Справа № 345/4886/25
Провадження № 2-з/345/25/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гапоненка Р.В.

за участю секретаря судового засідання Баран В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуш заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - ОСОБА_2 про забезпечення доказів до подання позовної заяви, -

в с т а н о в и в:

представник заявника подав до суду заяву про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій просить витребувати в Управлінні «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Калуської міської ради (e-mail: , , адреса: вул. Богдана Хмельницького, буд. 52, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77311) відомості щодо задекларованих та зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , за період з липня 2019 року до квітня 2021 року включно.

Свої вимоги мотивує тим, що за адресою: АДРЕСА_1 , обліковується заборгованість у розмірі 1 077,44 грн., що підтверджується копією витягу з Додатка №1 до Акту про придбання майна на аукціоні від 14.11.2024 року. Відповідно до акта звірки розрахунків за особовим рахунком № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , проживають чотири особи, абонентом є ОСОБА_3 . ФОП ОСОБА_1 має намір звернутися до суду для захисту своїх прав, з позовною заявою про стягнення заборгованості до осіб, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , які мають заборгованість у розмірі 1077,44 грн. Таким чином, заявник має необхідність в отриманні інформації щодо зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.117 ЦПК України заява про забезпечення доказів повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Такий правовий висновок щодо застосування положень статті 116 ЦПК України зроблено в постанові Верховного Суду, ухваленій в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, від 01.04.2020 року у справі №367/6751/18-ц (провадження №61-23322св19).

В обгрунтування своє заяви, заявник вказав, що 26.05.2025 адвокатом Біжко Юлією Олександрівно, що діяла в інтересах ФОП ОСОБА_1 , вживалися заходи для отримання інформації щодо зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , за період з липня 2019 року до квітня 2021 року включно, шляхом направлення адвокатського запиту.

03.06.2025р. на електронну адресу адвоката Біжко Юлії Олександрівни було отримано відповідь на вищезазначений адвокатський запит. Однак, з наданої Управлінням «ЦНАП» інформації неможливо встановити належних відповідачів у справі, оскільки відомості надані у межах законодавства про захист персональних даних. У наданій відповіді міститься лише узагальнена інформація про кількість осіб, зареєстрованих за вказаною адресою, а також періоди їх реєстрації. Проте відомості щодо прізвищ, імен та по батькові зареєстрованих осіб, а також інших персональних даних, не надано.

Таким чином, заявник не володіє повною інформацією щодо всіх зареєстрованих за адресою осіб, котрі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги в період, коли такі послуги надавалися КП «ЕКОСЕРВІС», окрім прізвища, імені та по батькові особи, на ім`я якої відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Враховуючи зазначене, Заявник позбавлений можливості самостійно ідентифікувати належних відповідачів, що унеможливлює повноцінне звернення з обґрунтованими вимогами до суду.

Проте, в порушення вимог ЦПК України, заявником у своїй заяві про забезпечення доказів не наведено жодного об`єктивного факту на підтвердження того, що зазначені в заяві документи можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Більше того, заява не містить навіть припущень щодо ймовірності виникнення таких обставин у майбутньому.

Відповідно до положень ст.117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема, докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні та обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів згодом або засіб доказування може бути втрачений.

Таким чином, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд (суддя) розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність, тощо).

Крім того, основною складовою обґрунтованості заяви про забезпечення доказів є необхідна доведеність обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.

Аналогічний висновок зроблено в ухвалі Верховного Суду від 02.05.2019 року, постановленій за результатами розгляду справи №3д/9901/2/19.

Крім цього, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку статей 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до ст. 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Більше того, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (статті 116-119 ЦПК України), та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідного доказу, який неможливо отримати самостійно (ст. 84 ЦПК України).

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника, щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Отже, дослідивши заяву, суддя дійшов висновку, що заявлені у ній вимоги по своїй суті не є вимогами про забезпечення доказів, адже обставини, які, на думку заявника, вказують на необхідність забезпечення доказів, полягають лише у тому, що він не має можливості самостійно отримати такі докази, а не у тому, що такі докази у майбутньому можуть бути втраченими або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Таким чином, заявником у поданій заяві не зазначено обґрунтування необхідності забезпечення доказів, а також не вказані підстави, що доведені належними доказами, припускати, що докази, які він просить забезпечити, можуть бути втрачені або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Вбачається, що фактично мета відповідної заяви зводиться до «здобуття доказів», а не їх «забезпечення», що є різними правовими поняттями та мають диференційоване правове регулювання та підґрунтя.

При цьому, порушене заявником питання про витребування доказів може бути оформлене відповідним клопотанням і подане разом з позовною заявою чи в межах справи, яка перебуватиме на розгляді суду, у випадку, якщо заявник звернеться з позовом.

З врахуванням вищенаведеного, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 116-119 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - ОСОБА_2 про забезпечення доказів до подання позовної заяви- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: