Сарненський районний суд
____________________________________________________________________ Справа № 572/2869/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області одноособово суддя Довгий І.І.,

за участю секретаря судового засідання Щерби А.Ф.

розглянувши у судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Сарненська міська рада Рівненської області про встановлення факту постійного проживання зі померлим на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Свою заяву обґрунтовує тим, що вона є спадкоємицею за законом після смерті дядька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Для оформлення спадщини заявниця звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено в зв`язку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Зазначає, що вона разом зі своїми дітьми проживала з дядьком ОСОБА_2 , на день його смерті, в АДРЕСА_1 . Заявниця є донькою рідної сестри ОСОБА_2 ОСОБА_3 . Родинні відносини ОСОБА_2 із ОСОБА_3 підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № від 11.03.2025 р., згідно даних документів у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були одні і ті ж самі батьки : ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Родинні відносини заявника з ОСОБА_3 підтверджуються свідоцтвом про народження заявника серії НОМЕР_2 від 02.10.1968 р. Факт зміни прізвища заявником з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №1 від 09.09.2022 р. У 2001 р. померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 . З 2006 р заявниця разом зі своїми дітьми фактично проживає в будинку своєї баби ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , де був зареєстрований та проживав ОСОБА_2 . У 2006 р. померла баба заявниці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , своєї сім`ї померлий не мав. Заявниця, яка постійно проживала з померлим в даному будинку більше 20 років вважала, що прийняла спадщину після дядька, однак нотаріусом було відмовлено у прийнятті спадщини, оскільки згідно довідки №13/11-12 від 16.01.2025 р., виданої старостинським округом №11 Сарненської міської ради ОСОБА_2 проживав одноосібно в буд. АДРЕСА_1 . Зазначає, що встановлення даного факту їй потрібне з метою оформлення спадщини.

Заявниця та її представник в судове засідання не з`явились, подали письмові заяви про розгляд справи без її участі, підтримали заяву в повному обсязі, просять заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, письмовою заявою просив провести розгляд справи без їх участі, рішення прийняти згідно закону.

Свідки ОСОБА_8 ОСОБА_9 своїми письмовими заявами підтвердили факт проживання заявниці зі своїм дядьком ОСОБА_2 на момент його смерті та здійснення догляду за останнім.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

З наданих суду ксерокопій свідоцтв про народження, свідоцтв про укладення шлюбу, вбачається, що ОСОБА_2 є дядьком заявниці ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 проживав в даному будинку одноособово, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, які постійно були зареєстровані зі спадкоємцем на день його смерті від 16.01.2025 р. №13/11-12.

Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрилась спадщина за законом на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Заявниця стверджує, що з 2006 р. разом зі своїми дітьми фактично проживала в даному будинку, однак заявником не подано до суду жодних доказів оплати комунальних послуг, інших витрат на утримання будинку, зокрема ремонту, купівлі меблів, тощо.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За змістом ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, саме на заявника покладений обов`язок доказування факту спільного проживання належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами, що узгоджується з вимогами ст. 318 ЦПК України.

Дослідивши матеріали по справі, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту постійного проживання із спадкодавцем до часу відкриття спадщини.

Суд звертає увагу, що місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Одночасно факт спільного проживання зі спадкодавцем, передбачає сумісний побут та ведення спільного господарства.

Таким чином, заявником не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, факт ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету і витрат зі спадкодавцем, піклування і підтримки один одного, не доведений.

Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що в задоволенні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 263, 265, 293, 315 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), заінтересована особа Сарненська міська рада (34503, вул. Широка, 31 м. Сарни, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04057770) у задоволенні заяви про встановлення факту її проживання з спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_1 на час відкриття.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 15 липня 2025 року.

Суддя: