ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 702/448/25
Провадження № 22-ц/821/1609/25
Категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.

за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - адвоката Клименка Тараса Васильовича на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 27 червня 2025 року (ухваленого в приміщенні Монастирищенського районного суду Черкаської області під головуванням судді Барської Т.М.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

21 травня 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27.05.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 шляхом обміну електронними повідомленнями укладений Договір №499753-КС-001 про надання кредиту, підписання якого вчинено у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Позивач вказує, що 27.05.2024 він направив ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір №499753-КС-001 про надання кредиту, а ОСОБА_1 цього ж дня пропозицію прийняв.

ТОВ «Бізнес Позика» через телекомунікаційну систему на номер телефону, який був зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, направило ОСОБА_1 одноразовий ідентифікатор UA-4653, який відповідач ввів/відправив.

Згідно умов п. 1 Договору ТОВ «Бізнес Позика» надає ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується позику повернути та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит.

Умовами Договору визначено, що плата за користування кредитом є фіксованою і сплачується за кожен день користування кредитом.

Процентна ставка упродовж строку кредитування нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування коштами із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Товариство вказує, що свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, а відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «Бізнес Позика».

10.07.2024 між сторонами укладена Додаткова угода №1 до Договору №499753-КС-001, відповідно до умов якої ОСОБА_1 додатково наданий кредит у розмірі 5 000, 00 грн. За додаткове кредитування відповідач взяв на себе зобов`язання сплатити комісію в розмірі 750,00 грн.

Позивач вважає, що відповідач свої зобов`язання за Договором №499753-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, лише частково сплатив кошти на загальну суму 9 723,90 грн.

Відповідно до розрахунків позивача, станом на 29.04.2025 відповідач заборгував позивачу 37 608,55 грн, у тому числі 14 322,80 грн - прострочених платежів за тілом кредиту; 23 018,17 грн - прострочених платежів за процентами; 268,75 грн -прострочених платежів за комісією.

На підставі наведеного, ТОВ «Бізнес Позика» просило суд стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором №499753-КС-001 про надання кредиту у розмірі 37 608,55 грн та судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 27 червня 2025 року позовні вимоги - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за Договором №499753-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 27.05.2024 та Додаткової угоди №1 до нього від 10.07.2024 у розмірі 26 488,51 грн, з яких 12 340,38 грн боргу за тілом кредиту та 14 148,13 грн заборгованості за процентами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» 1 706 ,10 грн судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Договір про надання кредиту №499753-КС-001 від 27.05.2024 та Додаткова угода №1 від 10.07.2024 були підписані відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора UA-4653 та UA-5031 відповідно. У такий спосіб кредитний договір та додаткова угода до нього були укладені в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика» в електронній формі та позивачем умови договору виконані, надано відповідачу кошти у загальному розмірі 15 000,00 грн, проте відповідач лише частково повернув грошові кошти.

Визначаючи розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції, з посиланням на Закон України «Про споживче кредитування», провівши власні розрахунки, дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог та стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 26 488,51 грн, з яких 12 340,38 грн - борг за тілом кредиту та 14 148,13 грн заборгованість за процентами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 24 липня 2025 року через систему «Електронний суд», представник ТОВ «Бізнес Позика» - адвокат Клименко Т.В., вважаючи рішення суду частково ухваленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, при невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 27 червня 2025 року змінити в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості по процентам за користування кредитом, а саме змінити суму стягнення з 26 488,51 грн на грошову суму в розмірі 37 608,55 грн. В решті рішення суду - залишити без змін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 8 870,04 грн, суд першої інстанції зробив помилкові висновки.

Вважає, що суд першої інстанції вирішуючи спір в частині визначення заборгованості за процентами, помилково ототожнив поняття денна процента ставка та процентна ставка в день, та помилково сприйняв Закон України «Про споживче кредитування» і безпідставно прийшов до висновку про можливість зменшення суми відсотків про кредиту.

Так відповідно до п. 2.4. Кредитного договору Стандартна процентна ставка в день становить 1,50000000, фіксована. Знижена процентна ставка в день становить 1, 15288411, фіксована.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Вищезазначену статтю було доповнено частиною п`ятою згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ від 22.11.2023.

При цьому, вищезазначеним Законом Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» також було доповнено пунктом 17, відповідно до якого: «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %».

Отже, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: -протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно) - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно) - з 21.08.2024 включно та надалі 1%.

Вищезазначений Закон набрав чинності 24.12.2023, а Договір був укладений 27.05.2024.

Звертає увагу, що не слід ототожнювати поняття «денна процентна ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та процентну ставку(ки) в день, які встановлені в Кредитному договорі, укладеному сторонами.

Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка - це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою, визначеною у ч. 4 ст. 8 Закону: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС денна процентна ставка; ЗВСК загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК загальний розмір кредиту; t строк кредитування у днях.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

У даному випадку, для визначення розміру загальних витрат за споживчим кредитом потрібно додати суму процентів за користування кредитом до суми комісії за надання кредиту.

Відповідно, денна процентна ставка за Договором 499753-КС-001 про надання кредиту від 27.05.2024 становить 0,95 процентів з розрахунку: (16 040,00/10 000,00)/169 днів ? 100%=0,95%.

Відповідно, денна процентна ставка за Додатковою угодою становить 0,87 процентів з розрахунку: (15 998,82/14 732,88)/125 днів ? 100%=0,87%.

З вищевикладеного вбачається, що розмір денної процентної ставки, передбачений Договором № 499753-КС-001 про надання кредиту від 27.05.2024 становить 0,95%, що не перевищує 1%, а розмір денної процентної ставки за передбаченою Додатковою угодою до договору становить 0,87%, що також не перевищує 1% - виходячи з того, що обрахування базувалось на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі, як того вимагає норма ч. 3 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у даній справі позивач вважає обґрунтованими.

Вказує, що відсотки по кредитному договору нараховані в період дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та відповідають нормам ЦК України та умовам договору про надання кредиту та Правилам.

У період з 27.05.2024 по 12.08.2024 включно, проценти нараховувались по зниженій (пільговій) процентній ставці, а в період з 13.08.2024 по 11.11.2024 включно проценти нараховувались по стандартній процентні ставці - 1,50000000%, за узгодженими сторонами умовами договору.

Штрафні санкції не нараховувались та не включені до позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії, суд першої інстанції, не дослідив належним чином умови договору.

Звертає увагу, що у кредитному договорі встановлюється комісія саме за надання кредиту, а не за його обслуговування.

Комісія за надання кредиту та порядок її сплати визначені Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», Паспортом споживчого кредитування та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Фактичні обставини справи

Із матеріалів справи вбачається, що 27.05.2024 позивач запропонував відповідачу укласти Договір про надання кредиту з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» на таких умовах: строк кредиту 24 тижні; стандартна процентна ставка в день 1,50000000, фіксована; знижена процентна ставка в день 1,15288411, фіксована комісія за надання кредиту 1 500,00 грн; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 29 653,89 грн; термін дії Договору - до 11.11.2024; загальні витрати за кредитом 19 653,89 грн; орієнтовна реальна річна процента ставка - 19 722,67,64 процентів (а.с.26-30).

На підтвердження прийняття пропозиції позивача суду надана паперова копія Прийняття (ацепт) пропозиції (оферти) щодо укладання Договору №499753-КС-001 про надання кредиту з аналогічними умовами (а.с.31-35).

Згідно паперової копії Договору №499753-КС-001 про надання кредиту, товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та ОСОБА_1 уклали договір про надання кредиту з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

За умовами цього правочину кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн на засадах строковості, поворотної, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним у порядку і на умовах, визначених Договором.

Сторони визначили, що строк кредиту 24 тижні, процентна ставка в день стандартна 1,50000000, фіксована; знижена процентна ставка в день 1,15288411 фіксована, комісія за надання кредиту - 1 500,00 грн, термін дії Договору - до 11.11.2024, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 29 653,89 грн, орієнтовна реальна річна ставка - 19 722,67 процентів (а.с.21-25).

Дата видачі кредиту 27.05.2024, а дата його повернення 11.11.2024. Кредит надається для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника.

Кредит надається шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, що наведений у розділі 8 Договору ( НОМЕР_1 ).

Знижена процентна ставка застосовується у разі погашення позичальником кредиту за погодженими сторонами графіком його погашення, а стандартна ставка - у випадку порушення графіку погашення, внаслідок чого виникає прострочення на строк більше семи днів (а.с.21 зв. бік).

Відповідно до погодженого графіка платежів, сторони погодили, що кредит позичальник буде повертати рівними платежами по 2 170,00 грн кожних 14 днів строку користування кредитними коштами у безготівковій формі шляхом переказування коштів у розмірі відповідного платежу на поточний рахунок кредитодавця, що вказаний у восьмому розділі Договору ( НОМЕР_2 ) (а.с.25).

Згідно копії Договору вбачається, що підпис договору здійснено електронним одноразовим ідентифікатором UA-4653.

10.07.2024 між сторонами укладена Додаткова угода №1 до Договору №499753-КС-001, відповідно до умов якої кредитодавець збільшив суму кредиту на 5 000,00 грн, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути збільшений на 5 000,00 грн кредит і сплатити комісію за надання додаткового кредиту в розмірі 750, 00 грн. (а.с.38).

Після збільшення суми кредиту, загальний розмір отриманого та неповерненого позичальником кредиту та додаткового кредиту складає 14 322,80 грн, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 33 698,21 грн.

Додаткова угода №1 від 10.07.2024 до Договору №499753-КС-001від 27.05.2024 містить відомості про її підписання електронним одноразовим ідентифікатором UA-5031.

Відповідачу ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему позивачем направлений одноразовий ідентифікатор UA-4653 для підписання кредитного договору №499753-КС-001, одноразовий ідентифікатор UA-5031 для підписання додаткової угоди та одноразовий ідентифікатор UA-0799 для підписання паспорта споживчого кредиту, на номер телефону НОМЕР_3 , котрі боржником було введено/відправлено (а.с.41,42).

Паспорт споживчого кредиту відповідає умовам кредитного договору та Додатковій угоді (а.с.36, 37).

Анкета клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи), окрім найменування позичальника, адреси реєстрації, РНОКПП, дати та місця народження, паспортних даних містить номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів - № НОМЕР_4 (а.с.43).

ТОВ «Бізнес Позика» виконало своє грошове зобов`язання та надало ОСОБА_1 грошові кошти в позику у розмірі 15 000,00 гривень. Вказана обставина доводиться копіями підтверджень щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід», відповідно до яких ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало на користь ОСОБА_1 грошові кошти відповідно у розмірі 10 000, 00 гривень та 5 000,00 гривень (а.с.44, 45).

Згідно виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що з 27.05.2024 по 11.11.2024 на вказану картку були зараховані грошові кошти - 10 000,00 гривень 27.05.2024 та 5 000,00 гривень 10.07.2024.

Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором та Додатковою угодою, у нього виникла заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 37 608,55 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 14 322,80 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 23 018,17 грн та заборгованості за комісією у розмірі 267,58 грн, що підтверджується довідкою про стан заборгованості за кредитом та розрахунком заборгованості станом на 30.04.2025. Також, відповідач на виконання умов правочину сплатив позивачу 9 723,90 грн, з яких позивачем зараховано: на сплату кредиту - 677,20 грн, на проценти - 7 064,28 грн, на комісію - 1 982,42 грн (а.с.14-17).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В повній мірі зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також апеляційний суд приймає до уваги, що у статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.

Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19.

Враховуючи вищевикладені норми права та встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність стороною позивача, що відповідач взяті на себе зобов`язання за укладеним Договором та Додатковою угодою №1 щодо повернення отриманих коштів належним чином не виконує, тому наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором та Додатковою угодою № 1.

Вирішуючи спір в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції виходив із того, що Кредитний договір укладений на 24 тижні, тобто до 11.11.2024, сплачену без урахування належних на те законних підстав комісію за надання кредиту, суд врахував в погашення тіла кредиту та перевіривши розрахунок боргу, здійснивши власний розрахунок процентів за користування кредитом з розрахунку 1% щоденної ставки, дійшов висновку, що підлягає до стягнення загальна сума заборгованості у розмірі 26 488,51 грн, з яких 12 340,38 грн - боргу за тілом кредиту та 14 148,13 заборгованість за процентами.

В апеляційній скарзі ТОВ «Бізнес Позика» вважає помилковими висновки суду в частині відмовлених позовних вимог про стягнення заборгованості по процентах та комісії, проте, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що фактично товариством рішення суду оскаржується в частині загальної заборгованості, яка складається із заборгованості по тілу кредиту, процентах та комісії.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи дійшла до наступних висновків.

Щодо відсотків за користування кредитом

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з умовами Договору № 499753-КС-001 про надання кредиту від 27.05.2024 сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить стандартна процентна ставка - 1,50000000 процентів в день, знижена процентна ставка - 1,15288411 процентів в день користування Кредитом.

Сторони домовилися, що знижена процентна ставка нараховується за умови повернення позичальником кредиту згідно погодженого сторонами графіку платежів. У іншому випадку, проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною процентною ставкою.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що за зниженою процентною ставкою 1,15288411 % у день позивач нараховував відповідачу проценти з 27.05.2024 до 09.06.2024 і така сума процентів склала 1 498,77 грн.

Однак, відповідач не дотримався узгодженого сторонами графіку платежів і позивач, починаючи з 09.06.2024 і до 11.11.2024, нараховував відповідачу проценти за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 1,50000000 процентів в день, про що надано суду розрахунок заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка - це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка обчислюються на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою:

ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де

ДПС - денна процентна ставка;

ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом;

ЗРК - загальний розмір кредиту;

t - строк кредитування у днях.

Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Товариство в апеляційній скарзі посилається на те, що денна процентна ставка за Договором № 499753-КС-001 про надання кредиту від 27.05.2024 та Додаткової угоди №1 до нього, не перевищує 1 % денної ставки, навівши власні розрахунки, згідно яких денна процентна ставка за Договором № 499753-КС-001 про надання кредиту від 27.05.2024 становить 0,95 процентів з розрахунку: (16 040,00/10 000,00)/169 днів ? 100%=0,95%.

Відповідно, денна процентна ставка за Додатковою угодою становить 0,87 процентів з розрахунку: (15 998,82/14 732,88)/125 днів ? 100%=0,87%.

Колегія суддів враховує, що дійсно, виходячи зі здійсненого розрахунку, який був перевірений судом апеляційної інстанції, денна процентна ставка становить 0,95 %, що є меншою за максимальний розмір денної процентної ставки 1% протягом строку дії договору, тобто до 11.11.2024.

Після закінчення строку дії договору позивачем заборгованість за процентами не нараховувалась, тому наданий позивачем розрахунок процентів за кредитним договором та Додатковою угодою є вірним та відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування».

Відтак, ТОВ «Бізнес Позика» мало право на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 23 018,17 грн.

Суд першої інстанції не врахував вищевикладене та дійшов помилкового висновку про стягнення процентів у розмірі 14 148,13 грн.

Щодо стягнення комісії

Згідно п. 2.5 Договору № 499753-КС-001 сторони погодили комісію за надання кредиту у розмірі 1 500,00 грн.,яка має бути сплачена 10.06.2024, 24.06.2024 та 08.07.2024 ( п. 3.2.3 договору ).

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди №1 комісія за надання додаткової суми кредиту становить 750,00 грн та має бути сплачена 22.07.2024 та 05.08.2024 ( п. 6.1 угоди).

Відповідно до наданого позивачем розрахунком заборгованості за кредитом, ОСОБА_1 частково сплатив комісію, зокрема, 08.06.2024 - 440,65 грн, 21.06.2024 - 325,36 грн, 07.07.2024 - 218,05 грн та 22.07.2024 -998,36 грн.

Пунктом 7.4.4 Договору та п.11 Додаткової угоди № 1 передбачено, що позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором, Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та відповідно, укладає Додаткову угоду.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 року №16 затвердило правило розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до пункту 5 вище зазначених Правил Кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил.

Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил).

Враховуючи умови Договору №499753-КС-001 про надання кредиту від 27 травня 2024 року, Додаткової угоди №1, Правила надання споживчих кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», колегія суддів вважає правомірними дії товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним кредитним договором та додатковою угодою передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.

Відтак, ТОВ «Бізнес Позика» мало право на стягнення з ОСОБА_1 комісії у розмірі 267,58 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зарахування сплаченої комісії в рахунок сплати тіла кредиту.

Оскільки за умовами кредитного договору №499753-КС-001 про надання кредиту від 27 травня 2024 року, Додаткової угоди №1 від 10.07.2024, відповідач отримав кошти у загальному розмірі 15 000,00 грн і на виконання умов кредитного договору, відповідачем ОСОБА_1 частково було здійснено погашення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 677,20 грн, тому згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за тілом кредиту становить 14 322,80 грн, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.

Виходячи з наведеного вище, апеляційний суд констатує, що доводи апеляційної скарги ТОВ «Бізнес Позика» знайшли своє об`єктивне підтвердження за наслідками перегляду судового рішення, а тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором №499753-КС-001 про надання кредиту від 27 травня 2024 року та Додаткової угоди №1 від 10 липня 2024 року до нього, у загальному розмірі 37 608,55 грн., яка складається з: 14 322,80 грн. - прострочених платежів за тілом кредиту, 23 018,17 грн. - прострочених платежів за процентами та суми прострочених платежів за комісією - 268,75,00 грн.

Щодо вирішення питання про стягнення судового збору.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про задоволення позову, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 6 056,00 грн (2 422,40 грн + 3 633,60 грн).

Керуючись ст.ст. 141, 258,374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд ,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - адвоката Клименка Тараса Васильовича - задовольнити частково.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 27 червня 2025 року - скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за Договором №499753-КС-001 про надання кредиту від 27 травня 2024 року та Додаткової угоди №1 до нього від 10 липня 2024 року у загальному розмірі 37 608,55 грн, яка складається з: 14 322,80 грн - прострочених платежів за тілом кредиту, 23 018,17 грн - прострочених платежів за процентами та суми прострочених платежів за комісією - 268,75,00 грн .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 6 056,00 грн судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді О.М. Новіков

Л.І. Василенко