Провадження № 22-з/812/88/25
08 вересня 2025 року м. Миколаїв
справа № 489/1924/25
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Коломієць В.В.,
суддів: Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,
розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Ільїним Олександром Валерійовичем - про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,,
У березні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів..
Рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно отримані кошти у розмірі 6171 євро 56 центів, що становить 280250 грн 54 коп. та 2802грн 60 коп. судового збору.

Не погодившись з даним рішенням представник ОСОБА_1 адвокат Ільїн О.В. - просив скасувати рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2025 року та ухвалити нове, про задоволення позову.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 25 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Ільїним О.В., задоволено, рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за апеляційну скаргу в розмірі 3363 грн 12 коп.

28 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» до Миколаївського апеляційного суду надійшла заява представника відповідача - адвоката Ільїна О.В. - про ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30000 грн витрат на правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Так, згідно з п. 3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, при ухваленні Миколаївським апеляційним судом постанови від 04 серпня 2025 року не було вирішено, що є підставою для ухвалення додаткового рішення.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-V «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Велика Палата у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 також вказувала, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України…Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Разом із тим, при цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Такий же правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Крім того, згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на правову допомогу (постанова Верховного Суду від 04.06.2025 року у справі № 490/1923/23).

Як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_1 у справі був адвокат Ільїн О.В., який діяв на підставі ордеру серії ВЕ № 115218, договору про надання правової допомоги від 24 березня 2025 року та додаткової угоди № 1 до вказаного договору від 25 липня 2025 року ( а.с. 123 зв. -126).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 адвокатом Ільїним О.В. 28 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» до апеляційного суду було надано: Детальний опис виконаних робіт (послуг) до договору про надання правової допомоги від 24 березня 2025 року ( з урахуванням додаткової угоди № 1 до договору від 25 липня 2025 року), на загальну суму 30000 грн. (надання усної консультації щодо правових аспектів оскарження рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2025 року у справі № 489/1924/25, включно з аналізом фактичних обставин справи, роз`ясненням норм чинного законодавства, визначенням правової позиції та рекомендаціями щодо доцільності подання апеляційної скарги 1 година - 2000 грн., складання та подання апеляційної скарги на рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2025 року, включно з формуванням чіткої правової позиції, викладом аргументів щодо необґрунтованості рішення, посиланням на відповідні правові норми та актуальну практику Верховного Суду, юридичним редагуванням тексту, забезпеченням відповідності скарги процесуальним вимогам 12 годин 24000 грн., підготовка до розгляду справи у суді апеляційної інстанції, включно з підготовкою правової позиції для виступу у судовому засіданні 1 година 2000 грн., представництво інтересів замовника у судовому засіданні 25 серпня 2025 року у Миколаївському апеляційному суді, що включало викладення правової позиції, надання усних пояснень, спростування доводів іншої сторони та забезпечення належного захист прав та інтересів замовника 1 година 2000 грн (а.с. 126 зв., 127).

Вказані документи були подані представником відповідача - адвокатом Ільїним О.В. - до Миколаївського апеляційного суду 28 серпня 2025 року, тобто до збігу передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України строку на подання доказів розміру судових витрат.

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню на користь відповідачки, апеляційний суд враховує критерії реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру з огляду на характер виконаної адвокатом роботи в суді апеляційної інстанції. Так, зазначені представником відповідача у Детальному описі виконаних робіт послуги зі складання та подання апеляційної скарги, формуванням правової позиції, викладом аргументів щодо необґрунтованості рішення, посиланням на відповідні правові норми та актуальну практику Верховного Суду, юридичним редагуванням тексту, забезпеченням відповідності скарги процесуальним та підготовки до розгляду справи у суді апеляційної інстанції, включно з підготовкою правової позиції для виступу у судовому засіданні - є подібними. Також апеляційний суд звертає увагу, що правова позиція відповідачки стосовно заявлених позивачем вимог була неодноразово висловлена представником ОСОБА_1 адвокатом Ільїним О.В. - у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях у суді першої інстанції, вказана правова позиція і доводи апеляційної скарги є аналогічними. Крім того, тривалість судового засідання в суді апеляційної інстанції становила близько 40 хв. За такого, приймаючи до уваги конкретні обставини справи оцінюючи складність та значимість проведених адвокатом дій під час апеляційного перегляду справи, принцип співмірності судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу до 2000 грн.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн. таких судових витрат.

Керуючись ст. 141, 270 ЦПК України, суд

У Х ВА Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Ільїним Олександром Валерійовичем задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 2000 грн (дві тисячі гривень) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повне судове рішення складено 08 вересня 2025 року