Справа № 175/4531/25
Провадження № 2/175/1145/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

"08" вересня 2025 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Краснокутської Н.С., за участю секретаря судового засідання Коломоєць Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду с-щя Слобожанське позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» звернулась до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 1581905 від 16.02.2020 року у розмірі 23607,5 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 16.02.2020 року за власного волевиявлення з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Міолан» Шкуркіна Тетяна Іванівна подала заявку на отримання кредиту № 1581905. 09.10.2020 року згідно з умов Договору факторингу №03/10 ТОВ «Міолан» () відступлено право вимоги за кредитним договором № 1581905 від 16.02.2020 року на користь «Діджи Фінанс» (), а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до Відповідача. 24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» було укладено Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 1581905 від 16.02.2020 року. Згідно з Додатком № 1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» є становить 23607,5 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9500 грн., заборгованість за відсотками становить 12907,5 грн., заборгованість за комісією становить 1200 грн. Оскільки відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує, позивач просить суд стягнути загальну суму заборгованості у розмірі 23607,5 грн та судові витрати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено, що дану справу буде розглядати головуюча суддя (суддя-доповідач) Краснокутська Н.С.

Дніпровським районним судом Дніпропетровської області була постановлена ухвала про відкриття провадження у цивільній справі № 175/4531/25 та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

17 липня 2025 року від позивача надійшла заява про зміну назви позивача, оскільки 01.07.2025 року ТОВ «ФК «Пінг Понг» перейменовано на ТОВ «ФК «Солвентіс».

Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін повідомлені належним чином. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась, відзив на позовну заяву не подавала, повідомлялась належним чином, відповідно до вимог ЦПКУ.

У зв`язку з неявкою сторін на розгляд справи суд ухвалює заочне рішення та постановляє ухвалу про проведення заочного розгляду справи, відповідно до вимог статті 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно і всебічно з`ясувавши обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, наявні у справі, суд дійшов таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 16.02.2020 року в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Міолан» ОСОБА_1 подала заявку на отримання кредиту № 1581905.

09.10.2020 року згідно з умов Договору факторингу №03/10 ТОВ «Міолан» () відступлено право вимоги за кредитним договором № 1581905 від 16.02.2020 року на користь «Діджи Фінанс» (), а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до Відповідача.

24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг Понг» ( нова назва ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс») було укладено Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 1581905 від 16.02.2020 року.

Згідно з Додатком № 1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК «Пінг Понг» ( нова назва ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс») становить 23607,5 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9500 грн., заборгованість за відсотками становить 12907,5 грн., заборгованість за комісією становить 1200 грн.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З огляду на ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із матеріалів справи, на обґрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості за кредитним договором № 1581905 від 16.02.2020 року, позивач надав такі докази: копію анкети- заяви № 1581905 від 16.02.2020, копію витягу з додатку до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року, копію витягу з додатку до договору факторингу № 03/10 від 09.10.2020 року, копію договору факторингу № 03/10 від 09.10.2020 року, копію додатку № 1 до договору факторингу № 03/10 від 09.10.2020 року, копію додатку № 2 до договору факторингу № 03/10 від 09.10.2020 року, копію додатку № 3 до договору факторингу № 03/10 від 09.10.2020 року, копію додатку № 4 до договору факторингу № 03/10 від 09.10.2020 року, копію додатку № 5 до договору факторингу № 03/10 від 09.10.2020 року, копію графіків розрахунків, копію договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року, копію додатку № 1 до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року, копію додатку № 2 до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року.

Проте, зазначені докази жодним чином не підтверджують, яку суму коштів отримав відповідач за укладеним кредитним договором і чи отримав взагалі, яка сума боргу та відсотків за його користування була сплачена, а яка частина не була сплачена стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку. Також суд зазначає про те, що докази не є повними, не містять повністю заповнених граф документів, деякі документи взагалі не містять жодної інформації, тобто є не заповненими.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) дійшов висновку про те, що банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (у тому числі кредитним договором).

Виписки з рахунків позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, проте вони суду надані не були, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача. Жодних клопотань про витребування доказів заявлено не було.

Відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позові, матеріали справи не містять.

У ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Крім того, відповідно до ст. 512, 514, 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, позивач не довів факт набуття права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором.

На підставі викладеного в сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Пінг Понг» ( нова назва ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс»)

Відтак, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, враховуючи, що позивачем не доведено наявність у нього права вимоги до відповідача, оскільки, долучені до позовної заяви докази, не підтверджують факту переходу права вимоги за кредитним договором № 1581905 від 16.02.2020 року, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то судові витрати позивача по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.

Керуючись статтями 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н. С. Краснокутська