Справа № 643/8559/25
Провадження № 2-о/635/197/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

присяжних Мухтарової Л.П., Бєлєвцової Н.В.

за участю секретаря Климової Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м,Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України про оголошення фізичної особи померлою,

ВСТАНОВИВ:

29.05.2025 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Кайдашова В.С. звернулась до Салтівського районного суду м.Харкова з заявою про оголошення фізичної особи померлою, в якій заявник просить оголосити померлим військовослужбовця, стрільця-снайпера 2 штурмового відділення 1 штурмового взводу 3 штурмової роти НОМЕР_1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 , старшого солдата ОСОБА_2 (громадянин України, місце народження: с. Лук`янці, Харківська обл., ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 ), який зник безвісти 24.06.2024 поблизу н. п. Глибоке Харківської області під час виконання бойового завдання. Днем смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник мотивує свої вимоги тим, що після введення воєнного стану на території України чоловік заявника, ОСОБА_2 був призваний на військову службу за мобілізацією та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Міністерства оборони України. 02.07.2024 на ім`я заявника надійшло сповіщення сім`ї № 0501/8/471 про те, що ОСОБА_2 зник безвісти 24.06.2024 поблизу н. п. Глибоке Харківського району Харківської області під час виконання бойового завдання, при виконання службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії російської федерації виконуючи бойове завдання в складі підрозділу Збройних Сил України. Метою звернення до суду є: виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини та виплата всіх належних сум родичам військовослужбовця, що за відсутності достовірних відомостей про існування між сторонами спору про право, підлягає розгляду в порядку окремого провадження; оформлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) захисника України; отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 .

Ухвалою Салтівського районного суду м.Харкова від 03.06.2025 року справу передано за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03.07.2025 року відкрито провадження у справі. Задоволено клопотання заявника про витребування доказів.

14.07.2025 року надійшли пояснення Міністерства оборони України, в яких зазначено, що ОСОБА_2 не займав жодної посади в штаті саме Міністерства оборони України, як юридичної особи, військової служби безпосередньо в Міністерстві оборони України не проходив, а отже, будь-які безпосередні правовідносини між ОСОБА_2 та Міністерством оборони України місця не має. Зазначає, що заява про оголошення фізичної особи померлої підлягає задоволенню після спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи. Просили врахувати правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року по справі № 755/11021/22. Прийняти рішення в межах чинного законодавства, що не суперечить інтересам обороноздатності України в умовах введеного на території України воєнного стану. Розгляд справи провести за відсутності представника Міністерства оборони України.

10.09.2025 року до суду надійшли пояснення Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в яких зазначено наступне. Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо оголошення фізичної особи померлою заперечень не має. Просили про розгляд справи за відсутності представника.

15.09.2025 року до суду надійшла заява представника заявника про долучення до матеріалів справи матеріалів службового розслідування за фактом зникнення безвісти ОСОБА_2 . Розгляд справи просили проводити за їх відсутності, заяву підтримали в повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності заявника, її представника та заінтересованих осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що у 2004 році між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 2004 року, який у 2006 році було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 .

Під час спільного проживання у заявника та ОСОБА_2 народилась діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 ; ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 .

Після введення воєнного стану на території України чоловік ОСОБА_2 був призваний на військову службу за мобілізацією та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Міністерства оборони України.

Згідно сповіщення сім`ї № 0501/8/471 від 02.07.2024 р., яке надійшло на ім`я заявника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зник безвісти 24.06.2024 поблизу н. п. Глибоке Харківського району Харківської області під час виконання бойового завдання, при виконання службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії російської федерації виконуючи бойове завдання в складі підрозділу Збройних Сил України.

Згідно з витягом з ЄРДР за заявою ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено кримінальне провадження № 0002299 від 04.07.2024 за фактом зникнення безвісти ОСОБА_2 .

Згідно листа ДП «Український національний центр розбудови миру» від 01.05.2025 р. та виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, відомості відносно ОСОБА_2 про перебування його у полоні відсутні.

Згідно листа Державної прикордонної служби України від 29.07.2025 р. відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією ОСОБА_2 в період з 24.02.2022 р. по 03.07.2025 р. в базі даних не виявлено.

Згідно інформації Департаменту інформації Міністерства внутрішніх справ від 19.08.2025 р. станом на 18.08.2025 р. ОСОБА_2 оголошено у розшук як безвісно зниклу особу, дата зникнення 24.06.2024 р.

Згідно листа Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 31.07.2025 р. перевіркою облікових даних архівного фонду Відділу актових записів про зміну імені та смерть, актового запису про зміну імені та про смерть ОСОБА_2 не виявлено.

Згідно листа П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори від 18.08.2025 р. та інформаційної довідки зі спадкового реєстру спадкові справи після ОСОБА_2 не зареєстровані.

Згідно інформації, наданої Головним управлінням ДПС у Харківській області 15.08.2025 р., на ім`я ОСОБА_2 виплачуються виплати військовослужбовцям.

З акту службового розслідування та витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 23.07.2024 р. № 2524 про результати проведення службового розслідування вбачається наступне: «На підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_8 ошбр від 09.06.2024 №5/3/1240кв/дск особовий склад 1 штурмового батальйону з 12.06.2024 залучено до виконання завдань за призначенням на території Харківщини. 3 6 травня по 24 червня 2024 року старший солдат ОСОБА_2 у складі 3 штурмової роти і штурмового батальйону брав безпосередню участь в ході виконання вказаним підрозділом визначених бойових завдань.

З рапорту командира 1 штурмового батальйону майора ОСОБА_6 за вхідним номером 4265/р від 24 червня 2024 року, який став підставою для призначення даного службового розслідування, стало відомо, що 24 червня 2024 року, у проміжок часу 04.15-05.03, в ході переміщення групи НОМЕР_1 штурмового батальйону, поблизу населеного пункту Глибоке Харківського району Харківської області, противником з напрямку населеного пункту Стрілеча було здійснено мінометний обстріл з використанням М120. Внаслідок обстрілу, в умовах складної бойової обстановки, що мала місце на даному напрямку, зник безвісти старший солдат ОСОБА_2 та до теперішнього часу місце знаходження вказаного військовослужбовця не відоме. 24 червня 2024 року під час виконання обов`язків військової служби старший солдат ОСОБА_2 перебував у засобах індивідуального захисту - шоломі кевларовому та бронежилеті. Дата, час та місце зникнення безвісти старшого солдата ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_6 , у проміжок часу 04.15-05.03. поблизу населеного пункту Глибоке Харківського району Харківської області.

Службовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_2 зник безвісти 24 червня 2024 року під час здійснення обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини, в умовах відсічі збройний агресії російської федерації проти України, в ході виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Глибоке Харківського району Харківської області. Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина старшого солдата ОСОБА_2 у зникненні безвісти 24.06.2024, відсутня. Зникнення безвісти не пов`язано зі скоєнням вказаним військовослужбовцем кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. Дата, час та місце втрати зброї, закріплено за старшим солдатом ОСОБА_2 , а саме автомата 5,45-мм АК-74 № 6184710, у кількості 1 к-т. 24 червня 2024 року проміжок часу 04.15-05.03. поблизу населеного пункту Глибоке Харківського району Харківської області».

З пояснень командира 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону ОСОБА_7 , командира 3 штурмового відділення - командир машини 2 штурмового взводу 3 штурмової роти НОМЕР_1 штурмового батальйону ОСОБА_8 встановлено: «вказаний військовослужбовець не виказував намірів щодо невиконання наказу під час підготовки до виконання поставленого бойового завдання та самовільного залишення групи, а також проявів боягузтва через небажання виконувати обов`язки військової служби в умовах бойової обстановки, при цьому у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння він не знаходився».

З пояснень, отриманих у старшого бойового медика 3 штурмової роти НОМЕР_1 штурмового батальйону ОСОБА_9 , оператора 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону ОСОБА_10 , стало відомо, що: «Після зникнення безвісти вказаного військовослужбовця 3 штурмової роти, протягом 24-26 червня 2024 року, встановленим порядком було організовано та здійснено пошукові заходи. За наслідками пошукових заходів, із врахуванням складної бойової мала місце обстановки, що на даному напрямку, старшого солдата ОСОБА_2 або його тіло, виявлено не було».

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 3 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі №591/1461/19.

Встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті.

Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, яка загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошених громадянина померлим.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

З огляду на докази, наявні в матеріалах справи, які в сукупності свідчать про те, що 24 червня 2024 року, у проміжок часу 04.15-05.03, в ході переміщення групи НОМЕР_1 штурмового батальйону, поблизу населеного пункту Глибоке Харківського району Харківської області, противником з напрямку населеного пункту Стрілеча було здійснено мінометний обстріл з використанням М120. Внаслідок обстрілу, в умовах складної бойової обстановки, що мала місце на даному напрямку, зник безвісти старший солдат ОСОБА_2 та до теперішнього часу місце знаходження вказаного військовослужбовця не відоме. За наслідками пошукових заходів, старшого солдата ОСОБА_2 або його тіло, виявлено не було.

Враховуючи викладене, військовослужбовця за призовом старшого солдата ОСОБА_2 , визнано зниклим безвісти з 24 червня 2024 року. Інформації та документів відносно того, що ОСОБА_2 знаходиться у полоні або обліковується як загиблий (померлий), відсутні.

Надані докази у своїй сукупності не свідчать про смерть ОСОБА_2 , а лише про обґрунтоване припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 розглянула, зокрема, питання щодо початку відліку строку, передбаченого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою.

Так, оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.

У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

Суд звертає увагу, що згідно з Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (постанова КМУ №884 від 30.11.2016), цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх. У цьому Порядку під терміном безвісно відсутній військовослужбовець слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби. За військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.

У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».

У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання.

Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.

Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.

Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.

Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права. Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій.

Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.

Частину другу статті 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України.

Також у цій постанові ВП ВС наголосила на тому, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309).

Так як Наказ № 309 втратив чинність, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376 на території с-ща Глибоке Липецької сільської територіальної громади Харківського району Харківської області можливість активних бойових дій зберігалась з 13.09.2022 по 09.05.2024, активні бойові дії велися в період з 10.05.2024 р. по 30.09.2024 р. Отже, з цього моменту має вираховуватись строк, визначений ч. 2 ст. 46 ЦК України, так як відповідно до неї фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Таким чином вбачається, що на території ймовірної загибелі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 активні бойові дії закінчилися 30.09.2024 року і з цього часу минуло більше шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місцевості ймовірної загибелі сина заявника.

Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 259,265,268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Оголосити померлим військовослужбовца, стрільця - снайпера 2 штурмового відділення 1 штурмового взводу 3 штурмової роти НОМЕР_1 штурмового батальйону в/ч НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лук`янці, Харківського району, Харківської області, який зник безвісті 24 червня 2024 року поблизу н. п. Глибоке Харківського району Харківської області під час проходження військової служби та під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил Російської Федерації на території Харківської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.09.2025 р.

Суддя О.М. Якішина

Присяжні Л.П. Мухтарова

Н.В. Бєлєвцова