Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/7701/25
номер провадження 2-з/215/16/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року суддя Тернівського районного суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Дудіков А.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Вказує, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 2001р. по 2024р. Під час перебування в шлюбі, сторонами було набуте майно, яке зареєстроване на відповідача. Вважає, що відповідно до ст. 372 ЦК України, вона має право на частини майна.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що нею подано позов до ОСОБА_2 , предметом якого є поділ спільного майна подружжя, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 та автомобіля марки «Опель Зафіра» д.н.з. НОМЕР_1 . Необхідність забезпечення позову обгрунтовано тим, що є підстави вважати, що дане майно, яке є спільною сумісною власністю сторін, без згоди позивача може бути відчужено на користь третіх осіб. Відтак, у разі невжиття заходів забезпечення позову відчуження майна відповідачем без згоди позивача може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про поділ майна подружжя. Таким чином, заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на домоволодіння АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 та шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Опель Зафіра» д.н.з. НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 .

У силу норм ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали позовної заяви, заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Мета забезпечення позову - це хоч і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і находяться у нього чи в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150 ЦПК України).

При цьому, такий вид забезпечення позову як накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим. Отже, необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації № 9286581 від 14.12.2005, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом направлявся запит до ЄДРТЗ щодо наявності у власності ОСОБА_2 транспортних засобів, відповідно до відповіді № 1795616 від 19.09.2025, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на автомобіль марки «Опель Зафіра» д.н.з. НОМЕР_1 .

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Оскільки право власності на вищевказане домоволодіння та автомобіль зареєстровано за ОСОБА_2 та останній може вчинити дії щодо відчуження зазначеного майна на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, заява про накладення арешту на домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та накладення арешту на автомобіль марки «Опель Зафіра» д.н.з. НОМЕР_1 підлягає задоволенню.

Підстав для зустрічного забезпечення позову, судом не встановлено.

Керуючись статтями 149, 150-153, 157, 260-261, 353, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, - задовольнити.

Заборонити відчуження нерухомого майна, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10712979, зареєстроване на праві власності за ОСОБА_2 .

Заборонити відчуження рухомого майна, а саме автомобіля марки «Опель Зафіра» д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстроване на праві власності за ОСОБА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. У разі якщо ухвалу не було вручено у день її складання, учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвалу складено та підписано суддею 19 вересня 2025 року.

Суддя