Справа № 185/8462/25
Провадження № 2/185/6443/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року м.Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бабій С. О., розглянувши позовну заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Пуйди Євгена Юрійовича до Рубіжанської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

29.07.2025 року через систему «Електронний суд» представник Позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвокат Пуйда Євген Юрійович, звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Рубіжанської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області про визнання права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить Позивачам на праві спільної власності у рівних долях. У позовній заяві позивачі зазначили, що спірне майно належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.01.1997, виданого Фондом міського комунального майна, яке зареєстроване Рубіжанським БТІ у реєстровій книзі за №476/43 доп. стр. 162, за яким ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 стали власниками квартири у рівних частках (по 1/4 кожний).

До позовної заяви додано технічний паспорт на квартиру від 08.01.1997, у відповідності до якого квартира за адресою АДРЕСА_1 дійсно належить Позивачам на праві спільної власності у рівних долях і складається з 2-х кімнат, має загальну площу 50 кв.м., житлову площу 29,6 кв.м. і розташована на 1 поверсі 5-ти поверхового будинку.

З 1997 року по теперішній час Позивачі не реєстрували право власності на Квартиру, оскільки не мали відомостей про наявність державних реєстрів нерухомості та принципи роботи державних реєстраторів.

З метою належної державної реєстрації прав, а саме Квартири, 30.04.2025 ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно юридичного департаменту Одеської міської ради із відповідними документами. 05.05.2025 за № 78719743 державним реєстратором прав на нерухоме майно ухвалено рішення зупинення розгляду заяви, оскільки відсутні відомості в єдиних та державних реєстрах, а саме відсутня довідка з БТІ. Державним реєстратором направлено запит до КП «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради.

13.06.2025 року ухвалено рішення №79422512 про відмову в проведенні реєстраційних дій та у зв`язку з неможливістю підтвердження прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року проведення державної реєстрації права власності не має можливим, оскільки через тимчасову окупацію м. Рубіжне та відсутність доступу до архівів Рубіжанського БТІ державний реєстратор не може внести відомості про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду від 05 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без виклику сторін.

18.08.2025 року через систему «Електронний суд» представником Рубіжанської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області Мальченко Л.В. подано відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнано в повному обсязі. У відзиві зазначено, що право власності позивачів на спірну квартиру підтверджується наявними доказами.

04.09.2025 року через систему «Електронний суд» представником Позивачів подано відповідь на відзив, де він підтверджує, що Позивачі, є законними власниками майна, а саме квартири за адресою АДРЕСА_1 і просив задовольнити позовні вимоги.

Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися. Відповідач, Рубіжанська міська військова адміністрація, у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ст. 5 ЦПК України суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Оцінивши докази по справі, суд вважає, що вимоги позивачів підлягають задоволенню огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.01.1997, виданого Фондом міського комунального майна, яке зареєстроване Рубіжанським БТІ у реєстровій книзі за №476/43 доп. стр. 162, за яким ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 стали власниками квартири АДРЕСА_1 у рівних частках (по 1/4 кожний).

Згідно з технічним паспортом на квартиру від 08.01.1997, квартира за адресою АДРЕСА_1 дійсно належить Позивачам на праві спільної приватної власності у рівних долях і складається з 2-х кімнат, має загальну площу 50 кв.м., житлову площу 29,6 кв.м. і розташована на 1 поверсі 5-ти поверхового будинку.

Щодо відмінності у прізвищах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно зазначити, що 14.11.2019 року ОСОБА_5 одружилася і отримала прізвище чоловіка ОСОБА_7 . ОСОБА_6 16.08.2006 року також одружилася і отримала прізвище чоловіка ОСОБА_8 у відповідності до копій свідоцтва про шлюб, які додані до позовної заяви.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 10 Закону державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв iнформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 3 ЦПК України).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права (пункт 1 частини 2 статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Згідно з частинами 1, 2 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

З урахуванням положень частини 1 статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Отже, стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати документа, який посвідчує право власності.

Таким чином позивачі позбавлені можливості захистити своє порушене право в інший спосіб, окрім як звернутись з позовом до суду про визнання права власності.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-IX, з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на момент розгляду справи. Територія м. Рубіжне з 13.05.2022 є тимчасово окупованою, що підтверджується Переліком територій, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309. У зв`язку з цим доступ до архівів Рубіжанського БТІ відсутній, що унеможливлює адміністративне внесення відомостей про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 41 Конституції України, право власності є непорушним, а кожна особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 статті 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів, і вважається правомірно набутим, якщо інше не встановлено судом.

Стаття 392 ЦК України зазначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою або у разі втрати документа, який його засвідчує. У даному випадку право приватної власності позивачів набуто законно в 1997 році, що підтверджується свідоцтвом про право власності, а визнання цього права судом необхідне для його реалізації в умовах відсутності доступу до реєстрів.

Суд зазначає, що визнання відповідачем позову, викладене у відзиві від 18.08.2025, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до частини 4 статті 200 та частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки інших способів визнати та зареєструвати право власності позивачів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в умовах окупації не існує, позов підлягає задоволенню частково із огляду на наступне.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.Стаття 372 ЦК України передбачає, що при поділі майна частки вважаються рівними, якщо інше не встановлено.

Оскільки частки між позивачами не визначені, позивачі є власниками спірної квартири на праві спільної сумісної власності, а не спільної часткової власності. Відповідно до ст. 372 ЦК, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Керуючись статтями 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 141, 200, 206, 258, 259, 263265, 268, 354 ЦПК України, статтями 316, 317, 319, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1296 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право спільної сумісної власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

В іншій частин позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно до порядку і строків, визначених статтею 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С. О. Бабій