Справа № 496/2015/25
Провадження № 2/496/2005/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Шаньшиної М.В.,

за участю: секретаря Ткаченко В.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Біляївського районного суду Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд:

-визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 автомобіль марки Renault, модель Megane, тип хетчбэк, рік випуску 2017, VIN код № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3 ;

-провести поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а саме: виділити в особисту приватну власність ОСОБА_1 1/2 частку на автомобіль марки Renault, модель Megane, тип хетчбэк, рік випуску 2017, VIN код № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3 ;

-в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки фактично сплачених коштів за автомобіль марки Renault, модель Megane, тип хетчбэк, рік випуску 2017, VIN код № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі - 390461,63 грн.

Свій позов позивач мотивував тим, що 09.09.2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб Маяківською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 31, який було розірвано напідставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14.11.2022 року у справі № 496/4796/22. Від даного шлюбу з відповідачем народилася донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 , син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 . Під час спільного проживання подружжя мало спільний бюджет, вело спільне господарство. За період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства вони, як подружжя, за спільні кошти в кредит придбали транспортний засіб марки Renault, модель Megane, тип хетчбэк, рік випуску 2017, VIN код № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Транспортний засіб було придбано 02.06.2018 року за 610 350,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу № 5393/450511 від 02.06.2018 року, укладеним між ТОВ Авто Груп+ та ОСОБА_4 . Згідно договору купівлі-продажу № 5393/450511 від 02.06.2018 року, транспортного засобу марки Renault, модель Megane, тип хетчбэк, рік випуску 2017, VIN код № НОМЕР_1 , загальна вартість автомобіля складає - 610350,00 грн., як зазначено в пункті 2.1. Договору, сума передплати у розмірі 122070,00 грн., як зазначено в пункті 3.1.1. Договору, різниця коштів між вартістю автомобіля та сплаченим завдатком складала - 488280,00 грн. Зазначений автомобіль був придбаний сторонами за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ «Креді Агріколь Банк» терміном на п`ять років. Всі витрати по оплаті автомобіля та періодичних платежів за кредитним договором сторони несли разом за взаємною згодою, до розірвання шлюбу вказаний кредит було погашено.

Відповідно до зазначеного кредитного договору ПАТ «Креді Агріколь Банк», при придбанні автомобілю було надано кредит в сумі 507762,37 грн., як зазначено в пункті 1.1. Договору, з яких 488280 грн. на купівю транспортного засобу марки Renault, модель Megane, тип хетчбэк, рік випуску 2017, VIN код № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 як зазначено в пункті 1.2.1. Договору та 19482,37 грн. сплата страхової премії за договором добровільного страхування п. 1.2.2. Договору. Відповідно до договору поруки № Р1/3272661 від 13.06.2018 року, укладеним між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 , поручителем перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку виступив ОСОБА_1 .. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_4 та ПАТ «Креді Агріколь Банк» було укладено договір застави транспортного засобу № Z1/3271549 від 13.06.2018 року, предметом якого було визначено автомобіль Renault Megane, рік випуску 2017, VIN код № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Право власності на вказаний автомобіль було оформлено на відповідачку, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільними зусиллями і спільними коштами виконували грошові зобов`язання перед ПАТ «Креді Агріколь Банк» за відповідним кредитним договором і погасили їх достроково належним чином і в повному обсязі.

Відповідно до останньої платіжної інструкції та таблиці обчислення загальної вартості кредиту (додаток №1 до кредитного договору № 1/3271549 від 13.06.2018 року) щодо сум погашеної заборгованості, за період з 13.06.2018 року по 18.07.2018 року, тобто до розірвання шлюбу, в рахунок погашення кредитних зобов`язань подружжя перед ПАТ «Креді Агріколь Банк» за відповідним кредитним договором, що виникли в період укладення шлюбу, сплатили кошти в розмірі 507762,37 грн. та строкових процентів за кредитом в сумі 151090,89 грн, а всього 658853,23 грн. Кредит був погашений у повному обсязі. Відтак, позивач, який не укладав кредитний договір, має право на компенсації половини сум, що вносилися подружжям на виконання кредитного договору, що був укладений лише відповідачем. Відповідно до договору купівлі-продажу № 5393/450511 від 02.06.2018 року та квитанції № ПН 3962 від 05.06.2018 року, на рахунок ТОВ Авто Груп+ сплачено суму авансу за автомобіль Renault Megane в розмірі 122070,00 грн. Відтак, загальна сума, що вносилися подружжям на виконання кредитного договору та авансу відповідно до договору купівлі-продажу за оспорюваний автомобіль, складає 780923,26 грн. Відповідно, компенсація половини сум, що вносилися подружжям складає 390461,63 грн. Враховуючи, що спірне майно було придбане під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі на ім`я відповідачки, таким чином, дане майно є спільним сумісним майном подружжя і при розлученні ділиться ними порівну. Автомобіль, взятий в кредит, чи придбаний за спільні кошти (причому не важливо на чиє ім`я оформлені документи) відноситься до складу спільного сумісного майна подружжя. Домовленості щодо способу поділу даного майна між позивачем та відповідачкою не досягнуто. ОСОБА_1 не має претензій до майна, яке належить відповідачці на праві особистої власності, але не щодо майна, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. Вважаємо, що позивачу та відповідачу належить кожному по 1/2 частини автомобіля, який є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, автомобіль, яким відповідачка користується та розпоряджається на власний розсуд, придбаний під час шлюбу сторін, є спільною сумісною власністю подружжя, а тому позивач має право на отримання грошової компенсації вартості 1/2 частини транспортного засобу, а відтак половини розміру витрат, які були внесені подружжям за спірний автомобіль в період сумісного проживання, а саме суму - 390461,63 грн. Майно, за умов, визначених СК України, є спільною сумісною власністю та підлягає поділу, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з вказаним позовом.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечував, та зазначив, що позивач не вправі вимагати від відповідача стягнення грошової компенсації виплаченого кредиту за автомобіль, оскільки поділу підлягає майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, або ж кошти які були отримані в результаті відчуження майна без згоди іншого співвласника, а не кошти, за які подружжя було набуте спільне майно у період шлюбу. Крім того, позивач та його представник не просили суд стягнути з відповідача 1/2 частини саме вартості спірного автомобіля та не надали при цьому, жодних документів, які б встановлювали ринкову вартість спірного автомобіля на час розгляду справи в суді.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 14.11.2022 року. Вказане рішення набрало законної сили.

13.06.2018 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №1/3271549 на суму 488280 коп. на купівлю транспортного засобу для особистих потреб: марка Renault, модель Megane, державний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2017, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 . Вартість транспортного засобу згідно договору купівлі продажу складає 610350 грн. З вказаним договором ОСОБА_1 був згоден.

Крім того, 13.06.2018 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір застави №Z1/3271549 на транспортний засіб марки Renault, модель Megane, державний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2017, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 .

Відповідно до договору поруки №Р1/3272661 від 13.06.2018 року укладений між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 , встановлено, що останній виступив поручителем перед кредитором боржника ОСОБА_4 , за виконання ним свого обов`язку.

Право власності на вказаний автомобіль було оформлено на ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

Право спільної сумісної власності подружжя регулюється главою 8 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 CK України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя (Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18 (провадження № 61-13953св19), у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17).

Представник відповідача у своїх поясненнях просив відмовити у задоволенні позовної заяви повністю. При цьому ним не було надано доказів, що спростовують спільність права власності подружжя на автомобіль, придбаний у шлюбі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню в частині визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Частиною 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно зі ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу спільної сумісної власності необхідно настільки, наскільки це можливо, встановити, для кого зі сторін спору майно, яке є предметом поділу, має більше значення, враховуючи різні обставини його набуття та використання сім`єю (див. пункт 66.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 757/64512/16-ц (провадження № 61-12274св21) зазначено, що якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Приписами частин 1 та 2 статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007року № 11 сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.

У своєму позові ОСОБА_1 просить провести поділ майна, що є спільною сумісною власністю та виділити в його особисту приватну власність 1/2 частку на автомобіль та стягнути на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки фактично сплачених коштів за автомобіль марки Renault, модель Megane у розмірі 390461,63 грн., проте у задоволенні вказаної вимоги суд вважає за необхідне відмовити, з наступних підстав.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Оскільки автомобіль є неподільної річчю та фізично не може бути розділений, позовна вимога щодо поділу майна шляхом виділення в особисту приватну власність позивача частини автомобіля є необґрунтованою та такою, що суперечить ст. 71 СК України.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц зроблено висновок, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Аналогічний висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 607/4701/13-ц.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не було надано доказів, що підтверджують ринкову вартість майна, а саме транспортного засобу, не надано доказів повного погашення кредиту та відсутності у подружжя зобов`язань перед банком.

Тому на думку суду, поділ автомобіля, який перебуває у спільній сумісній власності може бути здійснений шляхом виділення автомобіля в особисту приватну власність однієї зі сторін зі сплатою компенсації частини дійсної вартості такого майна іншій стороні, а не стягнення грошової компенсації виплаченого кредиту, оскільки поділу підлягає майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, або ж кошти, які були отримані в результаті відчуження майна без згоди іншого співвласника, а не кошти, за які подружжям було набуте спільне майно у період шлюбу, а отже позовна вимога про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частки фактично сплачених коштів за автомобіль марки Renault, модель Megane у розмірі 390461,63 грн. задоволенню не підлягає.

Ні підставі викладеного та керуючись ст. ст. 60, 61, 63, 68, 70, 71 СК України, ст. ст. 15, 16, 368 ЦК України ст.ст. 3, 12, 13, 76,77, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 автомобіль марки Renault, модель Megane, тип хетчбэк, рік випуску 2017, VIN код № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Суддя М.В. Шаньшина