Справа № 487/5939/23
Провадження № 2/487/126/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Гаврасієнка В.О., за участю секретаря Радченко К.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

05.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії, у якій просив зобов`язати відповідача 1) демонтувати огорожу з метало профілю та фундамент цієї огорожі, які знаходяться між будинками АДРЕСА_1 , а саме розташовані на земельній ділянці АДРЕСА_2 ; 2) відновити за власний рахунок межовий знак земельної ділянки АДРЕСА_2 у вигляді одного цегляного стовпа, встановлено зі сторони провулку між житловими будинками АДРЕСА_1 , шляхом розібрання встановленої ним цегляної кладки та здійснення цегляної кладки з цегли, яка за формою та кольором схожа з цеглою в нижній частині стовпа і відремонтувати сталеву решітку огорожі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Власником житлового будинку та земельної ділянки розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , є ОСОБА_3 .

Земельні ділянки сторін є суміжними. Межею між ними був дерев`яний штахетник.

В 2020 році відповідач запропонував позивачу замінити стару межову огорожу на нову. Оскільки позивача влаштовувала стара огорожа сторони домовились, що відповідач вирішить це питання власними силами за свій кошт. Через деякий час відповідач та його родичі встановили між будинками сторін огорожу з металопрофілю, але не зважаючи на попередження позивача ця огорожа була побудована з порушенням встановлених меж. Відповідач, встановивши огорожу, змістив межу в сторону позивача приблизно на 17 сантиметрів. Своєї згоди на зміщення огорожі в його сторону позивач не надавав.

Ззаначає, що вказаними діями відповідач самовільно захопив частину його земельної ділянки. При цьому межі земельної ділянки позивача були погоджені ОСОБА_3 в 2004 році.

Також зазначив, що ще до відповідача, скоріше за все, хтось із перших власників будинку АДРЕСА_4 зруйнував свій стовп хвіртки, який стояв поруч із стовпом позивача та був межовим знаком земельної ділянки АДРЕСА_4 та прикріпив свою хвіртку до стовпа огорожі будинку АДРЕСА_2 , який є межовим знаком земельної ділянки позивача. Вважає, що відповідач повинен був вирішити це питання із позивачем, або привести дійсність у відповідність до плану, тобто відновити відсутній межовий стовп, прикріпити свою хвіртку до нього та збудувати свою нову зовнішню огорожу в єдиному стилі за своїм смаком. Але не зважаючи на повідомлення позивача про зміни в плані його земельної ділянки відповідач вирішив, що стовп позивача є його стовпом та частково зруйнувавши переробив та пошкодив сталеву решітку його огорожі.

Позивач звертався до Миколаївської міської ради, голови Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, міського голови Сенкевича О.Ф. щодо неправомірних дій відповідача та йому рекомендовано звернутись до суду. На підставі викладеного просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 , надав до суду письмовий відзив, в якому зазначив, що у 2020 році у зв`язку з хитким станом старої огорожі він запропонував замінити стару медову огорожу на нову. Оскільки позивач відмовився, зазначивши, що його влаштовує стара огорожа, вони домовились, що нова огорожа буде встановлена за його рахунок та власними силами. Оскільки стара огорожа похилилася та мала хиткий стан, було вирішено встановити нову огорожу впритул до старої. Виходячи з цього межі огорожі не були змінені, оскільки нова огорожа була встановлена на місці старої. Також вказував, що його ділянка є приватною власністю і законодавчо неможливо обмежити власників у їх використанні. У власників земельних ділянок є свобода вибору огорожі. У матеріалах справи немає доказів, які вказують на те, що огорожа створює позивачу перешкоди у користуванні його земельною ділянкою, житловим будинком і господарськими спорудами. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог так як позовні вимоги позивача є безпідставними та незаконними, вибір способу захисту та коло відповідачів неналежними, а докази неналежними та недостатніми.

Представник позивача Островський С.Б. надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що твердження відповідача про те, що він встановив огорожу саме на місці дерев`яного штахетника та на межі земельних ділянок нічим не підтверджено. Вказував, що надані відповідачем фотографії не доводять наявність або відсутність порушення межі земельної ділянки. А фото зроблене у 2023 році підтверджує, що огорожа знаходиться на земельній ділянці позивача, тому що вона проходить посередині межового знаку. Також вказував, що встановлена відповідачем огорожа знаходиться на земельній ділянці позивача, а тому частина його земельної ділянки знаходиться під огорожею та на стороні відповідача, внаслідок цього користуватись цією частиною земельної ділянки позивач не може.

Ухвалою суду від 22.09.2023 було відкрито провадження у справі, призначено дату та час підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 03.11.2023 задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у відповідача копії правовстановлюючих документів.

Ухвалою суду від 16.01.2024 року витребувано з Комунального Підприємства «Миколаївське міське бюро технічної інвентаризації» матеріали інвентарних справ, які заведені на домоволодіння АДРЕСА_4 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 , розташованих в м. Миколаєві про АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від05.02.2024 клопотання представника позивача було задоволено та призначено у цій справі судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені певні питання. Провадження у справі зупинене на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 09.07.2024 поновлено провадження у справі для вирішення клопотання експерта.

Ухвалою суду від 21.10.2024 постановлено тимчасово вилучити у ОСОБА_3 докази - копії правовстановлюючих документів та технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, провадження у справі зупинити до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом.

Ухвалою суду від 14.01.2025 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від07.02.2025 повторно призначено у справі судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені певні питання. Провадження у справі зупинене на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 09.02.2023 провадження у справі зупинене на час проведення судової земельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою суду від 05.12.2022.

Ухвалою суду від 21 квітня 2025 року поновлено провадження у справі для після проведення експертизи.

Ухвалою суду від 05.09.2025 закрито підготовче провадження по справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, які викладені у позові, відповіді на відзив. Суду пояснив, що відповідач незаконно розташував огорожу на земельній ділянці позивача та добровільно перенести її відмовляється, тому позивач наполягає щоб відповідач за власний рахунок усунув огорожу та відновив межовий знак стовп. Просив позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначив, що відповідач не мав права встановлювати огорожу на території належної йому земельної ділянки, так як це є порушенням закону. Просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач до судового засіданні не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до свідоцтва по право на спадщину за законом від 10.07.2014 року посвідченого державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за № 3-55 позивачу ОСОБА_1 належить житловий будинок АДРЕСА_2 . Згідно свідоцтва на земельній ділянці розташовані: житловий будинок, зазначений на платі за літ. «А», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «Г», навіс літ. «Е», душ літ. «Ж», вбиральня літ «З», гараж літ. «И», погріб літ «И пд», тамбур до літньої кухні літ «в», огорожа №2.3.5, споруди №4.1.

Крім того, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.07.2014 року посвідченого державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за № 3-56 позивачу ОСОБА_1 належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :05:023:0003, площею 0,0517 га, що розташована по АДРЕСА_2 .

Відповідачу ОСОБА_3 належить на праві власності земельна ділянка з кадастровим номером :05:023:0019 площею 0,0203 га на підставі рішення Миколаївської міської ради №47/87 від 16.11.2018.

Як вбачається із пояснень позивача між сторонами - власниками земельних ділянок виник спір після встановлення відповідачем металевої огорожі на території земельної ділянки позивача.

З приводу дій відповідача щодо встановлення металевої огорожі позивач звертався до Миколаївської міської ради та Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, на що позивачу надано відповіді з рекомендацією звернутися до сду для вирішення питання у судовому порядку.

Відповідно до висновку експерта №125-0016 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи експерта Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області від 11.04.2025, судовим експертом зроблено наступні висновки:

Земельна ділянка площею -517,0 кв.м., що розташована в АДРЕСА_2 на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер 24084050 від 10.07.2014, Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.07.2014 р№3-56 (див. цив. спр. арк. №11,12) знаходиться в користуванні ОСОБА_1 , який є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.07.2014 р№3-55, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер 24080024 від 10.07.2014 (див. арк. цив. спр. №8-10).

Згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки кадастровий номер :05:023:0003 « Технічної документації із землеустрою щодо складання документу (державного акту), що посвідчує право на земельну ділянку для обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських будівель по АДРЕСА_2 станом на 2004 рік» (див. арк. цив. спр. №25,26), земельна ділянка представляє собою неправильний многокутник, який з усіх боків огороджений фізичними огорожами, з розмірами в плані, а саме:

- по фасадній межі з боку АДРЕСА_5 - по прямий - 18,15м.

- по задній торцевій межі з боку земель суміжного землекористування по АДРЕСА_6 - по прямій - 18,03м.

- по лівій бічній межі з боку земель суміжного землекористування по АДРЕСА_7 - по прямій - 28,22м.

- по правій бічній межі з боку АДРЕСА_8 - по прямій - 28,92 м. для визначення фактичних розмірів лінійних меж та площі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , на місті були виконані сертифікованим інженером - землевпорядником ФОП ОСОБА_4 станом на квітень 2024 року (див. арк. спр. 196-198).

Відповідно до даних Геодезичної зйомки, виконаної сертифікованим інженером - землевпорядником ФОП ОСОБА_4 станом на квітень 2024 року (див. арк. цив. спр. №197), фактичні межі та площа Земельної ділянки АДРЕСА_2 площею - 517,0 кв.м. для обслуговування житлового будинку згідно право встановлюючи документів, складають:

- по фасадній межі з боку АДРЕСА_5 - по прямий - 17,77м., що на - 0,38м. менше від даних ДЗК - 18,15 м.

- по задній торцевій межі з боку земель суміжного землекористування по АДРЕСА_6 - по прямій - 17,67м., що на -0,36м. менше від даних ДЗК- 18,03м.

- по лівій бічній межі з боку земель суміжного землекористування по АДРЕСА_7

- по прямій - 28,35м. що на 0,13 м. більше від даних ДЗК - 8,22 м.

- по правій бічній межі з боку АДРЕСА_8 - по прямій - 28,62 м., що на - 0,3м. менше від даних ДЗК -28,92 м.

Фактична площа земельної ділянки АДРЕСА_2 кадастровий номер :05:023:0003 станом квітень 2024 року складає - 510,0 кв.м., що на 7,0 кв.м. менше від площі 7,0 кв.м., яка встановлена згідно правовстановлюючого документу, а саме Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію а власності номер 24084050 від 10.07.2014 (див. арк. спр. №12)

Дослідивши на місці фактичне розташування меж земельної ділянки АДРЕСА_2 , а також межу суміжного користування між земельними ділянками АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 , встановлено:

Межа суміжного землекористування, згідно даних ДЗК кадастрового плану вказана як пряма довжиною - 28,22м., фактично вказана межа проходить як з ламаних прямих з незначними відхиленнями в вигляді увігнутості від вертикальної прямої в бік земельної ділянки АДРЕСА_4 з боку земельної ділянки АДРЕСА_2 так і незначні вгнутості в бік земельної ділянки № НОМЕР_1 .

Земельна ділянка площею - 203,0 кв.м., що розташована в АДРЕСА_3 , кадастровий номер :05:023:0019 на

Витягу з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер 201010903 від 20.02.2020 ( див. цив. спр. арк. №178) знаходиться в користуванні ОСОБА_3 .

Згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки кадастровий номер :05:023:0019 даних ДЗК (технічна документація із землеустрою щодо дання документу (державного акту), що посвідчує право на земельну ділянку для обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських будівель по АДРЕСА_3 , експерту не надана) земельна ділянка представляє собою неправильний многокутник, який з усіх боків огороджений фізичними огорожами, з розмірами в плані, а саме

по фасадні межі з боку АДРЕСА_5 - по прямий - 5,98 м.

- по задній торцевій межі з боку земель суміжного землекористування по АДРЕСА_6 по прямій - 9,54м.

- по правій бічній межі з боку земель суміжного землекористування по АДРЕСА_9 - по прямій - 28,71м.

- по лівій бічній межі з боку АДРЕСА_7 по ламаних з прямих - 30,69 м.

Дослідивши конфігурацію правої бокової межі земельної ділянки АДРЕСА_4 , яка відповідає згідно даних ДЗК з боку земельної ділянки суміжного землекористування АДРЕСА_2 , встановлено неспіввпадання з лівої боковою межею суміжного землекористування з земельною ділянкою АДРЕСА_10 , тобто між лівою боковою межею земельної ділянки АДРЕСА_2 та є вільна земельна ділянка, яка, згідно даних ДЗК не відноситься ні до земельної ділянки АДРЕСА_4 , ні до земельної ділянки АДРЕСА_2 .

На підставі чого, межа суміжного землекористування між вказаним земельними ділянками, відсутня.

Виходом на місце та дослідженням лівої бокової межі земельної ділянки АДРЕСА_2 кадастровий номер :05:023:0003, встановлена наявність двох існуючих огорож, а саме: стара огорожа з дощок по дерев`яним стовпам, який розташований на відстані - 0,75м. від зовнішньої стіни житлового будинку АДРЕСА_2 , до є порушенням вимог ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій

п. 6.1.41 «...для догляду за будівлями і здійснення їх потокового ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинне бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Та на відстані - 0,12 м. нова огорожа з металевих профільних листів по металевим 10-ти стовпам в бетонних стаканах, висотою - 2,0 м., які встановлені на половині довжини межі (28,35м.:2), т.т. -14,18 м.

Дослідивши «Акт встановлення меж земельної ділянки АДРЕСА_2 в натурі та прийому - передачі межових знаків під охорону та зберігання» « Технічної документації із землеустрою щодо складання документу державного акту), що посвідчує право на земельну ділянку для обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських будівель по АДРЕСА_2 станом на 2004 рік», який підписаний землекористувачами суміжних земельних ділянок, а саме: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_11 , визначено, що «. ...нами встановлена на місцевості зовнішня межа земельної ділянки, яка зайнята названим землевласником для обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських будівель по АДРЕСА_9 .

Поворотні точки зовнішньої межі ділянки закріплені в натурі межовими знаками довгострокового зберігання в кількості 4 штук, які передані під охорону та зберігання замовникам.

Громадянин ОСОБА_5 попереджений про адміністративну відповідальність за знищення межових знаків згідно ст.211 Земельного Кодексу та ст.56 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Земельна ділянка межує: від А до Б - пров. 1-й Парниковий; від Б до В - земельна ділянка АДРЕСА_12 ; від В до Г - земельна ділянка АДРЕСА_6 ; від Г до А - земельна ділянка АДРЕСА_13 .

Межі, вказані на кадастровому плані М 1:500, який знаходиться у складі технічної документацій із землеустрою щодо складання документу (державного акту), що посвідчує право на земельну ділянку № НОМЕР_1 по пров. 1 -му Парниковому».

Визначити, який вигляд мають встановлені межові знаки на земельній ділянці АДРЕСА_2 , згідно Акту встановлення меж...., складеного представником ТОВ « ТЕРРА-ЮГ» в «Технічній документації із землеустрою...» не надається можливим, так як в Акті не відображено, що саме є межовими знаками на межах земельної ділянки та з якого матеріалу вони виконані.

З пояснення власника земельної ділянки АДРЕСА_2 , межові знаки є стовпи по периметру земельної ділянки, так на фасадній межі ділянки, в лівій кутовій частині, яка межує з земельною ділянкою АДРЕСА_4 , межовим знаком є стовп, виконаний з червоної цегли на цементному розчині висотою - 2,0м., до якого прикріплена металева хвіртка домоволодіння АДРЕСА_4 . При переробці стовпа з нього була вимурована та пошкоджена сталева решітка домоволодіння АДРЕСА_2 , до якої потім були приварені перший стовп нової огорожі та опора електрокабеля, що підходив до будинку АДРЕСА_4 . це вказано на фото №7,8.

На час дослідження спостерігається виконання ремонтних робіт стовпа, а саме: частково нова кладка з цегли інших розмірів, кольору та фактури в верхній частині стовпа висотою 2,90м. з наявністю штукатурного шару цементним розчином з вбудованими в верхній та нижній частинах металевих кутів, до яких приварена металева рама, на яку навішана металева хвіртка домоволодіння АДРЕСА_4 .

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 152 Земельного кодексу (далі ЗК) України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

За правилами п. «б» та п. «в» ч. 1ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм для користування.

Статтею 122 ЗК України передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 12, 13 ст. 79-1 ЗК України межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 106, ст. 107 ЗК України власник земельної ділянки, землекористувач має право вимагати від власника суміжної земельної ділянки сприяння у встановленні спільних меж, а також встановлення або відновлення межових знаків, у разі якщо вони відсутні, зникли, перемістилися або стали невиразними. У разі відсутності згоди власника суміжної земельної ділянки встановлення спільних меж здійснюється за рішенням суду.

Власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані дотримуватися меж земельних ділянок.

Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Згідно зі статтею 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками станом на час розроблення та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідача було визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі - Інструкція № 376).

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції № 376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Згідно з абзацом 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина четверта статті 41 Конституції України; близькі за змістом приписи викладені у частині першій статті 321 ЦК України).

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.

Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки, ЄСПЛ встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 455/856/16-а вказано, що погодження меж земельної ділянки є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи у користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постанові від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації.

У постанові Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 389/1214/18 вказано, що виконання усіх підготовчих робіт з виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку передбачає перевірку того, чи не належить земельна ділянка іншому власнику або правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наступні:

1) наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки;

2) підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (протиправне невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є суміжними землекористувачами, набули право власності на належні їм земельні ділянки.

Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи встановлено, зокрема, наступне:

Виходом на місце та дослідженням лівої бокової межі земельної ділянки АДРЕСА_2 кадастровий номер :05:023:0003, встановлена наявність двох існуючих огорож, а саме: стара огорожа з дощок по дерев`яним стовпам, який розташований на відстані - 0,75м. від зовнішньої стіни житлового будинку АДРЕСА_2 , до є порушенням вимог ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій

п. 6.1.41 «...для догляду за будівлями і здійснення їх потокового ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинне бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Та на відстані - 0,12м. нова огорожа з металевих профільних листів по металевим 10-ти стовпам в бетонних стаканах, висотою - 2,0м., які встановлені на половині довжини межі (28,35м.:2), т.т. -14,18 м.

На час дослідження спостерігається виконання ремонтних робіт стовпа, а саме: частково нова кладка з цегли інших розмірів, кольору та фактури в верхній частині стовпа висотою 2,90м. з наявністю штукатурного шару цементним розчином з вбудованими в верхній та нижній частинах металевих кутів, до яких приварена металева рама, на яку навішана металева хвіртка домоволодіння АДРЕСА_4 .

Оцінивши вказані обставини, суд приходить до висновку про те, що право позивача на володіння та користування частиною належної йому земельної ділянки порушується з боку відповідача, оскільки саме огорожа відповідача накладається на земельну ділянку позивача і при цьому відповідач встановив огорожу між ділянками, розташування якої не відповідає межам земельної ділянки позивача відповідно до даних Державного земельного кадастру.

Втручання у право власності позивача на земельну ділянку в частині обґрунтованих позовних вимог в даному випадку переслідує легітимну мету щодо захисту безперешкодного права користування позивачем всією своєю земельною ділянкою.

Стосовно пропорційності втручання у право власності позивача на земельну ділянку суд зазначає, що згідно висновку експерта фактична площа земельної ділянки АДРЕСА_2 кадастровий номер :05:023:0003 станом квітень 2024 року складає - 510,0 кв.м., що на 7,0 кв.м. менше від площі 7,0 кв.м., яка встановлена згідно правовстановлюючого документу, а саме Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію а власності номер 24084050 від 10.07.2014.

На думку суду, пропорційним, ефективним та законним способом захисту прав позивача у цій справі з урахуванням вищенаведених обставин є зобов`язання ОСОБА_3 демонтувати огорожу з металопрофілю та фундамент цієї огорожі, які знаходяться між будинками АДРЕСА_1 , а саме розташовані на земельній ділянці АДРЕСА_2 , кадастровий номер :05:023:0003 та відновити за власний рахунок межовий знак земельної ділянки АДРЕСА_2 у вигляді одного цегляного стовпа, встановленого зі сторони провулку між житловими будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , шляхом розібрання встановленої ним цегляної кладки та здійснення цегляної кладки з цегли, яка за формою та кольором схожа з цеглою в нижній частині стовпа і відремонтувати сталеву решітку огорожі.

В підсумку, з урахуванням вищенаведених обставин, правових норм та висновків, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та зобов`язати ОСОБА_3 знести власними силами або за власний рахунок самовільно встановлену металеву огорожу, яка розміщена на земельній ділянці, що належить ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі суд враховує, що відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В даному випадку суд повністю задовольнив позовні вимоги. Всі заявлені позивачем вимоги були пов`язані між собою та мали немайновий характер.

Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору підтверджується квитанціями від 24.08.2023, 18.09.2023 про сплату судового збору в сумі 1073,60 грн. та 1073,60 грн. відповідно. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача суму понесених судових витрат на сплату судового збору в розмірі 2147,20 грн.

Понесення позивачем судових витрат на оплату експертизи підтверджується квитанцією від 18.03.2025 на суму 12000,00 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат на проведення експертизи в розмірі 12000,00 грн.

Згідно із частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, 24.07.2025 року до суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, які складаються із судового збору 2147,20 грн, оплати роботи по проведенню геодезичної зйомки у сумі 3500,00 грн, оплати судової експертизи у сумі 12000,00 грн.

Проте на підтвердження оплати роботи по проведенню геодезичної зйомки у сумі 3500,00 грн. позивачем не надано належних та допустимих доказів, в зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення судових витрат по оплаті роботи по проведенню геодезичної зйомки задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 знести власними силами або за власний рахунок самовільно встановлену огорожу з металопрофілю та фундамент цієї огорожі, яка розміщена на земельній ділянці, між будинками АДРЕСА_1 , а саме розташовані на земельній ділянці АДРЕСА_2 , кадастровий номер :05:023:0003.

Зобов`язати ОСОБА_3 відновити власними силами або за власний рахунок межовий знак земельної ділянки АДРЕСА_2 у вигляді одного цегляного стовпа, встановленого зі сторони провулку між житловими будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , шляхом розібрання встановленої ним цегляної кладки та здійснення цегляної кладки з цегли, яка за формою та кольором схожа з цеглою в нижній частині стовпа і відремонтувати сталеву решітку огорожі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 14147,20 грн.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення у повному обсязі складено 15 вересня 2025 року.

Суддя В.О. Гаврасієнко