Справа №127/6294/24
Провадження № 2/127/749/24
УХВАЛА

04 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Шаміної Ю.А.,

при секретарі судового засідання Міхеєвій Н.М.,

за участі: позивача-відповідача ОСОБА_1 ,

відповідача-позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача-позивача адвоката Оверковського К.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває вказана цивільна справа.

Представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвокат Тетева-Родюк І.О. подала до суду клопотання (заяву) (вх. №60942 від 10.07.2025) про звернення із судовим дорученням до компетентного органу Федеративної Республіки Німеччини по даній цивільній справі, обґрунтовуючи клопотання тим, що для повного всебічного та об`єктивного розгляду справи необхідно з`ясувати обставини щодо придбання транспортного засобу у період перебування сторін у шлюбі під час проживання ОСОБА_2 у Німеччині. Самостійно отримати такі дані позивач за первісним позовом не може, натомість порядок отримання такої інформації, врегульований міжнародним договором. Провадження у справі на період виконання доручення просив зупинити.

У підготовчому засіданні позивача за первісним позовом ОСОБА_1 подану його представником заяву підтримав та просив направити судове доручення до компетентного органу Федеративної Республіки Німеччини для витребування доказів.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 та її представник адвокат Оверковський К.В. щодо задоволення заяви та направлення судового доручення не заперечували у частині витребування відомостей чи були зареєстровані на ім`я ОСОБА_2 транспортні засоби у період з 01.11.2022 по 31.12.2023 (дата набрання судовим рішенням про розірвання шлюбу законної сили) та чи здійснювала ОСОБА_2 продаж або зняття з реєстрації транспортних засобів у цей період. Водночас, заперечували щодо витребування відомостей про реєстрацію на її ім`я транспортного засобу на даний момент.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши клопотання та матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно з п.п. 7, 10, 11 ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні, серед іншого, суд вирішує питання про витребування додаткових доказів, вирішує заяви та клопотання учасників справи, направляє судові доручення.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що суд сприяє учасникам справи в отриманні конкретних доказів охоплених відповідним предметом судового розгляду справи, якщо існують об`єктивні перешкоди в їх отриманні особою самостійно.

Як роз`яснено у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Так, зважаючи на предмет позовних вимог про поділ майна подружжя, набутого у період перебування сторін у шлюбі, суд дійшов висновку про необхідність витребування відомостей стосовно реєстрації транспортних засобів до набрання судовим рішенням про розірвання шлюбу законної сили, тобто до 31.12.2023. В іншій частині клопотання задоволенню не підлягає з огляду на необґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 3 ст. 499 ЦПК України судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

При потребі в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном застосовується Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, учасниками якої є, зокрема Німеччина та Україна.

У рамках Гаазької конвенції 1961 року з питань цивільного процесу Україна має отримувати допомогу від таких країн як Бельгія, Болгарія, Канада, Китай, Кіпр, Чехія, Данія, Єгипет, Естонія, Фінляндія, Франція, Німеччина, Греція, Угорщина, Ірландія, Ізраїль, Італія, Японія, Латвія, Литва, Люксембург, Мексика, Нідерланди, Норвегія, Польща, Португалія, Корея, Румунія, Словаччина, Словенія, Іспанія, Шрі-Ланка, Швеція, Швейцарія, Туреччина, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, США, Венесуела, Антигуа і Барбуда, Багами, Барбадос, Ботсвана, Кувейт, Малаві, Пакистан, Сан-Марино і Сейшели.

Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, учасником якої є Україна, застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли є потреба у передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18.03.1970, судовий орган Договірної Держави може відповідно до положень законодавства цієї Держави шляхом надіслання судового доручення звернутися до компетентного органу іншої Договірної Держави з проханням отримати докази або провести інші процесуальні дії.

Відповідно до ст. 2 Конвенції від 18.03.1970 договірна Держава назначає Центральний Орган, який зобов`язується отримувати судові доручення, що надходять від судових органів іншої Договірної Держави, та передавати органу, компетентному на їх виконання.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» та з метою удосконалення організації роботи судових органів та органів системи Міністерства юстиції України враховуючи те, що відповідно до міжнародних договорів України у сфері правових відносин та правової допомоги у цивільних справах Міністерство юстиції України визначено центральним органом.

Особливості виконання Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 визначено розділом VI,а особливості виконання Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18 березня 1970року визначено розділом VIІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 № 1092/5/54(далі Інструкція), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2008 за № 573/15264.

Відповідно до п. 1.7, 1.8, 1.9 вказаної інструкції суди України з питань надання міжнародної правової допомоги у цивільних справах взаємодіють з іноземними компетентними органами через головні територіальні управління юстиції та Міністерство юстиції України, яке відповідно до положень міжнародних договорів України є центральним органом України з питань надання міжнародної правової допомоги.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суді України виникне необхідність у врученні документів або отримання доказів, в проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції доручення та документи, що до нього додаються, складаються на мові, передбаченій відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, необхідно додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України.

Відповідно до п. 7.3 цієї Інструкції доручення України на підставі Конвенції 1970 року надсилається через територіальні органи Міністерства юстиції України.

Суд зазначає, що клопотання сторони позивача за первісним позовом про витребування інформації стосується відомостей, які перебувають у розпорядженні компетентних органів Федеративної Республіки Німеччина, тому копії процесуальних документів у справі для виконання підлягають направленню в порядку правової допомоги згідно зі ст. 498, ст. 499 ЦПК України та відповідно до положень Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18 березня 1970 року.

З огляду на викладене та відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.05.2020 справа №711/17/19, необхідно направити судове доручення про отримання доказів до Міністерства юстиції України через територіальне управління юстиції для передачі його дипломатичними каналами компетентним органам Федеративної Республіки Німеччина.

Відповідно до ст. 252, 253 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави до надходження відповіді на судове доручення.

Керуючись ст. 80 Закону України «Про міжнародне право», ст. 1, 2 Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних чи комерційних справах від 18 березня 1970 року, ст. 81, 84, 252, 253, 258-261, 268, 353-354, 498, 499 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвоката Тетевої-Родюк Ірини Олександрівни про звернення із судовим дорученням до компетентного органу Федеративної Республіки Німеччини по цивільній справі №127/6294/24 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Доручити компетентному органу Федеративної Республіки Німеччини витребувати відомості:

- чи були зареєстровані на ім`я ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) транспортні засоби у період з 01.11.2022 по 14.11.2023?

- чи здійснювала ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) продаж або зняття з реєстрації транспортних засобів у цей період?

Всю зібрану при виконанні цього доручення інформацію слід надіслати Вінницькому міському суду Вінницької області (вул. Грушевського, буд. 17 м. Вінниця, Вінницька область).

У разі неможливості виконати судове доручення слід повідомити про обставини, які перешкоджають його виконанню.

Зобов`язати позивача за первісним позовом ОСОБА_1 протягом 15 днів з дня отримання копії повного тексту даної ухвали надати суду три примірника нотаріально посвідченого перекладу даної ухвали німецькою мовою.

Дану ухвалу (з перекладом) надіслати до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (пров. Музейний, буд. 2-Д, м. Київ, 01001) для організації його виконання судового доручення.

Провадження у цивільній справі №127/6294/24 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя зупинити до надходження відповіді від іноземного суду на судове дорученням про надання правової допомоги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині зупинення провадження в справі може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду виготовлено 09 вересня 2025 року.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна