Справа №930/302/25
№ 2/930/428/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

11.09.2025 року

Суддя Немирівського районного суду Вінницької області Алєксєєнко В.М. розглянувши в м.Немирів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представника позивача - адвоката Путіліна Є.В. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ФОП ОСОБА_1 в особі представника позивача - адвоката Путіліна Євгена Вікторовича до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки з незаконного користування,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - адвокат Путілін Є.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся в Немирівський районний суд Вінницької області з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти заборону відповідачу та будь-яким особам на вчинення дій (оранка, культування та посів сільськогосподарських культур) на земельній ділянку площею 2,0811 га з кадастровим номером :01:001:0089, що розташована на території Райгородської сільської ради, за межами населеного пункту.

Дослідивши матеріали справи за позовом ФОП ОСОБА_1 в особі представника позивача - адвоката Путіліна Євгена Вікторовича до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки з незаконного користування, матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з ч.6 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

В пунктах 2, 4 ч.1 ст.150 ЦПК України зазначено, що позов забезпечується, в тому числі, забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

За правовим висновком Верховного Суду, співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (постанова Верховного Суду від 08.10.2018 р. у справі № 913/257/18).

Відповідно до ст.81 ЦПК України що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із п.п. 3, 4, 7 ч.1ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заявник обґрунтовуючи відповідний захід забезпечення позову зазначає, що під час розгляду справи отримавши позовну заяву відповідач як власник земельної ділянки може розпорядитись вказаною земельною ділянкою, передати її в іпотеку або іншим чином відчужити її третім особам. Таким чином у разі задоволення позову невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить та унеможливить виконання рішення суду, для приведення сторін у первинний стан.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 381/4019/18 зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Надаючи правову оцінку доводам представника позивача, суд акцентує увагу на тому, що питання про порушення прав позивача, як орендаря, внаслідок дій відповідача є предметом судового розгляду, тому висновок про протиправність таких дій є передчасним.

Зважаючи на наведені законодавчі положення, правові висновки Верховного Суду, суд вважає, що наведені доводи є такими, що не доводять необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони на вчинення дій (оранка, культування та посів сільськогосподарських культур) на спірній земельні ділянці відповідачем та іншим особам.

Разом з тим предметом спору даної цивільної справи є витребування у ОСОБА_2 на користь орендаря ФОП ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 2,0811 га з кадастровим номером :01:001:0089, що розташована на території Райгородської сільської ради, за межами населеного пункту.

Проте, самим же позивачем на даній стадії судового розгляду не визначено належного відповідача по справі, про що подавалась відповідна заява, яка наразі ще не була розглянута судом.

Застосування такого заходу забезпечення в спірних правовідносинах суперечить самій суті інституту забезпечення позову, метою якого є обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Окрім того, вимога щодо заборони будь-якій особі вчиняти дії стосується невизначеного кола осіб, що суперечить вимогам цивільно-процесуального законодавства, згідно якого судове рішення повинно бути чітким та зрозумілим.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає більш загального принципу, втіленого у цій Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», параграфи 2930).

Відхиляючи клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто, на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 78, 81, 149-151, 153, 260-261, 352-354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача - адвоката Путіліна Є.В. про забезпечення позову, - відмовити

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суду Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її підписання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений також в разі пропуску з інших поважних причин.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М. Алєксєєнко