддів не встановила підстав для збільшення чи зменшення визначеного судом першої інстанції розміру компенсації моральної шкоди.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Щодо застосування норм ПК України у подібних правовідносинах практика є усталеною.

Так, в постанові від 25 січня 2023 року у справі №598/438/21 Верховний Суд констатував, що як до 23 травня 2020 року, так і чинним податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, що узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №180/683/13, від 05 червня 2019 року у справі №227/130/14-ц, від 03 червня 2021 року у справі №180/407/20.

Тому суд дійшов правильного висновку про те, що сума відшкодування моральної шкоди, завданої життю та здоров`ю, не підлягає оподаткуванню.

Отже, доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційних скарг без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 14 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 08 вересня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова