Провадження № 2/127/3832/25
УХВАЛА

18 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Шаміної Ю.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанасова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У проваджені Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанасова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, розгляд якої відбувається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на позовну заяву (вх. №69948 від 28.07.2025) якою повідомив про сплату ним заборгованості у розмірі 18292,12 грн, що була предметом позову та росив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Представником позивача також подано заяву (вх. №66365 від 29.07.2025) відповідно до якої останній просив провадження у даній справі закрити провадження, повернути суму сплаченого судового збору, а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати у розмірі 7000,00 грн.

Суд, вивчивши вказані заяви, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За змістом цієї статті, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Суд закриває провадження в справі за відсутності предмета спору у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань, а також у випадку, коли спір врегульовано самими сторонами після звернення з позовом, за умови подання доказів такого врегулювання.

При цьому суд звертає увагу, що закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення спору, так і на час ухвалення судом судового рішення.

Вказаний висновок відповідає висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 20 вересня 2021 року по справі №638/3792/20.

Судом установлено, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за Кредитним договором №428074661 від 28.01.2022 у розмірі 18292,12 грн. У той же час сторонами повідомлено сплату відповідачем суми заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що подану заяву слід задовольнити, а провадження у справі закрити в зв`язку із відсутністю предмету спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про повернення сплаченого позивачем при пред`явленні позову до суду судового збору, зважаючи, що справа закрита на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відсутністю предмету спору), що відповідає положенням п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Питання щодо розподілу судових витрат у разі закриття провадження у справі врегульоване статтею 142 ЦПК України.

Позивач, посилаючись на положення ч. 3 ст. 142 ЦПК України, просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Частиною третьою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Тлумачення зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача за виключенням, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Тобто друге речення частини третьої стаття 142 ЦПК України повинно застосовуватись у системному зв`язку із першим реченням, де йдеться про відмову позивача від позову.

Водночас, за обставинами цієї справи, позивач не відмовлявся від позову, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі закриття провадження передбачено частиною п`ятою статті 142 ЦПК України, згідно з якою у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Процесуальний закон не передбачає компенсації судових витрат позивачу внаслідок закриття провадження у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №308/12079/18 від 21 квітня 2021 року у справі №199/9188/16, від 03 квітня 2024 року у справі №461/4349/23, від 06 серпня 2025 року у справі №760/3104/24.

Зважаючи на вищевикладене, в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 141, 142, п. 2 ч. 1 ст. 255, 260, 261 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанасова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - закрити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінанасова компанія «ЕЙС» (вул. Харківське шосе, буд. 19, оф. 310а, м. Київ, ) сплачений судовий збір згідно платіжної інструкції №16507 від 16.06.2025 у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

У стягненні з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанасова компанія «ЕЙС» судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна