Справа № 381/5329/24
Провадження № 2/362/1457/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2025 року

суддя Васильківського міськрайонний суд Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що 25.03.2021 року між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 103549117.

Надалі, 08.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Діджи фінанс» було укладено договір факторингу № 04Т за яким право вимоги за вказаним договором позики було відступлено на користь ТОВ «Діджи фінанс».

Потім, 24.01.2022 року між ТОВ «Діджи фінанс» і ТОВ «ФК «Пінг понг» було укладено договір факторингу № 1/15 за яким право вимоги за вказаним договором позики було відступлено на користь ТОВ «ФК «Пінг понг».

У підсумку, позивач вказує, що за відповідними договорами факторингу він набув право вимоги за зазначеним договором позики, а тому, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за наведеним договором позики не виконує, у нього виникла заборгованість за позикою, що порушує права позивача, у зв`язку із чим позивач просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 39 300 гривень 00 копійок (а.с. 122 131).

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Враховуючи, що зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача суду невідоме, відповідач був повідомлений про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 117, 134, 138).

Також, судове повідомлення про розгляд справи разом із ухвалою про відкриття провадження, надіслані відповідачу за останньою відомою адресою реєстрації місця його проживання повернуто до суду з відміткою листоноші «адресат відсутній», керуючись ч. 4 ст. 130 ЦПК України (а.с. 117, 134, 136, 140).

Оскільки даний позов було подано до суду в електронній формі через електронний кабінет, копію позову з додатками відповідачу надсилав позивач, що підтверджується відповідним описом відділення поштового зв`язку (а.с. 132, 133).

При цьому, у суду відсутні відомості про отримання відповідачем вказаних документів та за приписами цивільного процесуального закону суд не зобов`язаний перевіряти вказані обставини.

Оскільки відповідач, який був повідомлений про розгляд справи належним чином в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

25.03.2021 року між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 103549117 за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 15 000 гривень 00 копійок на строк 30 днів із процентною ставкою 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с. 48 55, 56, 57 58, 95 96).

Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується відповідним платіжним дорученням № 26237995 від 25.03.2021 року (а.с. 69).

Надалі, 08.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Діджи фінанс» було укладено договір факторингу № 04Т за яким до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 103549117 від 25.03.2021 року (а.с. 22, 33 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 73).

Потім, 24.01.2022 року між ТОВ «Діджи фінанс» і ТОВ «ФК «Пінг понг» було укладено договір факторингу № 1/15 за яким до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 103549117 від 25.03.2021 року (а.с. 23, 59 63, 64, 65, 74).

Одночасно, суд враховує та приймає до уваги той факт, що наказом № 70-к від 01 липня 2025 року директора ТОВ «ФК «Пінг понг», змінено назву позивача з ТОВ «ФК «Пінг понг» на ТОВ «ФК «Солвентіс» (а.с. 148).

При цьому, у постанові Верховного Суду від 25 березня 2019 року по справі № 191/81/17, зроблено висновок про те, що зміна назви юридичної особи тягне тільки правовий наслідок проведення державної реєстрації змін, пов`язаних зі зміною назви, до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Отже, зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва у зв`язку з відсутністю нового учасника цивільних відносин, якому мають перейти права та обов`язки особи, яка вибула, та юридичної незмінності право попередника учасника цивільних відносин, який вибуває зі складу учасника цивільного відношення.

Тобто, суд не вирішує питання про процесуальне правонаступництво відповідно до статті 55 ЦПК України, а лише вказує в даному рішенні нове офіційне найменування юридичної особи позивача.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем за наведеним кредитним договором по якому позивач набув право вимоги від кредитора.

При цьому, відповідачу було надіслано письмову досудову вимогу від 02 вересня 2024 року щодо дострокового стягнення заборгованості (а.с. 70 71).

Із наданих позивачем на підтвердження своїх вимог відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитом відповідача вбачається, що станом на 23.06.2021 року відповідач має заборгованість за договором № 103549117 від 25.03.2021 року на загальну суму 39 300 гривень 00 копійок яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 15 000 гривень 00 копійок та заборгованості за відсотками в сумі 24 300 гривень 00 копійок (а.с. 24 26).

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).

Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені наведеним кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно із нормою частини першої статті 13 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За подачу даного позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422 гривні 40 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті № 462 від 30 жовтня 2024 року (а.с. 76).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Зокрема, разом із позовом надано суду копію договору № 43657029 про надання правової допомоги від 07 серпня 2024 року разом із додатковою угодою від 30 вересня 2024 року, детальним описом робіт (наданих послуг), актом № 103549117від 30 вересня 2024 року та платіжною інструкцією в національній валюті № 971 від 31 жовтня 2024 року, з яких вбачається, що позивачем сплачено вартість правових послуг у даній справі в загальній сумі 6 000 гривень 00 копійок (а.с. 27, 28 32, 66, 75, 94).

Як наслідок, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору та витрат на правову допомогу слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 514, 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273, 274 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» грошові кошти в сумі 39 300 (тридцять дев`ять тисяч триста) гривень 00 копійок та 8 422 (вісім тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду 11 вересня 2025 року.