Провадження № 2-з/522/514/24
УХВАЛА

17 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В. розглянувши заяву представника позивача адвоката Мазуренка Сергія Сергійовича про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття, у якій позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 99 268,00 гривень, моральну шкоду у розмірі 30 000,00 гривень та здійснити розподіл судових витрат.

Також, 12 вересня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача адвоката Мазуренка Сергія Сергійовича про забезпечення позову, у якій заявник просить застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 до моменту набрання рішенням законної сили, а також, заборонити будь-яким особам від імені власника вчиняти дії щодо відчуження, обтяження, передання у користування або зміну статусу вказаного майна до вирішення спору по суті.

Заява мотивована тим, що справа стосується захисту речового права позивача на офісне приміщення, яке зазнало значного пошкодження внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача. Вказує, що відповідач не проявляє ініціативи щодо добросовісного врегулювання спору, не визнає своєї вини, не співпрацює з позивачем і може вчиняти дії, що ускладнять або унеможливлять виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Постанова ВП ВС від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 містить висновок про те, що тлумачення наведених норм процесуального права дає підстави для висновку, що можливість забезпечення судом позову не пов`язується з тим, чи підлягає рішення суду, ухвалене по суті спору, примусовому виконанню.

Цивільний процесуальний закон не забороняє вживати заходи забезпечення позову у справі, рішення у якій не підлягає примусовому виконанню, якщо забезпечення позову сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача. І навпаки, якщо рішення у справі підлягатиме примусовому виконанню, вжиття заходів забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно, не завжди може бути необхідним та співмірним із пред`явленими вимогами позову і відповідати характеру порушеного права позивача.

У частині першій статті 150 ЦПК України наведено перелік видів забезпечення позову, серед яких у пункті 1 законодавець вирізняє накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить.

Тому Велика Палата Верховного Суду констатує, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Ключовим є встановлення судом:

1) наявності спору між сторонами;

2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду;

3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами;

4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, тоді як заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

У постанові Верховного Суду від 06 березня 2023 року у справі № 916/2239/22 зазначено що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб що не є учасниками даного судового процесу.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 99 268,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 30 000,00 гривень, що завдана внаслідок залиття.

Тобто, предметом спору є стягнення грошових коштів (відшкодування шкоди), підстава позову завдання шкоди внаслідок залиття.

Проте, у заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт або заборонити вчиняти певні дії не щодо грошових коштів, які власне і виступають предметом спору, а застосувати такі заходи забезпечення позову щодо об`єкту нерухомого майна, що свідчить про відсутність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та предметом позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19), на яку посилається заявник у касаційній скарзі, вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Тобто, приймаючи рішення про застосування заходу забезпечення позову, суд повинен переконатися, що такий захід забезпечення позову є співмірний заявленим позовним вимогам.

Вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», - звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору.

Проте, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник не надав доказів того, що вартість майна, щодо якого заявник хоче застосувати захід забезпечення позову є співмірна заявленим позовним вимогам.

Згідно постанови КЦС ВС від 04.10.2023 у справі № 504/158/22, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Відповідно до інформаційної довідки з ДРРП від 16.09.2025 року №443715346, за ОСОБА_2 також зареєстровано право власності на інші об`єкта нерухомого майна.

Згідно відповіді з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів від 15.09.2025 року №1776540, ОСОБА_2 має самостійний дохід.

З відповіді з Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо наявності ТЗ за параметрами власника або ТЗ, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на транспортні засоби.

Як вже зазначалося, заявник вказує що відповідач добровільно врегулювати спір не бажає, вини не визнає, не співпрацює з позивачем, може вживати дії, спрямовані на утруднення виконання рішення суду.

Проте, ні до заяви про забезпечення позову ні до позову з додатками не надано доказів на підтвердження того, що позивачем вживалися будь-які заходи досудового врегулювання спору від яких відповідач відмовився.

Також надано доказів на підтвердження того, що відповідач вчиняє дії, спрямовані на можливе в подальшому утруднення виконання рішення суду.

Тому, суд вважає, що ризик того, що виконання рішення суду може бути утруднено не доведено.

Тому, враховуючи відсутність матеріально-правового зв`язку між предметом позову та заходом забезпечення позову, беручи до уваги те, що ризик невиконання рішення суду не доведено, оскільки відповідач має дохід, за ним зареєстровано право власності на об`єкти рухомого та нерухомого майна, а доказів на підтвердження того, що відповідачем вчиняються дії, спрямовані на утруднення виконання рішення суду надано не було, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.149-154,157,259-261,353-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача адвоката Мазуренка Сергія Сергійовича про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 15-ти днів.

Суддя Косіцина В.В.