ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1639/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/1874/25 Категорія: на ухвалу Овсієнко І. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 червня 2025 року у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року КП «Смілакомунтеплоенерго» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з постачання теплової енергії (в т.ч. на загальнобудинкові потреби опалення та за абонентське обслуговування) за період з жовтня 2021 року по березень 2025 року в розмірі 5 261, 89 грн, втрати від інфляції в розмірі 561, 05 грн, 3 % річних в розмірі 139, 57 грн, пеню в розмірі 168, 86 грн, а також судові витрати.

19 травня 2025 відповідачем подано зустрічну позовну заяву до КП «Смілакомунтеплоенерго», у якій ОСОБА_1 просив суд:

-визнати, що ОСОБА_1 послуг із централізованого опалення належної йому квартири від КП «Смілакомунтеплоенерго» не отримував та не має наміру отримувати;

-визнати, що договір про надання послуг із централізованого опалення між КП «Смілакомунтеплоенерго» та ОСОБА_1 відсутній;

-визнати, що КП «Смілакомунтеплоенерго» порушує права споживача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості;

-визнати, що КП«Смілакомунтеплоенерго» здійснює і використовує щодо ОСОБА_1 нечесну та агресивну підприємницьку практику;

-визнати, що КП «Смілакомунтеплоенерго» зловживає правом вимоги грошових коштів в сумі 6 131, 37 грн з ОСОБА_1 ;

-визнати, що КП «Смілакомунтеплоенерго» зібрало, зберігає, використовує та поширює конфіденційну інформацію про ОСОБА_1 про стягнення заборгованості без його згоди;

-визнати право ОСОБА_1 на отримання відшкодування завданої (немайнової) шкоди з КП «Смілакомунтеплоенерго»;

-стягнути з КП «Смілакомунтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав, в сумі 800 000,00 грн.

Також просив звільнити його від сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви про захист прав споживача на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України « Про захист прав споживачів».

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до КП «Смілакомунтеплоенерго» залишено без руху. Надано позивачу п`ятиденний строк для усунення зазначених у даній ухвалі недоліків, який відраховується з дня отримання позивачем (або його представником) копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Постановляючи ухвалу, районний суд вказав позивачеві за зустрічним позовом на те, що доводи зустрічного позову та встановлені судом обставини, зокрема заперечення ОСОБА_1 наявності між ним та КП ««Смілакомунтеплоенерго» договірних відносин та користування позивачем за зустрічним позовом комунальними послугами підприємства, заперечення заборгованості та заподіяння моральної шкоди споживачеві підприємницькою діяльністю КП ««Смілакомунтеплоенерго», не дають підстав вбачати зустрічний позов як направлений на захист прав споживача.

Також суд зазначив, що заявлені вимоги позивача спрямовані на встановлення фактів, що стосуються правовідносин, в яких діє позивач та стороною яких є або може бути відповідач за первісним позовом. Проте, встановлення фактів, що мають юридичне значення здійснюється судом в окремому провадженні, а у первісному позові вбачається спір про право. Тому суд визначив невідповідність предмета зустрічного позову вимогам п. 4 ч. 1 ст. 175 ЦПК України.

Крім того, звернув увагу позивача на обранні саме ефективного способу захисту порушеного права, який повинен відповідати змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненими цими діями наслідками.

Також, з огляду на зміст позовних вимог та заявлені позивачем за зустрічним позовом вимоги, в тому числі про відшкодування моральної шкоди, судовий збір районний суд визначив у розмірі 12 000,00 грн.

04 червня 2025 року ОСОБА_1 на виконання ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2025 року скерував до суду уточнену зустрічну позовну заяву із заявою про звільнення від сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а також на обгрунтування підстав для звільнення від сплати судового збору вказав на скрутне матеріальне становище.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 червня 2025 року клопотання позивача за зустрічним позовом про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення, а позовну заяву повернуто позивачу.

Районний суд, вчиняючи вищевказані процесуальні дії, зазначив про те, що позивач за зустрічним позовом скористався власним правом залишити позовні вимоги у первісному вигляді, що не відповідає нормам ст. 16 ЦК України, п. 4 ч. 1 ст. 157 ЦПК України, відповідно в даній частині недоліки, вказані в ухвалі від 23 травня 2025 року не усунув.

Підстав для звільнення позивача за зустрічним позовом від сплати судового збору не встановив.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 червня 2025 року та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до КП «Смілакомунтеплоенерго» про захист прав споживача до спільного розгляду разом із первісним позовом.

Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що спільний розгляд зустрічного та первісного позовів дає змогу суду ширше дослідити взаємовідносини сторін, усуває можливість постановлення протилежних рішень і цим створює умови для більш повного забезпечення суб`єктивних майнових і особистих немайнових прав та інтересів відповідача, проте вказані обставини не були враховані судом при постановленні ухвал від 23 травня 2025 року та від 16 червня 2025 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що захист прав споживачів теплової енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюються ЗУ «Про теплопостачання», ЗУ «Про захист прав споживачів», іншими нормативно-правовими актами (абз. 8 ст. 24 ЗУ «Про теплопостачання»). З первісного та зустрічного позову вбачається, що позовні вимоги КП «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 та вимоги ОСОБА_1 до КП «Смілакомунтеплоенерго» є такими, що пов`язані з порушенням прав споживача комунальних послуг та правовідносини сторін регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів». Вказане скаржник обгрунтовує посиланням на правову позицію ВС, викладену у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №703/2313/16. Проте районним судом правову позицію Верховного Суду не застосовано, тому суд неправомірно відмовив у відкритті провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 .

Крім того, апеляційну скаргу апелянт також обгрунтовує посиланням на те, що віднесення суддею зустрічного позову до категорії справ окремого провадження протирічить обраному позивачем способу захисту порушених прав, свобод та законних інтересів. Зазначає, що навіть якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам.

Предметом первісного позову КП «Смілакомунтеплоенерго» є стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги. Підставою позову є те, що ОСОБА_1 має заборгованість за надані послуги із постачання теплової енергії, які надає КП «Смілакомунтеплоенерго».

У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічний позов дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сторін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

ОСОБА_1 в порядку позовного провадження звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив:

-визнати, що ОСОБА_1 послуг із централізованого опалення належної йому квартири від КП «Смілакомунтеплоенерго» не отримував та не має наміру отримувати;

-визнати, що договір про надання послуг із централізованого опалення між КП «Смілакомунтеплоенерго» та ОСОБА_1 відсутній;

-визнати, що КП «Смілакомунтеплоенерго» порушує права споживача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості;

-визнати, що КП «Смілакомунтеплоенерго» здійснює і використовує щодо ОСОБА_1 нечесну та агресивну підприємницьку практику;

-визнати, що КП «Смілакомунтеплоенерго» зловживає правом вимоги грошових коштів в сумі 6 131, 37 грн з ОСОБА_1 ;

-визнати, що КП «Смілакомунтеплоенерго» зібрало, зберігає, використовує та поширює конфіденційну інформацію про ОСОБА_1 про стягнення заборгованості без його згоди;

-визнати право ОСОБА_1 на отримання відшкодування завданої (немайнової) шкоди з КП «Смілакомунтеплоенерго»;

-стягнути з КП «Смілакомунтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав, в сумі 800 000 грн.

Пільги щодо сплати судового збору визначені статтею 5 Закону України «Про судовий збір». При цьому передбачені в цій статті особи, які мають пільги щодо сплати судового збору, звільняються від його сплати під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, про що прямо зазначено в абзаці першому частини першої цієї статті.

Одночасно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №160/15864/20, провадження № 11-177апп21, зазначено, що стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними щодо положень статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій.

Отже, споживачі звільняються від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу у випадку, якщо вони є позивачами і звертаються до суду із позовами про захист прав споживачів.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 об`єднав декілька позовних вимог, які стосуються захисту його прав як споживача житлово-комунальних послуг, допущення надавачем послуг нечесної та агресивної підприємницької практики.

Разом із тим, ОСОБА_1 у зустрічному позові заявляє вимогами, які стосуються захисту його персональних даних та зводяться до вимоги зустрічної позовної заяви до заборони збирання, зберігання, використання та поширення персональних даних позивача за зустрічним позовом, стягнення моральної шкоди і такі вимоги не пов`язані з порушенням прав споживачів у розумінні норм Закону України «Про захист прав споживачів», а тому підстави для звільнення від сплати судового збору позивача відсутні.

Крім того, пунктом 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог.

Таким чином, позивачі, вважаючи себе споживачами, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язані викласти зміст позовних вимог та обставини, якими вони обґрунтовують вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Натомість у зустрічній позовній заяві відсутнє таке обґрунтування вимог, а обставини викладені у зустрічному позові стосуються в більшій мірі стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення.

За таких обставин, суд першої інстанції зробив правильний висновок про неможливість відкриття у справі провадження без виконання позивачем вимог ст. 185 ЦПК України, тому правомірно залишив його зустрічний позов без руху, надавши строк для сплати судового збору, а після не усунення вказаних у встановлений судом строк недоліків визнав зустрічний позов неподаним та повернув його позивачеві, роз`яснивши йому право повторно звернутись до суду із вказаним позовом у подальшому в порядку, встановленому законом.

Приймаючи до уваги те, що підставою для повернення зустрічного позову ОСОБА_1 стала несплата судового збору а сам апелянт оскаржив ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 червня 2025 року і настоював на звільненні від сплати судового збору на підставіч. 3 ст. 22 Закону України « Про захист прав споживачів», суд апеляційної інстанції відкрив провадження по даній справі для дослідження усіх обставин з цього приводу.

Отже, приймаючи до уваги всі обставини даної справи та позовні вимоги ( як основні так і зустрічні ) в сукупності, враховуючи, що основний спір про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії вирішений а ОСОБА_1 не позбавлений права звернутись з позовом, виклавши свої зустрічні позовні вимоги, колегія суддів вважає правильним і обгрунтованим відмовити апелянту у задоволенні його апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 червня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді