САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1467/25
Провадження №2/726/308/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04.09.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Проскурняка І. Г., за участю секретаря судових засідань Данилюк І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування власністю шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ :

Адвокат Морозова О.В. звернулася до суду, в інтересах позивачки ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 із позовною заявою про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення.

В позові посилається на те, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Даний будинок належить останній на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.07.2019 року №10973.

У вказаному житловому будинку проживає без реєстрації позивачка, її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також рідний брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб №660188 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 відсутні відомості про зареєстрованих осіб, що свідчить про те, що ОСОБА_2 на даний час проживає без реєстрації у будинку, що належить на праві власності позивачці.

Разом з тим, упродовж тривалого часу, а саме з 2013 року та по день звернення із позовом до суду, відповідач постійно та систематично порушує правила співжиття з позивачкою та її донькою, зокрема зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, застосовує психологічне і фізичне насилля по відношенню до позивача, а також погрожує нанесенням тілесних ушкоджень ОСОБА_1 і завдає їх, що робить не можливим проживання з ним у одному будинку.

Заходи запобігання і громадського впливу стосовно відповідача, зокрема бесіди, попередження, а також застосовані судом стягнення по адміністративним та кримінальним справам виявилися цілком безрезультатними та не привели до припинення насильства щодо позивачки .

Добровільно звільнити житло, яке належить позивачці на праві приватної власності, відповідач не бажає, на будь які пропозиції та вимоги позивача вивільнити приміщення належного їй житлового будинку останній реагує агресивно із застосуванням погроз, крику та подекуди фізичного насилля.

Постановами Садгірського районного суду м.Чернівці від 02.11.2020 року, 26.10.2021 року ОСОБА_2 визнавався винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення ним домашнього насильства стосовно своєї сестри ОСОБА_1 у вигляді психологічного насильства у сім`ї.

Крім того, вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 23.07.2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, за умисне нанесення удару долонею руки своїй сестрі в область лівого ока, чим завдав потерпілій фізичного болю.

Просить суд усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перешкоди у користуванні належним їй на праві власності житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без надання йому іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , понесені нею витрати на сплату судового збору у сумі 1211, 20 гривень.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак її адвокат Морозова О.В. спрямувала до суду заяву про проведення розгляду справи без їх участі та просила позовні вимоги задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, про причини не явки суд не повідомив.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 23.07.2019 року є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.07.2019 року №10973, що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №174771593 (а.с.24).

Витягом №660188 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 09.12.2024 року підтверджується, що за адресою АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований (а.с.15).

Постановою Садгірського районного суду м.Чернівці від 02.11.2020 року у справі №726/1664/20 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст..173-2 ч.1 КУпАП, а саме: вчинив словесну суперечку зі своєю дружиною. Правопорушник ОСОБА_2 свою вину у судовому засіданні визнав (а.с.20).

Постановою Садгірського районного суду м.Чернівці від 26.10.2021 року у справі №726/1312/21 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст..173-2 ч.1 КУпАП, а саме: вчинив домашнє насильство стосовно своєї сестри ОСОБА_1 . Правопорушник ОСОБА_2 свою вину у судовому засіданні визнав (а.с.19).

Як вбачається із змісту вироку Садгірського районного суду м.Чернівці від 23.07.2024 року по справі №726/2035/24: 10 липня 2024 року, приблизно о 21:00, ОСОБА_2 перебуваючи на спільному подвір`ї, що за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з умислом на завдання фізичного болю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій і відповідні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс один удар долонею правої руки своїй сестрі ОСОБА_1 в область лівого ока, чим завдав потерпілій фізичного болю без спричинення тілесних ушкоджень.

ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України (а.с. 21-22).

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 150 ЖК УРСР визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб будь-яких шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.

Предметом спору у цій справі є порядок користування сторонами житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , який належіть на праві особистої приватної власності від невській ОСОБА_4 .

Статтею 157 ЖК УРСР визначено, що членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до частини першої статті 116 ЖК УРСР, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Для застосування норм цієї статті є необхідною наявність двох умов: 1) систематичне порушення правил співжиття, а також 2) вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах мешканців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України судам роз`яснено, що при вирішені справ про виселення на підставі статті 116 ЖК УРСР осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання позивачки на те, що відповідач систематично порушує правила співжиття, підтверджується постановами Садгірського районного суду м.Чернівці від 02.11.2020 року, від 26.10.2021 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 23.07.2024 року.

Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд виснує про те, що позивачка надала суду належні та допустимі докази на підтвердження систематичного порушення відповідачем правил співжиття, що є необхідною передумовою для застосування частини першої статті 116 ЖК УРСР, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_2 із житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до квитанції Укрпошти позивачка ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 1227,20 гривень, який підлягає стягненню з відповідача на ї користь.

Керуючись, ст.ст.12,13,81,89,133, 137, 141,263-265 ЦПК України, ст.ст. 116, 150, 157 ЖК України, ст. 317, 383, 391 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування власністю шляхом виселення задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перешкоди у користуванні належним їй на праві власності житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без надання йому іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 понесені нею витрати на сплату судового збору у сумі 1211, 20 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя І. Г. Проскурняк