532/1044/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Тесленко Т. В.

за участю секретаря

судового засідання Климченко А. О.,

представника відповідача адвоката Яременка О. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», представник позивача Гурський Герман Юрійович, до ОСОБА_1 , представник відповідача адвокат Яременко Олег Євгенович, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

02 травня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», представник позивача Гурський Герман Юрійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач вказував, що через невиконання ОСОБА_1 умов укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» та відповідачем кредитного договору № -453095 від 03.09.2021, в останньої утворилася заборгованість за кредитом в сумі 21 775,00 грн, яку позивач прохав стягнути з відповідача та понесені ним судові витрати.

Ухвалою суду від 05.05.2025 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду на 05.06.2025, яке в подальшому було відкладено на 11.07.2025 через неявку сторін.

Представник позивача надав суду клопотання про витребування доказів

у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (, місце реєстрації: 01001, м. Київ, вул. ГРУШЕВСЬКОГО, буд. 1Д), а саме інформацію, що підтверджує:

- чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) платіжну карту № НОМЕР_2 ;

- надання виписки з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної картки № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 02.09.2021 р. по 06.09.2021 р.;

- чи отримувала ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в період з 02.09.2021 по 06.09.2021 грошові кошти в сумі 6 500,00 грн. на картку № НОМЕР_2 .

11.07.2025 сторони в судове засідання не з`явилися.

Ухвалою від 11 липня 2025 року суд задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів та відклав розгляд справи на 16.09.2025.

12.08.2025 ухвала суду виконана та витребувані відомості судом отримані.

Представник позивача 16.09.2025 до суду не з`явився, однак в заяві просить розгляд справи здійснювати без участі позивача.

Представник відповідача адвокат Яременко О. Є. в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги частково підлягають задоволенню, а саме вважає, що стягненню підлягає тіло кредиту у сумі 6 500 грн та проценти за користування кредитними коштами у визначений договором строк 2405 грн, інші ж позовні вимоги задоволенню не підлягають за недоведеністю, оскільки в строк кредитування 20 днів, обгрунтовано нараховано проценти в сумі 2405 грн, а решта процентів нараховувалася за межами строку кредитування. Також погодився на стягнення судових витрат в частині правничої допомоги в сумі 6000,00 грн.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 03.09.2021 між ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Відповідач, Позичальник, Боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (далі ТОВ «КОШЕЛЬОК» Позивач, Кредитор), було укладено договір № -453095 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі Договір), на умовах строковості, зворотності, платності, за яким Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі.

Зазначений кредитний договір, як вбачається з його змісту, разом із правилами надання кредитів (надалі Правила) складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та за якими позичальник був попередньо ознайомлений.

За нормами ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створено згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Електронний правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторін та його змістом. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волі сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину, воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Відповідно до умов Кредитного Договору, ТОВ «КОШЕЛЬОК» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах:

- сума кредиту, становить 6 500,00 грн ( п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); - початковий строк кредитування, становить 20 днів, ( п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків);

- відсоткова ставка, становить 1,85 % на добу за початковий строк кредитування визначений п. 2.3., п. 3.6., п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків);

- сума кредиту та нараховані відсотки, за початковий строк користування позикою, на 20 днів, становить 8 905,00 грн. (6 500,00 грн. тіло кредиту + 2 405,00 грн відсотки за користування позикою за перші 20 днів, р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2 графіку розрахунків).

Кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_2 , яку ОСОБА_1 вказала в особистому кабінеті як банківська картка на яку Кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно з договором № -453095 від 03.09.2021. Ці дані підтверджено відомостями АТ КБ «ПриватБанк» від 12.08.2025.

На час позовної заяви у позичальника виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування позикою у розмірі (6 500,00 грн. тіло кредиту + 2 405,00 грн відсотки за початковий строк користування позикою + 12 870,00 грн відсотки за продовжений строк користування позикою) 21 775,00 грн.

Як зазначає позивач, сума відсотків 12 870, 00 нарахована на підставі п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 23.09.2021 року до 21.12.2021 року, за ставкою 2,2 % на добу.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж року та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Факт укладення спірного кредитного договору та отримання від ТОВ "Кошельок" грошових коштів в сумі 6 500 грн відповідач не оспорює. Докази повернення відповідачем позики в сумі 6500 грн в порядку та на умовах, передбачених спірним договором, у справі відсутні.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) виснувала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

У постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Представник відповідача наголошував, що як вбачається з Кредитного договору № -453095 від 03.09.2021, сторони погодили, що кредитні кошти надаються ОСОБА_1 в сумі 6500 грн на строк 20 днів до 22.09.2021 зі сплатою процентів за надання кредиту в сумі 2405 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, проценти, комісії та інші платежі) становить 8905 грн.

Вказане підтверджується паспортом кредиту та графіком платежів, які є додатками до Договору.

Відповідно до п. 3.7. Договору передбачено, що зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного періоду.

Проте наведені умови Кредитного договору є суперечливими, так як пунктом 2.1 цього Кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом протягом 20 днів.

Право кредитодавця нараховувати передбачені Договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного Договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Також у відповідності до п. 2.2. Договору сторони погодили, що встановлений в п. 2.1. Договору строк Лояльного періоду може бути продовжений позичальником шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом.

Проте, позивачем не надано доказів продовження позичальником Лояльного періоду та сплати позичальником нарахованих відсотків.

Отже, за умовами Кредитного договору сторони погодили строк його дії до 22.09.2021, а тому починаючи із зазначеної дати, ТОВ «Кошельок» не мало права нараховувати проценти за користування кредитом у визначеному Договором розмірі.

Згідно з викладеним Великою Палатою Верховного Суду правовим висновком у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/4518/16 від 05.04.2023, сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх. Відтак, для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Згідно із ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позичальником дій, які б підтверджували її свідомий намір пролонгації зобов`язання за договором про споживчий кредит, позивачем не надано.

Отже як убачається з наданих доказів, позичальник має сплачувати кредитодавцю визначені у Договорі відсотки за користування кредитом, відповідно до умов укладеного Кредитного договору з урахуванням визначеного строку дії кредитування.

Тому, стягненню підлягає тіло кредиту у сумі 6 500 грн та проценти за користування кредитними коштами у визначений договором строк 2405 грн, інші ж позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на вказане, представник відповідача прохав визнати Кредитний договір укладений між Позивачем і відповідачем не достатнім доказом для задоволення позовних вимог позивача повністю.

Суд дійшов висновку, що сторони спірного договору позики погодили строк кредитування 20 днів.

Отже, проценти за користування позикою можуть бути нараховані лише в межах погодженого сторонами строку кредитування (20 днів), тобто строку, на який були надані кошти. Розмір заборгованості відповідача за процентами, нарахованими за 20 днів за ставкою 1,85 %, становить 2405,00 грн (6500 грн х 1,85 % х 20 днів).

За встановлених у справі обставин, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за тілом позики в сумі 6500 грн та заборгованості за процентами в межах строку позики в сумі 2405,00 грн, в загальній сумі 8905 грн, а отже, позов належить задовольнити частково.

В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, нарахованими поза межами строку позики, належить відмовити.

За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі 968,96 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог), а саме: 8905 грн х 100/ 21 775 грн = 40,93% х 2422,40 грн = 991,49 грн.

За ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

Для підтвердження понесених витрат на послуги адвоката, йому необхідно: укласти у письмовій формі договір; включити до договору умови про порядок визначення вартості наданих послуг за ведення відповідної судової справи (почасова оплата, фіксована сума тощо); включити до договору посилання на реквізити або сторін судової справи, у якій надається правнича допомога; детально фіксувати послуги, які надаються у рамках ведення відповідної судової справи, їх обсяг (витрачений час) та вартість (якщо окремі послуги мають різну вартість); детально фіксувати витрати, які понесені адвокатом у зв`язку із наданням послуг щодо ведення відповідної судової справи (витрати на відрядження, нотаріальні послуги, переклад документів тощо); належно оформляти та зберігати документи, що підтверджують такі витрати; належним чином оформляти платіжні документи під час здійснення оплати послуг адвоката.

Адвокатським бюро АБ «Герман Гурський та партнери» надано суду договір про надання правничої допомоги від 12.02.2025, додаток до цього договору від 30.03.2025, де зазначено розцінки його послуг на загальну суму 15 000,00 грн (а.с.36,37).

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд вважає, що заявлена сума гонорару за надану правову допомогу не є співмірною з вимогами ст. 137 ЦПК України та не відповідає складності цієї справи.

Тому потрібно стягнути судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 6000,00 грн, що є достатнім для виконання перелічених у наданих представником позивача доказах про надання ним послуг та виконаних робіт.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 137, 141, 258, 264-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», представник позивача Гурський Герман Юрійович, до ОСОБА_1 , представник відповідача адвокат Яременко Олег Євгенович, про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (с. Чайки, вул. Антонова,8-А, Бучанський район, Київська область, ) заборгованість за кредитним договором №-453095 від 03.09.2021 в сумі 8905,00 грн (вісім тисяч дев`ятсот п`ять 00 коп), складається з:

- заборгованості за сумою кредиту - 6 500,00 грн.;

- заборгованості за відсотками за користування позикою в межах строку позики - 2405,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (с. Чайки, вул. Антонова,8-А, Бучанський район, Київська область, ) понесені судові витрати на загальну суму 6991,49 грн, а саме:

- зі сплати судового збору в сумі 991,49 грн (дев`ятсот дев`яносто одна грн 49 коп);

- на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн (шість тисяч грн 00 коп).

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду

16.09.2025 складено повне судове рішення.

Суддя