Провадження № 22-ц/801/1862/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Матківської М. В., Міхасішина І. В.,

з участю секретаря судового засідання: Закерничної А. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Герасимчук Анастасія Сергіївна, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Жмудя О. О. та присяжних Джереловської Т. М., Гиренко Т. А., в залі суду в м. Вінниці, повне судове рішення складено 12 червня 2025 року,

у цивільній справі № 127/25238/24 за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Виконавчого комітету Вінницької міської ради як Органу опіки та піклування, ОСОБА_2 , про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна,

встановив:

Короткий зміст вимог

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання недієздатним його батька ОСОБА_3 , встановлення над ним опіки та призначення опікуна.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 3 2007 року ОСОБА_3 перебуває на обліку в КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради», вперше лікувався в 12 відділенні у зв`язку з неадекватною поведінкою на роботі, значно знизилась пам`ять, поступово втрачав професійні навички, став розгубленим. Виписаний з діагнозом помірна інша судинна деменція неускладнена. В подальшому стан ОСОБА_3 погіршився та його було госпіталізовано в 12 відділення.

ОСОБА_3 є інвалідом першої «Б» групи (загальне захворювання) безтерміново та потребує постійного стороннього догляду та допомоги, має супутні діагнози. Згідно з консультативним висновком №03-2-3212004 від 07.02.2022 КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» ОСОБА_3 встановлено діагноз F01.8 Інша судинна деменція. Протягом останніх років стан здоров`я ОСОБА_3 суттєво погіршився, що виражається у порушенні мови, дезорієнтації у часі та просторі, погіршення пам`яті та розумових здібностей, не може контролювати свою поведінку та усвідомлювати значення, наслідки своїх дій та керувати ними, не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися, потребує постійної турботи та контролю. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда №70485 від 06.04.2023 ОСОБА_3 має значне обмеження життєдіяльності та потребує відновної терапії, психіатричної допомоги та медичного спостереження.

З 2007 року дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_2 здійснювала догляд за ним. Проте, з 2011 року ОСОБА_2 є пенсіонеркою та у зв`язку з похилим віком, погіршенням стану здоров`я, їй фізично важко здійснювати догляд за чоловіком ОСОБА_3 через неможливість останнього керувати своїми діями, пересуватися та самообслуговуватися, а тому догляд здійснює син ОСОБА_1 .

За таких обставин виникла необхідність визнати ОСОБА_3 недієздатним, встановити над ним опіку та призначити заінтересованій особі опікуна, що зробить можливим повноцінно забезпечувати його права та інтереси.

Інших осіб, які б могли здійснювати догляд та опіку над ОСОБА_3 , крім сина - ОСОБА_1 немає. Заявник має можливість і бажання доглядати свого батька і бути його опікуном, проживає разом з батьками у АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного заявник просив визнати ОСОБА_3 недієздатним, встановити над ним опіку та за поданням органу опіки та піклування призначити його опікуном батька.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2025 року заяву задоволено частково.

Визнано недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначено виконавчий комітет Вінницької міської ради як орган опіки і піклування опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті вимог відмовлено.

Судові витрати за проведення експертизи в сумі 17 511,02 грн компенсовано за рахунок держави.

Рішення суду мотивовано тим, що вимоги заявника про визнання ОСОБА_3 недієздатним повністю доведені, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Призначаючи виконавчий комітет Вінницької міської ради як орган опіки і піклування опікуном ОСОБА_3 та відмовляючи у призначенні опікуном недієздатного ОСОБА_3 його сина ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що подання органу опіки та піклування не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути врахований на розсуд суду.

При цьому, на переконання суду, ні заявником в поданій заяві, ні органом опіки і піклування у висновку про доцільність призначення опікуном ОСОБА_1 не обґрунтовано неможливість здійснювати догляд іншим родичем, а саме матір`ю ОСОБА_2 . Отже, зважаючи на встановленні у судовому засіданні фактичні обставини та необґрунтованість висновку Виконавчого комітету Вінницької міської ради, місцевий суд вважає неможливим призначення заявника ОСОБА_1 опікуном над його батьком ОСОБА_3 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У липні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Герасимчук А. С., не погоджуючись з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2025 року, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині призначення виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки і піклування опікуном ОСОБА_3 і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким призначити ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_3 .

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 17 липня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Войтко Ю. Б., судді: Матківська М. В., Міхасішин І. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 серпня 2025 року справу призначено до апеляційного розгляду 26 серпня 2025 року о 11:20 год з повідомленням учасників справи, та в подальшому її розгляд відкладено до 16 вересня 2025 року о 12:40 год.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_3 недієздатним.

Однак висновок суду про призначення Виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки і піклування опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відмову у призначенні опікуном недієздатного ОСОБА_3 його сина ОСОБА_1 , на переконання апелянта, є помилковим та незаконним, оскільки вирішуючи питання про призначення повнолітній особі опікуна суд не діє самостійно.

При цьому орган опіки та піклування зобов`язаний подати до суду подання про можливість призначення опікуном, на підставі якого суд зобов`язаний призначити опікуна недієздатній особі, а у випадку встановлення необґрунтованості такого подання, суд повинен забезпечити виконання органом опіки та піклування обов`язків оформлення подання та за потреби витребувати додаткові обґрунтування такого висновку, чого судом першої інстанції зроблено не було.

Посилається на те, що відповідно до подання про можливість призначення опікуном органу опіки і піклування Виконавчого комітету Вінницької міської ради вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з поданою заявою від 07.01.2025 не заперечує щодо призначення сина опікуном, оскільки за станом здоров`я не може доглядати ліжко хворого чоловіка.

Вважає, що вказаним висновком підтверджено неможливість ОСОБА_2 здійснювати функції та обов`язки опікуна хворого чоловіка ОСОБА_3 .

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував вищезазначених обставин, залишив поза увагою те, що з 2011 року ОСОБА_2 являється пенсіонеркою та в зв`язку з похилим віком, погіршенням стану здоров`я, фізично та фактично не може здійснювати догляд за своїм чоловіком, оскільки останній самостійно не пересувається, а тому його обслуговування потребує чоловічої сили, чим і займається син ОСОБА_1 .. Крім того, судом першої інстанції не враховано волевиявлення ОСОБА_2 щодо нагляду за хворим чоловіком всупереч положень ч. 3, 4 ст. 63 ЦК України.

Крім того, відповідно до патоморфологічного дослідження П категорії складності від 04.06.2025 та виписки із медичної карти амбулаторного хворого вбачається, що у ОСОБА_2 діагностовано злоякісну пухлину, а саме меланому невус правового передпліччя нижньої третини передньої поверхні І ст. II кл. гр., супутній діагноз атеросклеротичний міокардіосклероз, гіпертонічна хвороба II ст., в зв`язку з чим сама потребує стороннього догляду та допомоги та не може здійснювати функції та обов`язки опікуна хворого чоловіка ОСОБА_3 , про що свідчать відповідні копії надані заявником.

Звертає увагу, що той факт, що заявник є військовозобов`язаним, не виключає можливості призначення його опікуном недієздатного батька, адже норми Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не містять положень щодо заборони призначати опікунами осіб чоловічої статі призовного віку.

Зауважує, що відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 від 24.01.2025 №362/723 вбачається, що ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як такому, що зайнятий постійним доглядом за батьком, на строк до 07.02.2025, яка неодноразово продовжувалась та діє станом на сьогоднішній день, про що свідчать копії довідок, акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду, витягу з Резерв+.

А тому, на переконання апелянта, у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що звернення ОСОБА_4 із заявою в частині призначення його опікуном може бути пов`язане з намаганням уникнути мобілізації, оскільки у нього і так наявна відстрочка, оформлена у відповідності з вимогами закону.

Зазначає, що покладення обов`язків опікуна над недієздатним ОСОБА_3 на Виконавчий комітет Вінницької міської ради як орган опіки і піклування, позбавляє заявника юридичної та фактичної можливості здійснювати опіку над батьком, що проявляється в неможливості отримання спеціальних ліків для хворого, отримання пенсійних виплат, представлення інтересів хворого в банківських установах, органах пенсійного фонду, закладах охорони здоров`я.

Доводи особи, яка подала відзив апеляційну скаргу

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направили, що за положеннями частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позиція учасників справи у судовому засіданні

Заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Герасимчук А. С. в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , представник особи, відносно якої вирішується питання адвокат Дмитришина Т. І., підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Вінницької міської ради як Органу опіки та піклування Жиліховська Н. М. в судове засідання не з`явилася, 25.08.2025 подала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги апеляційної скарги визнає і не заперечує проти її задоволення.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначені ОСОБА_3 і ОСОБА_2 .

Згідно з історією хвороби №11828 ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в 12 відділенні ВОПНЛ ім. Ющенка з 09.11.16 по 10.11.16. Поставлений діагноз: помірна інша судинна деменція неускладнена. Супутній діагноз: ІХС. Дифузний кардіосклероз. Гіпертензивне серце. СНо. Гіпертонічна хвороба 3 ст (ГПМК2000р.) Цукровий діабет, 2 сер. ст. важкості. Ожиріння аліментарнно-конституційного генезу. Дисцикуляторна енцефалопатія 2-3 ст. змішаного генезу (судин, діабетичного), Діабетична полінейропатія вегето- сенсорна форма. Ангіопатія сітківки.

ОСОБА_3 є інвалідом першої «Б» групи (загальне захворювання) безтерміново та потребує постійного стороннього догляду та допомоги, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ №243756 від 09.02.2021 року.

Згідно з консультативним висновком від 07.02.2022 року КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» ОСОБА_3 встановлено діагноз F01.8 Інша судинна деменція.

Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда №70485 від 06.04.2023 року ОСОБА_3 має значне обмеження життєдіяльності та потребує відновної терапії, психіатричної допомоги та медичного спостереження.

З довідки №55 від 13.06.2024 КНП «ЦПМСД №1 м. Вінниці» про стан здоров`я вбачається, що ОСОБА_3 хворіє на атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу ІІІ ст.(ГПМК в 2000 році) 3 ст. СН ІІ А ст. ризик ССУ дуже високий, гіпертензивна енцефалопатія, цукровий діабет, 2 тип, середнього ступеню важкості, компенсація. Діабетична ангіопатія судин н/кінцівок. Діабетична полінейропатія вегето-сенсорна форма, ангіопатія сітківки. Дисциркуляторна енцефалопатія 2-3 ст. змішаного генезу(судинного. діабетичного), помірна інша судинна деменція неускладнена. Ожиріння I ст. аліментарно-конституційного генезу. Сечокам`яна хвороба. Мікроліти обох нирок.

Наявність вищезазначених хвороб у ОСОБА_3 підтверджується також даними медичних карт, витребуваних відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2025.

Як встановлено із висновку судово-психіатричної експертизи № 43 від 23.01.2025 ОСОБА_3 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді судинної деменції (F01.8), тому позбавлений можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише у частині відмови у задоволенні вимог про призначення опікуна, у іншій частині рішення апеляційним судом не переглядається.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

Україна є демократичною, правовою, соціальною державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Відповідно до Основного Закону України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; кожен має право на повагу до його гідності; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 21, частина друга статті 22, частина перша статті 28, частина перша статті 29, частини перша, друга статті 55 Конституції України).

Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права.

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

Відповідно до Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України).

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини першатретя статті 41 ЦК України).

Відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Положеннями частини першої статті 67 ЦК України передбачено, що опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

У ході розгляду цієї справи судом першої інстанції було призначено судово-психіатричну експертизу, за результатами проведення якої 23.01.2025 надано висновок експерта № 43 про те, що ОСОБА_3 страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді судинної деменції (F01.8), тому позбавлений можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Встановивши, що ОСОБА_3 має хронічний, стійкий психічний розлад, який позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи, місцевий суд дійшов висновку про визнання його недієздатним та встановлення над ним опіки.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном недієздатного батька, суд першої інстанції вважав подання органу опіки та піклування щодо призначення опікуном саме ОСОБА_1 належним чином не мотивованим, що на переконання суду, свідчить про застосування суто формального підходу до вирішення питання про призначення заявника опікуном ОСОБА_3 .

При цьому суд зазначив, що конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України, має перевагу над бажанням заявника бути опікуном недієздатної особи за обставин існування в останнього інших членів сім`ї, а саме, дружини ОСОБА_2 , яка також може бути опікуном.

Суд першої інстанції також звернув увагу на те, що будь-яких доказів належності, обґрунтованості, достовірності, достатності, які б свідчили і спростовували ту обставину, що ОСОБА_2 не може здійснювати догляд за чоловіком ОСОБА_3 , заявником не надано та таких під час розгляду справи не здобуто. Наявні у справі докази свідчать лише про те, що ОСОБА_2 є особою пенсійного віку та має ряд певних захворювань. Однак такі обставини не свідчить про те, що остання не може в силу тих чи інших обставин бути усуненою від догляду за своїм чоловіком над яким просить заявник здійснювати опіку/призначити опікуном.

На думку суду, ні заявником в заяві поданій до суду, ні органом опіки і піклування у висновку про доцільність призначення опікуном ОСОБА_1 не обґрунтовано неможливість здійснювати догляд іншим членом сім`ї, а саме матір`ю заявника ОСОБА_2 .

Колегія судів не погоджується із зазначеним висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Згідно зі статтею 64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил опіки та піклування опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.

Отже, можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.

У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24 (провадження № 61-6720св24).

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

У справі, що переглядається, можливість ОСОБА_1 здійснювати повноваження опікуна перевірена органом опіки та піклування, за наслідками чого висловлено пропозицію про доцільність призначення саме його опікуном батька у разі визнання його судом недієздатним.

Відповідно до подання Виконавчого комітету Вінницької міської ради, як органу опіки та піклування, від 27.01.2025 №К/01/1412/1-0010, останній просить призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі визнання його недієздатним.

Зазначене подання мотивоване тим, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка згідно з поданою заявою від 07.01.2025 не заперечує щодо призначення сина опікуном, оскільки за станом здоров`я не може доглядати ліжко хворого чоловіка.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є єдиним сином у батьків; одружений; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та наразі проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з батьками.

Дружина заявника, ОСОБА_5 , 1977 року народження, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з дітьми (одна повнолітня дитина та двоє неповнолітніх), згідно з поданою заявою від 07.01.2025 не заперечує щодо призначення чоловіка опікуном свекра.

На переконання колегії суддів, таке подання органу опіки та піклування про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , мотивоване, викладене з урахуванням його інтересів.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував вищезазначених обставин, залишив поза увагою те, що з 2011 року ОСОБА_2 являється пенсіонеркою та у зв`язку з похилим віком, погіршенням стану здоров`я, а саме: гіпертонічної хвороби II ст., гіпертензивного серця CH І, ризик ССУ Ш, остеохондрозу поперекового-крижового відділу хребта, гіперхолестеринемії, що підтверджується довідкою №74 від 22.07.2024 КНП «ЦПМСД №1 м. Вінниці», не має змоги належним чином здійснювати догляд за хворим чоловіком (а.с.24, 25).

Крім того, зазначений факт підтверджується доданими до апеляційної скарги доказами, зокрема, копіями патоморфологічного дослідження П категорії складності від 04.06.2025 та виписки із медичної карти амбулаторного хворого вбачається, що у ОСОБА_2 діагностовано злоякісну пухлину, а саме меланому невус правового передпліччя нижньої третини передньої поверхні І ст. II кл. гр., супутній діагноз атеросклеротичний міокардіосклероз, гіпертонічна хвороба II ст., в зв`язку з чим сама потребує стороннього догляду та допомоги та не може здійснювати функції та обов`язки опікуна хворого чоловіка ОСОБА_3 (а.с.221-222).

Апеляційний суд приймає до уваги зазначені докази з огляду на те, що відповідні обставини були предметом розгляду органу опіки і піклування і суду першої інстанції, який дійшов помилкового висновку про те, що та обставина, що мати заявника ОСОБА_2 не має змоги опікуватися чоловіком, є недоведеною.

ОСОБА_1 , як близька особа син, подав заяву про призначення його опікуном недієздатного батька, оскільки може здійснювати опіку над ним, він не відноситься до осіб, які не можуть бути призначені опікуном. Інші родичі недієздатного ОСОБА_3 не подали заяв про призначення їх опікунами. Дружина ОСОБА_2 не може забезпечити опіку недієздатному чоловікові, оскільки з 2011 року є пенсіонеркою та в зв`язку з похилим віком, погіршенням стану здоров`я, фізично та фактично не може здійснювати догляд за хворим чоловіком.

Як уже зазначалося, статтею 64 ЦК України визначено виключний перелік обставин, за яких особа не може бути призначена опікуном чи піклувальником. Згідно з положеннями цієї статті, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа, яка позбавлена батьківських прав або ж якщо поведінка та інтереси такої особи суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування.

Норми Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не містять положень щодо заборони призначати опікунами осіб чоловічої статі призивного віку.

Судом не встановлено обставин, які вказують на те, що поведінка ОСОБА_1 , який виявив бажання бути опікуном, суперечить інтересам недієздатного батька ОСОБА_3 .

При розгляді справи суд першої інстанції не встановив усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, не надав належної правової оцінки поданим доказам, не врахував особливостей цієї справи та тих обставин, у зв`язку з якими заявник просить призначити його опікуном, не звернув уваги на характер захворювання недієздатної особи та дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви в частині призначення опікуна.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині слід скасувати та ухвалити у відповідній частині нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_3 .

Щодо судових витрат

Відповідно до вимог частини сьомої статті 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Герасимчук Анастасія Сергіївна, задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2025 року скасувати в частині призначення Виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки і піклування опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Призначити опікуном недієздатного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2025 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: М. В. Матківська

І. В. Міхасішин