Провадження № 2/161/1008/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пахолюка А.М.,

при секретарі Корнійчук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності.

Свій позов мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.01.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-204 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності № 35243101 від 29.01.2020 року йому належить 3/4 (0,75) частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Відповідач являється власником (0,25) частки вказаного нерухомого майна на підставі договору дарування від 14.11.2003 року № 4915, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Ходачинською H.I.

Зазначає, що виділення відповідачу частки у користування житлового приміщення становитиме непропорційне втручання у право власності позивача, частка якого є значною, спільне володіння і користування майном з відповідачем є неможливим, крім того її частка є незначною та не враховуватиме її інтересу, як власника більшої (значної) частки у праві власності. Крім того, відповідач проживає в іншому житловому будинку за іншою адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що з висновку оцінювача про вартість об`єкта оцінки - житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 становить 175 828,00 грн.

Тому, вартість частки відповідача (0,25) становить - 43 957,00 грн.

Позивачем внесено на депозитний рахунок Луцького міськрайонного суду Волинської області згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 15.02.2024 року суму в розмірі 43 957,00 грн. 00 коп.), що становить вартість частки (0,25) відповідача, відтаквважає законним припинити право власності спільної часткової власності на спірне майно, шляхом викупу його частки у вказаному майні.

На підставі викладеного, просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на 1/4 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , шляхом сплати ОСОБА_2 відповідної грошової компенсації та визнати за ним право власності на зазначене майно.

Ухвалою суду від 26 серпня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовче засідання у справі.

У відзиві на позовну заяву, відповідач вказала позов не підлягає задоволенню, оскільки в позові та матеріалах справи її прізвище зазначено невірно, а саме: « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_4 »; технічний паспорт на житловий будинок виданий

на ім`я ОСОБА_5 , яка давно померла, а позивач як співвласник у цьому документі не зазначається. Відтак, оскільки технічний паспорт на ім`я позивача ОСОБА_1 , який став співвласником будинку з 2020 року не видавався, а тому технічні зміни в спірному об`єкті нерухомості, зокрема - проведена ним добудова, в технічному паспорті не відображені. Позивачем не надано суду правовстановлюючого документа, про право власності або право володіння та користування земельною ділянкою, на якій розташований спірний будинок, що входить до предмету доказування в цій справі. Оскільки в позові та доданих до нього документах будь-які відомості про земельну ділянку, на якій розміщено спірний житловий будинок відсутні, тому суд не може вирішувати цю справу по суті без відповідного документа, що засвідчує право на земельну ділянку. Оцінка вартості будинку від 04 лютого 2024 року надана оцінювачем ОСОБА_6 не відповідає вимогам оцінки об`єктів нерухомості цього класу. Що стосується законності умов припинення права на спірну частку будинку, з підстав передбачених пунктами 1-4 ст. 365 ЦК України, то для доказу факту технічної неподільності будинку в натурі, позивач не надав суду технічного висновку про його неподільність. Зокрема, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, що будинок є неподільним, в тому числі шляхом добудови, що спільне володіння і користування будинком є неможливим, що таке припинення на частку не завдасть їй істотної шкоди. Відтак, вважає, що за ознакою неподільності майна зіконні підстави припинення її права на частку судом відсутні.

Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

До початку судового засідання представник позивача подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Згідно з ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права.

Частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно зі ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Статтею 365 ЦК України встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 2) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його родини.

Право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17.

Судом встановлено, що в порядку спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 29.01.2020 року отримав 3/4 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 10, 14).

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 389584121 від 05.08.2025 року та на підставі договору дарування від 14.11.2003 року № 4915, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Ходачинською H.I.вбачається, що 1/4 частка житлового будинку АДРЕСА_1 , належать відповідачу ОСОБА_2 (а.с.13, 97).

В ході розгляду справи судом також встановлено, що в позові та приєднаних до матеріалів справи документах, невірно зазначено прізвище відповідача, а саме: зазначено « ОСОБА_3 » замість вірного « ОСОБА_4 », що підтверджується копією паспорта ОСОБА_2 № НОМЕР_1 від 26.06.2018 року, витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 11.07.2018 року та завіреною копією заяви ОСОБА_2 про видачу паспорту форми 1 (а.с.43,45,106).

Як встановлено в судовому засіданні, що, оскільки, частка відповідача у спільному частковому майні є незначною, то позивач вважає законним припинити право спільної часткової власності на спірне майно, шляхом викупу частки відповідача у цьому майні, посилаючись на те, що відповідач проживає в іншому житловому будинку за іншою адресою: АДРЕСА_1 , а виділення відповідачу частки у користування житлового приміщення становитиме непропорційне втручання у право власності позивача, частка якого є значною, спільне володіння і користування майном з відповідачем є неможливим.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості що відповідачу належить будь-яке інше нерухоме майно, окрім частки спірного житлового будинку, а відтак припинення права власності відповідача на її частку може призвести до істотної шкоди останній.

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що 1/4 частка у спірному житловому будинку, яка належить відповідачу, є незначною відповідно до ст. 365 ЦК України. У даному випадку, на думку суду, частка у розмірі 1/4 від цілого об`єкта нерухомості не може бути визнана такою, що не має істотного значення для забезпечення прав та інтересів співвласника.

Судом також встановлено, що позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилався на технічну неподільність житлового будинку в натурі. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт технічної неподільності будинку. Зокрема, позивачем не надано жодних висновків експертів чи інших документів, що могли б свідчити про неможливість поділу спірного об`єкта нерухомості в натурі.

Оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували неможливість виділу частки у натурі чи інші підстави, передбачені ст. 365 ЦК України, суд приходить до висновку про безпідставність посилань позивача на технічну неподільність будинку.

За відсутності доведеності обставин незначності частки та її неподільності, суд приходить до висновку, що інтереси відповідача як співвласника підлягають врахуванню, а підстави для застосування положень ст. 365 ЦК України відсутні.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для припинення права власності ОСОБА_2 та визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Крім того, у разі задоволення позову ОСОБА_1 буде порушено принцип рівності прав співвласників, а правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Тому з врахуванням встановлених обставин справи припинення права власності ОСОБА_2 на частки спірного житлового будинку може завдати істотної шкоди її інтересам.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 16, 328, 358, 361, 365 Цивільного кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності.

Повернути ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 43 957 (сорок три тисячі дев`ятсот п`ятдесят сім) грн. згідно квитанції № 0.0..1 від 15.02.2024 року, внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок Луцького міськрайонного суду Волинської області для забезпечення вимог позову.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складено 16 вересня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.