справа № 399/354/25
провадження № 2/399/205/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Шульженко В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом через систему «Електронний суд» в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» суму заборгованості в розмірі 19313,48 грн., що складається з: - залишок простроченого кредиту: в сумі 10220,80 гривень; - залишок прострочених відсотків: в сумі 9092,68 гривень. А також позивач просив стягнути з ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. та на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 7200,00 грн.

Позов мотивовано зокрема тим, що 16.10.2020 року АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 уклали договір №7479 про встановлення кредитного ліміту, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» зі змінами та доповненнями, затверджений Банком і розміщений на офіційному сайті Банку www.creditdnepr.com.ua та індивідуальної частини, якою є вказаний кредитний договір.

Клієнт акцептував УДБО шляхом підписання відповідної Заяви-згоди про приєднання, у якій він підтвердив, що: - до моменту підписання цієї Заяви-згоди ознайомлений та згодний з умовами, викладеними в УДБО, що розміщений на веб-сайті Банку www.creditdnepr.com.ua, Тарифами, проектом Заяви договору та підтверджує, що має можливість та зобов`язується самостійно відстежувати всі зміни та доповнення, які будуть вноситись до УДБО; - погоджується отримувати банківські послуги на умовах, що зазначені в УДБО, та підтверджує, що всі умови йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; - згоден з порядком зміни Тарифів та УДБО, який передбачений в УДБО та з порядком повідомлення про такі зміни відповідно до УДБО, погоджується виконувати свої зобов`язання, у т.ч. стосовно оплати заборгованості, нарахованої відповідно до Тарифів, діючих на дату здійснення операції.

Кредитний договір разом з УДБО та Заявою-згодою складають єдиний договір.

Всі вищевказані документи у сукупності складають договірну основу, яка закріплює домовленості Банку і Клієнта щодо регулювання правовідносин, які виникли між ними, і відповідно до приписів ст. 634 ЦК України є за своєю суттю договором приєднання, що укладений шляхом прийняття Клієнтом пропозиції Банку згідно ст.641, 644 ЦК України.

Кредитний договір та документи до нього укладено в паперовій формі у відділенні банку шляхом підписання з боку клієнта власноручним підписом, а з боку банку, відповідно до п.2.6. УДБО, шляхом нанесення на нього типографськими засобами відбитка печатки Банку та підпису уповноваженої особи банку (факсиміле), зокрема, з цим погодився відповідач, про що вказано в пункті 4.6.3 або 4.6.5. Кредитного договору.

Позивачем у позові наведені пункти самого договору та зазначено, що пунктом 1.2. Кредитного договору сторони погодили конкретні умови, на яких відбувалось кредитне обслуговування банком рахунку клієнта, а також зазначено, що Умови нарахування банком процентів та комісій (за наявності) за користування кредитом та порядок і строки їх оплати клієнтом визначені розділом 2 Кредитного договору та Розділом 6 УДБО.

Таким чином, сторони при укладенні Кредитного договору погодили всі істотні умови, що є необхідними для цього виду договорів. У подальшому банк свої зобов`язання перед клієнтом за Кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши ліміт Кредитної лінії на рахунку клієнта і надавши йому можливість користуватись кредитними коштами в межах кредитного ліміту, визначеного Кредитним договором. Клієнт здійснював користування грошовими коштами кредитного ліміту, що відображено у виписках з його рахунку.

Однак, свої зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків та комісії (за наявності) за користування кредитною лінією відповідач виконав не в повному обсязі. Згідно виписок по рахунку позичальника останній платіж на погашення заборгованості здійснено 17.01.2022 року. Внаслідок чого у позичальника сформувалась заборгованість перед банком, 19313,48 грн., що складається з: залишок по тілу кредиту 10220,80 грн.; залишок по відсотках 9092,68 грн.

11.04.2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (фактор) був укладений договір факторингу №11/04/24.

Клієнт і Фактор підписали додатки до договору факторингу, зокрема Реєстр Боржників і Акт приймання-передачі прав вимоги.

Таким чином Фактор набув право вимоги до боржників за Кредитними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №7479 від 16/10/2020 року.

Згідно до Розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №7479 від 16/10/2020 року, сформованої АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» станом на 10.04.2024 року (дата, що передує дню відступлення права вимоги) заборгованість боржника/відповідача становить: - залишок простроченого кредиту: в сумі 10220,80 гривень; - залишок прострочених відсотків: в сумі 9092,68 гривень; що разом складає 19313,48 гривень.

Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» станом на день відступлення права вимоги 11.04.2024 року. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало.

Розмір заборгованості боржника/відповідача підтверджується Розрахунком заборгованості від 10.04.2024 року та виписками по особових рахунках позичальника за період з дати укладення Кредитного договору і до дати відступлення права вимоги за таким договором.

Оскільки позивач є правонаступником банку у кредитних правовідносинах, то на підставі вищевикладеного 28.01.2025 року ним було направлено відповідачу відповідну вимогу про погашення заборгованості. З дати відправлення вимоги минуло більше 30 (тридцяти) календарних днів, проте станом на день звернення з цим позовом вказана вимога відповідачем не виконана, борг не погашений.

Ухвалою суду від 16.04.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 25.04.2025 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Відповідачу за зареєстрованою адресою місяця проживання направлялися судові поштові документи, а саме копія ухвали про відкриття провадження у справі, які повернулися до суду з відміткою у формі 20 адресат відсутній за вказаною адресою.

Враховуючи положення п.5 ч.6 ст. 272 ЦПК України днем вручення вказаних судових документів є 17.05.2025. В установлені строки відзив не надійшов. Будь-які інші заяви, клопотання від відповідача до суду не надійшли.

Розгляд справи здійснюється на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ознайомившись з позовною заявою, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.10.2020 року ОСОБА_1 ознайомився з паспортом споживчого кредиту.

Паспорт споживчого кредиту, є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування».

16.10.2020 відповідачем підписано Заяву згоду № 1148358 на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб.

16.10.2020 між Банком Акціонерним товариством «Банк кредит Дніпро» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір № 7479 про встановлення кредитного ліміту, який підписаний відповідачем.

За умовами цього Договору сторони уклали цей Договір про встановлення кредитного ліміту, який складається з публічної частини договору яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк кредит Дніпро» із змінами і доповненнями, затверджений відповідним рішенням комітету з бізнесу фізичних осіб Банку та розміщений на сайті www.creditdnepr.com.ua та індивідуальної частини, якою є цей Договір на встановлення кредитного ліміту, підписанням якого клієнт приєднується до Кредитного договору в цілому. Цей договір про встановлення кредитного ліміту є невід`ємною частиною УДБО та разом вони складають єдиний Кредитний договір.

В порядку передбаченому цим Договором та УДБО, Банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта відкритого в банку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу, шляхом встановлення ліміту кредитної лінії у вигляді відкличної відновлюваної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів клієнта на рахунку. Кредитне обслуговування рахунку здійснюється на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії на дату укладення цього Договору становить 1000000,00 грн., строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту. Подовження строку дії кредитного ліміту може здійснюватися необмежену кількість разів, якщо така умова передбачена в кредитному договорі, на той же строк і на тих же умовах. У разі небажання клієнта продовжувати термін дії кредитного ліміту на новий строк клієнт має звернутись до відділення банку з відповідною письмовою заявою не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення чергового строку дії кредитного ліміту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі на строкову заборгованість за кредитом 48% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних. Пільговий період до 67 днів. Розмір процентної ставки протягом пільгового періоду складає 0,01% річних. Умови зазначені в цьому пункті Договору є істотними умовами кредитного договору. Вартість інших послуг банку пов`язаних з користуванням платіжною карткою визначена в Тарифах банку, що передбачено пунктами 1.1 1-3 цього Договору.

Пунктом 1.4 передбачено реальну річну процентну ставку за кредитом та загальну вартість кредиту.

Слід зазначити, що окрім основних умов Договору, він містить умови щодо користування лімітом кредитної лінії та погашення заборгованості, договірне списання, інші умови Договору, строк дії та умови припинення Договору, відповідальність сторін та умови звільнення від відповідальності.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що про встановлення доступного ліміту кредитної лінії, розмір доступного ліміту кредитної лінії та зміну доступного ліміту кредитної лінії банк повідомляє клієнта шляхом направлення SMS повідомлення або в порядку, передбаченому УДБО.

11.04.2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (фактор) був укладений договір факторингу №11/04/24.

Клієнт і Фактор підписали додатки до договору факторингу, зокрема акт приймання передачі реєстру боржників і Акт приймання-передачі прав вимоги.

Передача прав вимоги до відповідача позивачу також підтверджується наявним при матеріалах справи витягом з реєстру боржників, що є додатком №1 до Договору факторингу № 11/04/24 від 11.04.2024, в якому за № 250 зазначено відомості про відповідача, договір, а також вбачається, що загальна сума заборгованості складає 19313,48 грн., з яких прострочена заборгованість по тілу 10220,80 грн. та прострочена заборгованість за відсотками 9092,68 грн.

Таким чином Фактор набув право вимоги до боржників за Кредитними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №7479 від 16/10/2020 року.

Позивачем до позову додано Виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за перiод з 16.10.2020 по 10.04.2024 з якої вбачається, що останньому перераховувалися кошти зг. кредитної угоди № 7479 в різних розмірах на протязі певного періоду та відповідач користувався кредитними коштами і використовував їх для власних потреб в межах розміру встановленого на карту ліміту, отримував кошти шляхом зняття готівки в банкоматах, здійснював розрахунки через термінали, здійснював перекази на картки, здійснювала погашення заборгованості за наданим кредитом, а отже, прийняв запропоновані банком умови.

Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу.

Відповідно до Постанови Національного банку №705 від 05.11.2014 р. "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів", користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Таким чином, доказом фактів встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, користування відповідачем кредитними коштами є виписка по рахунку, яка є належним доказом надання кредитних коштів.

Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20.10.2020 справа №456/3643/17 провадження № 61-9882 св20.

Згідно до Розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №7479 від 16/10/2020 року, сформованої АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» станом на 10.04.2024 року (дата, що передує дню відступлення права вимоги) заборгованість відповідача становить 19273,27 грн. з яких: залишок простроченого кредиту становить - 10220,8грн, та залишок прострочених відсотків становить 9052,47 грн., ці суми підтверджені і вищезазначеними виписками. Проте, позивач у прохальній частині позову просив стягнути з відповідача 19313,48 грн., що складається з: - залишок простроченого кредиту: в сумі 10220,80 гривень; - залишок прострочених відсотків: в сумі 9092,68 гривень. Однак, з доданих до позову документів суду не зрозуміло нарахування відсотків в розмірі саме 9092,68 грн., що на 40,21 грн. більше розміру зазначеного у виписці та розрахунку.

Таким чином, з врахуванням вищевказаного позов слід задовольнити частково в загальному розмірі 19273,27 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про погашення заборгованості від 20.01.2025, копія якої наявна при матеріалах справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно з ч.ч.1 - 2 ст. 10561 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, зваживши у сукупності подані позивачем докази по справі, суд дійшов висновку, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, що свідчить про порушення його прав.

Тому, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем позовної вимоги про стягнення заборгованості за вищевказаним Кредитним договором у розмірі 19273,27 грн., в решті позовних вимог у розмірі 40,21 грн. слід відмовити, у зв`язку з чим, позов слід задовольнити частково.

З приводу витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141ЦПК України).

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

До позовної заяви представник позивача на обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав копії наступних документів:

- договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024 разом з додатками до нього, укладений між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та Адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС» в особі керуючого партнера Маслюженка М.П., що діє на підставі Статуту;

- реєстр боржників від 18.11.2024;

- акт приймання - передачі послуг з правничої допомоги № 4 від 16.12.2024 на загальну суму 7200,00 грн.;

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю;

- ордер на надання правничої допомоги ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» адвокатом Маслюженком М.П.

Вказані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 7200,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист правлюдини іосновоположних свобод1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Верховний Суд у постанові від 25.07.2023 року у справі №340/4492/22 дійшов висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про не співмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Визначаючи у даній справі розмір судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу адвоката, за встановлених обставин, суд виходить з того, що предмет спору в цій справі не є складним, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів також не є значними, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до суми 4000,00 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

Позивачем подано позовну заяву до суду через систему «Електронний суд».

При цьому слід зазначити, що в ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в даній ситуації становить 3028,00 грн. Проте, нормами ч.3 ст. 4 зазначеного Закону передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, в зв`язку з подачею позивачем позову через систему «Електронний суд» ними сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено частково, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 2417,36 грн. (2422,40*19273,27/19313,48), слід стягнути з відповідача на користь позивача.

При складенні повного рішення, суд застосовує положення другого речення ч.5 ст. 268 ЦПК України та, зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі 1519/2-5034/11.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» заборгованість за Договором № 7479 про встановлення кредитного ліміту від 16.10.2020 у розмірі 19273,27 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті сімдесят три гривні 27 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2417,36 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн.(чотири тисячі гривень 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному пп.15.5 п.5 Розділу ХІІ Перехідні положення ЦПК України.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ», , місцезнаходження: 49005, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Сімферопольська, будинок 21, 5-й поверх, приміщення 68, 69.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 16.09.2025.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко