КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

04 вересня 2025 року місто Київ.

Справа № 757/64896/21-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13107/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О.В. (суддя-головуючий), Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року (у складі судді Нова Р.В., дата складення повного тексту судового рішення - відсутня)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних,

ВСТАНОВИВ

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 за період часу з 28 грудня 2020 року по 12 серпня 2021 року три проценти річних у розмірі 281,08 грн та інфляційні втрати у розмірі у розмірі 969,22 грн, а всього - 1250,30 грн.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 за період часу з 06 листопада 2020 року по12 серпня 2021 року три проценти річних у розмірі 280,94 грн та інфляційні втрати у розмірі у розмірі 1076,80 грн, а всього - 1357,74 грн 74 коп.

В задоволенні іншої частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Державна казначейська служба України 16 червня 2025 року подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржуване рішення в частині:

- стягнення з Державного бюджету Україні на користь ОСОБА_1 за період часу з 28 грудня 2020 року по 12 серпня 2021 року три проценти річних у розмірі 281, 08 грн та інфляційні втрати у розмірі 969, 22 грн, а всього - 1250, 30 грн,

- стягнення з Державного бюджету Україні на користь ОСОБА_1 за період часу 06 листопада 2020 року по 12 серпня 2021 року три проценти річних у розмірі 280, 94 грн та інфляційні втрати у розмірі 1076, 80 грн, всього - 1357, 74 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В іншій частині рішення залишити без змін.

Запитом Київського апеляційного суду від 19 червня 2025 року та 08 серпня 2025 рокусправу витребувано у Печерськогорайонного суду міста Києва.

20 серпня 2025 року на виконання вищевказаних запитів надійшла цивільна справа № 757/64896/21-ц.

У апеляційній скарзі відповідач просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення та вказує, що відповідач дізнався про прийняття судом оскаржуваного рішення 29 травня 2025 року в електронному кабінеті Казначейства в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з матеріалів справи Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, а розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

27 березня 2023 року від представника Казначейства - Олексія Олешка, надійшов відзив в якому просив розгляд справи проводити без його участі.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідач у розумінні ч. 2 ст. 358 ЦПК України вважається обізнаним про розгляд даної справи.

Відповідно до п. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що датою складання повного рішення є дата його ухвалення за відсутності учасників справи, а саме 20 квітня 2023 року. Апеляційну скаргу відповідачем подано 16 червня 2025 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення. В апеляційній скарзі відсутні посилання на будь-які обставини непереборної сили.

Апеляційним судом враховано правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року в справі № 201/13990/15-ц (провадження № 61-22496св19), відповідно до якого аналіз ст. 358 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що за відсутності виключних випадків сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку. В контексті наведеної статті під неповідомленням особи про розгляд справи розуміються випадки, коли учасник справи взагалі ніяким чином не повідомлявся судом і не знав про наявність справи у провадженні суду. Однак до таких випадків не може бути віднесено неповідомлення особи про окреме судове засідання у справі, навіть якщо в цьому засіданні було ухвалено рішення (за умови, що матеріалами справи безспірно підтверджується факт обізнаності особи про розгляд судом справи та її участь у ній).

Крім того, в постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 613/1167/15-ц (провадження № 61-18650св19), від 01 грудня 2021 року в справі № 613/1250/15-ц (провадження № 61-20989св19), від 19 березня 2021 року в справі № 210/2663/18 (провадження № 61-710св21) наведено схожі за змістом правові висновки, а саме про те, що сама по собі обізнаність учасника справи про розгляд справи судом першої інстанції є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження у разі подання ним апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Згідно зі статтями 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Суд зобов`язаний запобігати зловживанню учасниками процесу їхніми права та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункт 5 частини п`ятої статті 12 цього Кодексу).

Стаття 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить принцип неприпустимості зловживання правами.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства також проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 358 ЦПК України,

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий

Судді