Провадження № 2-п/201/19/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Покопцевої Д.О.,

секретаря Тоцької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, постановленого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 16.12.2024р. у справі № 201/16123/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

01.05.2025 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла вказана заява, яка мотивована тим, що 01.04.2025р. при знятті заробітної плати, позивач дізнався про наявний арешт на картці, накладений приватним виконавцем Лисенком Ю.О. Вказує, що з 20.03.2022р. офіційно перебуває на військовій службі. На початку військової служби відповідач надсилав довідку про перебування на військовій служби для отримання кредитних канікул у кредиторів, про існування заборгованості перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», а також про ухвалення рішення суду від 23.10.2024р. не знав. Через перебування на військовій службі, не було можливості приймати особисто участь у судовому засіданні. Також посилається на п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На підставі викладеного, просить скасувати заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та призначити справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

Відповідач у судове засідання не з`явився.

Від представника позивача заяв, клопотань, заперечень не надходило.

Згідно з ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали, додані до заяви, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення суду було ухвалено судом 23.10.2024р. і скеровано відповідачу поштовим зв`язком на його адресу місця реєстрації, однак як вказує відповідач, що таке рішення не отримував, оскільки з 20.03.2022р. проходить військову службу та був відсутній за місцем реєстрації.

Враховуючи такі обставини справи, суд вважає, що відповідачу доцільно поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

Судом встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2024р. у справі № 201/16123/23 позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором № 168510-КС-001 від 02.11.2020р. у розмірі 83 525 грн. 09 коп. та судові витрати в сумі 2 147 грн. 20 коп., а всього 85 672 грн. 29 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвали, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, для скасування заочного рішення необхідним є наявність сукупності двох обставин: неявка відповідача у судове засідання та (або) неповідомлення про причини неявки, а також не подача відзиву з поважних причин; наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, тобто такі докази, які не досліджувались судом при ухваленні заочного рішення.

У відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Також у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Отже, відповідачем не надано жодних належних та достатніх доказів проти позовних вимог позивача. У своїй заяві про перегляд заочного рішення відповідач зазначає, що не знав про існування заборгованості за кредитним договором перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», проте не заперечує щодо укладання кредитного договору.

Крім того, нараховані відповідачу відсотки у розмірі 43 240, 54 грн., які розраховані у відповідності до розрахунку заборгованості, не підпадають під дію п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки їх нарахування проводилось до 22.02.2021р., а відповідач перебуває на військовій службі з 20.03.2022р.

Таким чином, суд не приймає вищевказані обставини, як підстави для перегляду заочного рішення, оскільки зазначені відповідачем обставини не мають істотного значення для правильного вирішення справи по суті та не спростовують правильність ухваленого судом заочного рішення.

Оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення.

Отже, заяву відповідача про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.260, 287-289 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, постановленого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року у справі № 201/16123/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що у разі непогодження з висновком суду, вона має можливість оскаржити рішення до Дніпровського апеляційного суду в загальному порядку впродовж 30 днів. У цьому випадку строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Повний текст ухвали буде складено впродовж 5 днів.

Суддя: Д.О. Покопцева