ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 липня 2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2024 року 14.11.2024 року ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося в суд із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» борг у сумі 25193 грн. 03 коп. ( різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а також вирішити питання судових витрат.

В обгрунтування позовної заяви вказує, що 03.07.2020 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту №200/20-ТЗ/К/06, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Ford Fusion» державний номерний знак НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 17.06.2021 року в місті Києві, на Набережному шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «KIA», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . Дана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля «KIA», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Печерського районного суду міста Києва у справі №757/34951/21-п.

Вказувало, що відповідно до рахунку № НОМЕР_3 від 24.06.2021 року, наданого ТОВ «Карс.Оптиум» ФОП ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_1 склала 95906 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля «KIA», державний номерний знак НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АР 5456398, виданого ТДВ «Експрес Страхування».

ТДВ «Експрес Страхування» здійснило виплату в розмірі 70712 грн. 97 коп. ( в межах ліміту з врахуванням франшизи та коефіцієнта фізичного зносу автомобіля) в порядку регресу ПАТ « Стразова компанія « Арсенал Страхування».

Враховуючи викладене вважає, що з відповідача підлягають відшкодуванню кошти в розмірі 25193 грн. 03 коп. з розрахунку 95906 грн. (сума страхового відшкодування)- 70712 грн. 97 коп. (часткова виплата ТДВ «Експрес Страхування).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01 липня 2025 року в задоволенні позову ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу - відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржено представником ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права прохає скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспортного засобу № 2000Є20-Тз/К/06, згідно якого страхова компанія взяла на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_1 .

17.06.2021 року сталася ДТП за участю автомобіля Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_1 . Вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 95906 грн.

05.07.2021 року ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» здійснило виплату ОСОБА_2 у розмірі 95906 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «KIA», державний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована в Страховій компанії ТДВ «Експрес Страхування» , яке здійснило виплату у розмірі 70712,97 грн ПРАТ № СК Арсенал Страхування» в порядку регресу ( в межах ліміту з урахуванням франшизи та коефіцієнта фізичного зносу).

Враховуючи викладене вважає, що наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 коштів в розмірі 25193 грн. 03 коп. з розрахунку 95906 грн. (сума страхового відшкодування)- 70712 грн. 97 коп. (часткова виплата ТДВ «Експрес Страхування).

27.08.2025 року від представника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить її залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін. Також вказує, що відповідачем було понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 8500 грн, які підлягають стягненню з позивача.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Із матеріалів справи вбачається, що 03.07.2020 року між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспортного засобу № 2000Є20-Тз/К/06, згідно якого страхова компанія взяла на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_1 ( а.с.7-11).

17.06.2021 року в місті Києві, на Набережному шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «KIA», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 .

Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля «KIA», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Печерського районного суду міста Києва у справі №757/34951/21-п.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №200/20-ТЗ/К/06 від 03.07.2020 року (а.с.7-11).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «KIA», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 на підставі Поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АР 5456398 від 20.05.2021 року (а.с.131).

Районним судом встановлено, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» мало право зворотної вимоги до ТДВ « Експерас Страхування» в межах ліміту по полісу з врахуванням франшизи та значення коефіцієнта фізичного зносу (ліміт за моральну шкоду 260000 грн., ліміт за майнову шкоду - 130000 грн).

Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» 16.09.2021 року було складено страховий акт №4.21.563-1 та визначено розмір страхового відшкодування у розмірі 70712 грн. 97 коп. 04.10.2021 року Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» платіжною інструкцією №2537 було перераховано на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» страхове відшкодування по полісу №АР 5456398 у розмірі 70712 грн. 97 коп.

Відмовляючи в задоволенні позову про відшкодування різниці міжсумою страхового відшкодування та часткової виплати ТДВ «Експрес Страхування, районний суд виходив з того, відшкодування Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» здійснило виплату позивачу в розмірі 70712 грн. 97 коп., не в межах ліміту застрахованої суми, тобто вказані збитки є меншими від ліміту страхового відшкодування, позивач погодився з цим, а тому втратив право вимоги до відповідача.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком районного суду з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Районним судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика відповідача суми страхового відшкодування (вартість матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу автомобіля) у розмірі 70712,97 грн.

Предметом спору є відшкодування недостатньої суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна, а саме 25193,03 грн. ( 95906 грн. сума страхового відшкодування - 70712 грн. 97 коп. часткова виплата ТДВ «Експрес Страхування).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_1 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

За таких обставин саме ОСОБА_1 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що загальна сума збитків складає 95906 грн ( кошти які були сплачені ТДВ «Експрес Страхування» з урахуванням ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 70712,97 грн, то слід стягнути з відповідача різницю у розмірі 25193,03 грн.

Щодо строку позовної давності слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позов поданий у строки визначені законом та вони не пропущені, оскільки строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину, а з позовом позивач звернувся у листопаді 2024 року, тобто в межах трирічного строку визначеного законом.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення районного суду скасувати та ухвалити нове судове рішення по суті заявлених вимог.

Оскільки рішення районного суду підлягає скасуванню, тому наявні підстави і для скасування додаткового рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 липня 0225 року.

Щодо судового збору слід зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія « Арсенал Страхування» судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 7570 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 липня 2025 року, та додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 липня 2025 року- скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до ОСОБА_1 про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" кошти у розмірі 25193, 03 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 7570 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 22 вересня 2025 року.

Головуючий суддя : ___________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ___________________ С.Б. Бутенко __________________ О.І. Обідіна