ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

03 вересня 2025 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 766/5306/25

Номер провадження: 22-ц/819/831/25

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.

суддів: Бездрабко В.О.,

Базіль Л.В.

секретар Олійник К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хероні апеляційну скаргу адвоката Малиновської Наталі Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27 травня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Рядчої Т.І., у цивільній справі за позовом адвоката Сініло Тетяни Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

У квітні 2025 року представник позивача звернулася до суду із зазначеним позовом в обґрунтування якого зазначила, що позивач та відповідач певний час проживали разом та є батьками неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та знаходяться на утриманні позивача. Посилаючись на те, що відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, просили стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі частини від всіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.04.2025 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 27 травня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку платника аліментів, не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.04.2025 року до досягнення дитиною повноліття Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання щодо судових витрат.

Частково задовольняючи позов суд виходив з того, що обов`язки батьків утримувати дітей є однаковими. Присуджуючи розмір аліментів суд врахував, що відповідач є працездатною особою, у неї на утриманні є неповнолітній син, а тому дійшов висновку про стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/6 частини усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Малиновська НС., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити в частині способу стягнення аліментів, та стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази та обставини по справі. Зокрема посилається на те, що відповідачка разом з молодшим сином на даний час перебуває в Німеччині під тимчасовим захистом, не працює, її доходи складають лише соціальні виплати, на які ледь вистачає фінансово забезпечувати себе та малолітню дитину, а тому вона на даний час має можливість сплачувати аліменти на утримання старшого сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, що є більшим, ніж мінімальний розмір аліментів на дитину, передбачений законодавством, та ще підлягає індексації.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

В письмовому відзиві, який надійшов на адресу апеляційного суду, представник позивача просить відхилити доводи апеляційної скарги, як необґрунтовані та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 17.11.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні.

Встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

До матеріалів справи надано свідоцтво про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де матір вказано ОСОБА_1 .

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У силу положень статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Виходячи з викладеного, встановивши, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , який проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні, враховуючи, що відповідачка є працездатною, має задовільний стан здоров`я, враховуючи обов`язок відповідача утримувати свою дитину, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів її доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Саме такий розмір аліментів забезпечить право дитини на гідний життєвий рівень, мінімально достатній для його фізичного, морального, культурного і соціального розвитку.

Доказів що визначений судом, з урахуванням змісту позовних вимог, розмір аліментів є для відповідача непосильним тягарем - матеріали справи не містять та апеляційному суду не надано.

Доводи апелянта про стягнення з неї аліментів у твердій сумі є безпідставними, оскільки у даній справі позов заявлено щодо стягнення аліментів саме у частці від доходу матері, а ст. 181 СК України передбачено, що питання про стягнення аліментів в частці чи твердій грошовій сумі вирішує той з батьків, з ким проживає дитина, тобто позивач у справі за позовом про стягнення аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду. Докази та обставини, на які посилається представник апелянта в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду попередньої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції апелянтом не наведено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги не спростовується, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Малиновської Наталі Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27 травня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.В. Радченко

Судді В.О. Бездрабко

Л.В. Базіль