Справа № 952/662/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2025 Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Яценка Є.І.,

за участю секретаря судового засідання - Оданець С.В.,

за участю сторін:

представника позивача Товстоног Ю.М.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Зачепилівка Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області до ОСОБА_1 про відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів, -

УСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах Служби у справах дітей Зачепилівської селищної ради перебувають неповнолітні діти відповідачки: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомості про батька дітей записані відповідно до ст. 135 СК України (зі слів матері). Сім`я відповідачки знаходиться під «соціальним супроводом». 01.05.2024 до Служби у справах дітей Зачепилівської селищної ради надійшло повідомлення із КЗ «Зачепилівський ліцей» щодо невідвідування онлайн-уроків ОСОБА_3 . При виїзді служби на місце мати двері квартири не відкрила, однак пізніше повідомила, що дитина не відвідувала шкільні заняття по причині хвороби та запевнила, що це більше не повториться. 09.07.2024 до Служби у справах дітей надійшло повідомлення про загрозу життю та здоров`ю неповнолітнім ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . При виїзді Служби та працівників поліції за місцем проживання родини ОСОБА_1 було виявлено, що мати дітей знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, в квартирі перебували діти, а також співмешканець відповідачки, який спав. Також був ще один незнайомий чоловік з дивною поведінкою та неадекватним станом, який викинув телевізор у вікно. В квартирі були розкидані речі та безлад на кухні. Мати перебувала в агресивному стані, постійно висловлювалась нецензурною лайкою та погрожувала. Діти були дуже налякані. Старша донька ОСОБА_6 відмовилась їхати в безпечне місце, а меншу доньку ОСОБА_7 було направлено до її хрещеної матері ОСОБА_8 . 10.07.2024 дітей було влаштовано до Зачепилівської ЦРЛ Харківської області. Мати дітей неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності: 13.02.2024 за ч.1 ст. 179 КУпАП; 22.01.2024 за ст. 173 КУпАП; 11.08.2023 за ст. 173 КУпАП; 24.12.2022 за ч.1 ст. 182 КУпАП. 17.07.2024 виконавчим комітетом Зачепилівської селищної ради прийнято рішення про відібрання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від матері ОСОБА_3 , без позбавлення її батьківських прав.

Представник позивача ОСОБА_9 у судовому засіданні уточнила позовні вимоги, а саме вказала, що оскільки донька ОСОБА_3 на даний час є повнолітньою, позов підтримується лише стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Пояснила, що відповідачка раніше систематично зловживала алкогольними напоями та неналежно займалася вихованням дітей. На даний час зменшилась кількість таких випадків, проте інколи вони все ж трапляються. По причині несплати відповідачкою заборгованості за спожиту електроенергію у квартирі, де вона проживає, в літку 2025 року відключили світло. Відповідачка працює неофіційно. Однак за сукупністю всіх факторів неможливо стверджувати, що відповідачка повністю стала на шлях виправлення, тому представник позивача просить позов задовольнити.

Відповідачка у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову та залишити дітей разом з нею. Запевнила, що вона стала на шлях виправлення та змінила своє ставлення до виховання дітей, не зловживає спиртними напоями, працевлаштувалася та перестала спільно проживати з співмешканцем ОСОБА_10 , який вів аморальний спосіб життя та заважав їй та дітям нормально жити. Відповідачка зазначила, що вона повелась неприпустимо по відношенню до своїх доньок, однак в подальшому обіцяє належним чином виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дітей, так як вона їх дуже любить та зробить все можливе для їхнього щасливого життя.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 є матір`ю двох доньок: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомості про батька дітей записані відповідно до ст. 135 СК України (зі слів матері). Сім`я спільно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На час ухвалення рішення по справі старша донька ОСОБА_3 досягла повноліття, тому суд розглядає позов в частині відібрання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на її утримання.

Діти відповідачки перебувають на обліку у Службі у справах дітей Зачепилівської селищної ради Харківської області, як такі, що перебувають в складних життєвих обставинах. Також сім`я відповідачки отримує відповідний соціальний супровід.

01.02.2024 та 11.03.2024 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому Зачепилівської селищної ради розглядались питання щодо продовження соціального супроводу сім`ї ОСОБА_1 , однак остання жодного разу не з`явилася.

01.05.2024 від КЗ «Зачепилівський ліцей» надійшло клопотання щодо невідвідування онлайн-уроків ОСОБА_3 . При виїзді Служби у справах дітей та працівників поліції за місцем проживання родини ОСОБА_1 було виявлено, що мати дітей знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, в квартирі перебували діти, а також співмешканець відповідачки, який спав. Також був ще один незнайомий чоловік з дивною поведінкою та неадекватним станом, який викинув телевізор у вікно. В квартирі були розкидані речі та безлад на кухні. Мати перебувала в агресивному стані, постійно висловлювалась нецензурною лайкою та погрожувала. Діти були дуже налякані.

Виконавчий комітет Зачепилівської селищної ради Харківської області прийняв рішення №144 від 10.07.2024 щодо негайного відібрання дітей у матері та затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність відібрання дітей без позбавлення батьківських прав у матері.

17.07.2024 органом опіки та піклування виконавчого комітету Зачепилівської селищної ради Харківської області прийнято висновок про доцільність відібрання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від матері ОСОБА_3 , без позбавлення її батьківських прав.

Згідно акту обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 03.07.2025 Службою у справах дітей Зачепилівської селищної ради встановлено, що умови проживання задовільні, в квартирі прибрано, чисто, в дитячій кімнаті зроблено косметичний ремонт (переклеяні шпалери), в наявності продукти харчування, мати дітей працює неофіційно та має намір повернути дитину.

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 ЗУ «Про охорону дитинства»).

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 2) жорстоко поводяться з дитиною; 3) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 4) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України).

Основні підстави для відібрання дитини зазначені у ч. 1 ст. 164 СК України.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц, провадження №14-327цс18.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 зі змінами, схваленими резолюцією № 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27.02.1991, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

Підставою відібрання дітей без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100 рішення ЄСПЛ від 16.07. 2015 у справі «Мамчур проти України»).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (п. 50 рішення ЄСПЛ від 18.12. 2008 у справі «Савіни проти України).

Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Звертаючись в суд з позовом, орган опіки та піклування посилався на те, що відповідачка зловживає спиртними напоями та не займається вихованням дітей.

На даний час, відповідачка працевлаштована (неофіційно), перестала спільно проживати з співмешканцем ОСОБА_10 та проявляє стійке бажання виховувати дитину та жити спільно однією сім`єю. Дитина була постійно присутня на судових засіданнях разом з матір`ю, спілкується з нею`ю спокійно, не боїться її. Тобто між матір`ю і дитиною стійкий нормальний зв`язок.

Досліджені в судовому засіданні докази свідчать, що відповідачка усвідомила свою поведінку та вчиняє дії, що вказують про бажання належно виконувати свої батьківські обов`язки, повернути доньку додому та налагодити зв`язок. На час розгляду справи судом не встановлено обставин, що свідчать про існуючі ризики імовірного насилля по відношенню до дитини з боку матері.

В найкращих інтересах дитини є недоцільним розлучення дитини із матір`ю з огляду на вік дитини, її звички, перебування з матірю з моменту народження.

Суд виходить із того, що найкращим для дитини є її проживання в рідній сім`ї.

Враховуючи викладене, суд зауважує, що належних та допустимих доказів небезпеки для здоров`я, життя та морального виховання малолітньої доньки ОСОБА_7 , у разі залишення її з матір`ю, достатніх для задоволення позовної заяви, відсутні, тому позов слід залишити без задоволення.

Так само, не підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення з відповідачки аліментів, оскільки зазначена вимога є похідною від попередньої вимоги про відібрання малолітньої дитини, без позбавлення батьківських прав, яка залишена без задоволення.

Судові витрати віднести за рахунок держави, відповідно до п.14 ст.3 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 19, 150, 160, 180-183 СК України, ст.ст. 200, 206, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Органу опіки та піклування Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області до ОСОБА_1 про відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасовано.

Повний текст рішення складено 10.09.2025.

Суддя Є.І. Яценко