Справа № 723/2304/25
Провадження № 2/723/3355/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі:

головуючого судді Бужори В.Т.

при секретарі судових засідань Чікал І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні в залі суду в м. Сторожинець цивільну справу за позовом ТОВ "Мілоан", в особі представника позивача Ушакевич Марина Петрівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 05.09.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено електронний договір про споживчий кредит № 100866568, відповідно до умов якого кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу грошові кошти, на наступних умовах: сума кредиту 14144 грн., строк кредитування 345 днів, комісія, пов`язана з наданням кредиту 1697,28 грн., штраф 700 грн., що нараховується за кожен випадок невиконання/неналежного виконання зобов`язання зі сплати платежів у визначені графіком платежів дати платежів.

Зазначали, що ТОВ «МІЛОАН» видав відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти безготівково в розмірі 14144 грн., перерахувавши їх на рахунок споживача, з використанням карти НОМЕР_1 , відповідно до п. 2.1 договору.

Відповідно до п. 2.4.1 договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом, комісії за надання та обслуговування кредиту в розмірі та у терміни, що встановлені у графіку платежів, наведеному у додатку № 1 до договору, що є невід`ємною частиною договору. позичальник має сплачувати поточний загальний платіж за розрахунковий період в день закінчення розрахункового періоду (дату платежу), згідно графіку платежів. Сплата заборгованості до настання дати платежу не звільняє позичальника від необхідності сплати заборгованості в дату платежу, проте може зменшувати її розмір. Сплата заборгованості після спливу дати платежу призводить до прострочення і є підставою виникнення у позичальника додаткових обов`язків щодо сплати штрафів та/або процентів, згідно розділу 4 договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства .

Згідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Отже, ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 29619,37 грн., яка складається з наступного: 13824,29 грн. - заборгованість по кредиту, 10195,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 0 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 5600 грн. - штрафні санкції.

Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 29619,37 грн., судові витрати у розмірі 2422,40 грн., а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7100,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 надіслала на адресу суду відзив, в якому зазначила, що жодної досудової вимоги вона не отримувала, що позивачем невірно розрахована загальна сума боргу за Договором, нарахування штрафних санцій є протиправними та суперечать нормам ЦПК України, сума витрат на правничу допомогу є необгрунтованою, відсутній розрахунок заборгованості за кредитом, позивачем не було надіслано вимогу про дострокове погашення кредиту.

Просила у задоволення позовної вимоги в частині нарахованих відсотків та штрафних санкцій відмовити та зменшити суму витрат на правничу допомогу.

Представник позивача ОСОБА_2 надіслала відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідно п.п.1.5.3., 1.5.4. Договору кредиту, проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів нараховуються за ставкою 220.00 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 220,00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів. Нараховані згідно п. 1.5.3 та 1.5.4 Договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування, складатимуть: 23504.25 грн.

Отже, оскільки сторонами було погоджено істотні умови договору, а відповідачка підписавши вищевказаний Договір про споживчий кредит №100866568 добровільно погодилась на такі умови кредитного договору та взяла на себе відповідні зобов`язання, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсотках у розмірі 10195,08 грн. підлягають повному задоволенню. Відповідачем не надано контррозрахунку.

Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі

В судове засідання представник позивача ТОВ «Споживчий центр» не з`явився, в позовній заяві просили цивільну справу розглянути у відсутності представника.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, у відзиві просила розглядати справу у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 05.09.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про споживчий кредит №10866568, відповідно до умов якого кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу грошові кошти, на наступних умовах: сума кредиту 14144 грн., строк кредитування 345 днів, комісія, пов`язана з наданням кредиту 1697,28 грн., штраф 700 грн., що нараховується за кожен випадок невиконання/неналежного виконання зобов`язання зі сплати платежів у визначені графіком платежів дати платежів, що підтверджується копією договору про споживчий кредит, копією заявки про отримання кредиту №10866568, копією паспорта споживчого кредиту, графіком платежів, які підписані одноразовим ідентифікатором, відправленим на фінансовий номер відповідача.

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

ТОВ «МІЛОАН» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти безготівково в розмірі 14144 грн., перерахувавши їх на рахунок споживача, з використанням карти НОМЕР_1 , що підтверджується квитанцією про успішне перерахування коштів (а.с.31).

В порушення умов кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та допустила заборгованість, яка згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 100866568 становить 29619,37 грн., яка складається з наступного: 13824,29 грн. - заборгованість по кредиту, 10195,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 0 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 5600 грн. - штрафні санкції.

З копії вимоги про дострокове повернення заборгованості № 100-1/2025 від 21.03.2025 року ТОВ «МІЛОАН» повідомило ОСОБА_1 про виникнення у неї заборгованості станом на 17.02.2025 року перед ТОВ «МІЛОАН» в розмірі 14144,00 грн., яку необхідно сплатити.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, заборгованість, яка становить 24019,37 грн., яка складається з наступного: 13824,29 грн. - заборгованість по кредиту, 10195,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 0 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «МІЛОАН».

Щодо вимоги про стягнення штрафних санкцій суд зазначає наступне.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Таким чином, суд вважає, що позовна вимога в частині стягнення неустойки задоволенню не підлягає.

Крім того, позивач ставить питання про стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 7100,00 грн.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у справах № 905/1795/18 і № 922/2685/19 вказував на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, враховуючи предмет і складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 3000,00 гривень на професійну правничу допомогу, що є співмірним із наданим обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем, при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок, із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 у зв`язку із подачею позову в електронному вигляді в системи «Електронний суд». Оскільки позов задоволено частково (84.06%), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2034,82 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

На підставі ст. 207, 525, 610, 1048-1050, 1054, 1056 ЦК України, керуючись ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ТОВ "Мілоан", в особі представника позивача Ушакевич Марина Петрівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (, адреса: 04107, м. Київ, вул.Багговутівська, 17-21) суму заборгованості в розмірі 29619,37 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 13824,29 грн.; заборгованості по відсотках 10195,08 грн.; заборгованості по комісії за видачу кредиту 0 грн.

В іншій частині вимог позов залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (, адреса: 04107, м. Київ, вул.Багговутівська, 17-21) суму сплаченого судового збору в розмірі 2034,82 грн., а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: