РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року

м. Рівне

Справа № 570/278/25

Провадження № 22-ц/4815/875/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Ковальчук Н.М., Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Климович Т.Д. на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2025 року, ухвалене в складі судді Гладишевої Х.В., дата складання повного тексту рішення 08 квітня 2025 року, у справі № 570/278/25,

в с т а н о в и в :

В січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Позов мотивовано тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, в якому мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що вона на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення нею 3х років, через що не має можливості самостійно себе забезпечувати.

Стверджує, що відповідач самоусунувся від матеріального забезпечення дружини та зазначила, що діти на даний час проживають з матір`ю, що стверджується витягами про реєстрацію місця проживання дітей та позивачки. Вважає, що відповідач зобов`язаний брати участь у матеріальному забезпеченні дружини.

Звертає свою увагу на те, що відповідач проходить службу в складі ЗСУ, отримує грошове забезпечення та може утримувати свою дружину.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 аліменти в розмірі 3500 грн, починаючи з дня подання позову і до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2025 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник позивача подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовільнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження неможливості надавати фінансову допомогу позивачу як матері спільної дитини, яка не досягла трирічного віку.

Вказує, що згідно розрахунку заборгованості про сплату аліментів від 29.04.2025 року виданий відділом ДВС у м.Рівному, відповідач сплатив аліменти в сумі 6510,05 грн за період з січня по квітень 2025 року, що свідчить про його платоспроможність.

Звертає свою увагу на те, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач є непрацездатним, має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків або внаслідок стану здоров`я чи інших об`єктивних причин не може надавати матеріальну допомогу колишній дружині.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає цим вимогам.

Встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться на утриманні матері.

Позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку.

Відповідач самоусунувся від матеріального забезпечення дружини.

Як закріплено у ч. 1 ст. 75 СК України дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 ЦПК України).

Тобто, у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: перебування у зареєстрованому шлюбі з чоловіком, проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).

Отже, за змістом вищевказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

До таких висновків прийшов і Верховний Суд в постанові від 12 листопада 2018 року у справі №202/712/17, провадження №61-28943св18.

Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.1, ч.5 і ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на утримання дружини, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як убачається з матеріалів справи, дитина сторін, яка не досягла трирічного віку, проживає з позивачкою, яка здійснює за нею догляд, у зв`язку з чим не працює, а відтак потребує матеріальної допомоги від відповідача, право на отримання якої передбачено законом.

Суд погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач внаслідок стану здоров`я чи інших об`єктивних причин не може надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дочкою трирічного віку.

Таким чином, оскільки сторони по справі є батьками дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , то, з урахуванням положень ч. 2 ст. 84 СК України, позивач має право на своє утримання від відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 сплачує аліменти на дитину, а тому є платоспроможний надавати матеріальну допомогу ОСОБА_1 до досягнення дитиною трьохрічного віку, оскільки з огляду на вік дитини, вона позбавлена можливості працевлаштуватися.

Однак, колегія суду звертає свою увагу на те, що позивач не надала доказів того, що ОСОБА_2 спроможний сплачувати аліменти на її утримання у заявленному розмірі.

З огляду на обставини справи, наявні в справі докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що аліменти на утримання дружини підлягають присудженню у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн, так як не встановлено обставин неможливості надавати дружині утримання у такому розмірі, що окрім того відповідатиме вимогам розумності та справедливості.

Ураховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Климович Т.Д. задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2025 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 21.01.2025 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 18 вересня 2025 року.

Головуючий суддя: Гордійчук С.О.

Судді: Ковальчук Н.М.

Шимків С.С.