Справа № 447/1561/25 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Провадження № 22-ц/811/2105/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 02 червня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа виконавчий комітет Миколаївської міської ради про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із клопотанням, в якому просила продовжити термін дії рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 31 травня 2023 року у цивільній справі №447/2375/22 про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною, встановивши над нею опіку та призначивши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 її опікуном.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 02 червня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Миколаївська міська рада про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визнано неподаною та повернуто заявнику.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі не погоджується з тим, що суд першої інстанції повернув її заяву у зв`язку з не усуненням недоліків, а саме не подання висновку судово-психіатричної експертизи.

Наголошує на тому, що висновок судово-психіатричної експертизи надається виключно за ухвалою суду, тому 29 травня 2025 року нею було подано заяву на усунення недоліків, а саме клопотання про забезпечення доказів, шляхом призначення судово-психіатричної експертизи.

Вважає, що ненадання заявником висновку судово-психіатричної експертизи, може бути підставою для відмови в задоволенні клопотання, а не підставою для повернення такого клопотання.

Окрім цього, звертає увагу, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_2 , щодо якої вирішується питання про продовження рішення визнання особи недієздатною, є особою з інвалідністю першої групи «А» з дитинства, інвалідність встановлена безтерміново, що свідчить про те, що психічне захворювання є невиліковним.

Просить скасувати ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 02 червня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 16 вересня 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила продовжити термін дії рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 31 травня 2023 року у цивільній справі №447/2375/22 про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною, встановивши над нею опіку та призначивши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 її опікуном.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 26 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною залишено без руху.

Надано заявнику строк для усунення недоліків заяви протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала суду була залишена без руху, у зв`язку із тим, що заявниця не надала суду відповідний висновок судово-психіатричної експертизи, що свідчить про продовження хронічного психічного розладу, внаслідок чого ОСОБА_2 не усвідомлює значення своїх дій та не здатна керувати ними.

На виконання вимог ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 26 травня 2025 року, ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків, до якої була долучена заява про забезпечення доказів шляхом призначення експертизи.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 02 червня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Миколаївська міська рада про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визнано неподаною та повернуто заявнику.

Визнаючи заяву ОСОБА_1 неподаною і повертаючи її заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що до клопотання ОСОБА_1 не долучено висновок судово-психіатричної експертизи на підтвердження продовження хронічного, стійкого психічного розладу у ОСОБА_2 , внаслідок чого остання продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення заяви ОСОБА_1 , суд виходив з тих обставин, що позивач не усунув недоліки позовної заяви зазначені в ухвалі про залишення заяви без руху.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Порядок розгляду справ про визнання особи недієздатною визначений розділом 2 «Розгляд судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення дієздатності фізичної особи» глави IV «Окреме провадження» ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років (ч. 6 ст. 300 ЦПК України).

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 31 травня 2023 року у справі №447/2375/22 заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа виконавчий комітет Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області,як орган опіки та піклування про визнання фізичної особи недієздатною, призначення опікуном- задоволено. Визнано ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 недієздатною. Встановлено опіку над недієздатною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Призначено ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , опікуном недієздатної ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4

Строк дії рішення визначено тривалістю два роки з моменту набрання ним законної сили.

Частиною сьомою статті 300 ЦПКУ України передбачено, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 8 ст. 300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

Згідно з ч. 9 ст. 300 ЦПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 23 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про продовження строку дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною.

29 травня 2025 ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення доказів шляхом призначення судово-психіатричної експертизи, для визначення психічного стану ОСОБА_2 та продовження строку дії рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 31 травня 2023 року.

Окрім цього, в вищезазначеній заяві, ОСОБА_1 зазначила, що самостійно отримати висновок судово-психіатричної експертизи не може, оскільки така призначається виключно на підставі ухвали суду.

Залишаючи клопотання заявниці без руху, та в подальшому повертаючи його, суд першої інстанції невірно розтлумачив положення ч. 8 ст. 300 ЦПК України та прийшов до передчасного висновку про необхідність надання заявницею висновку судово-психіатричної експертизи на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_2 продовжує страждати на хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Разом з тим, вищенаведені дії суду не відповідають нормам процесуального закону, оскільки суд, залишаючи заяву ОСОБА_3 без руху та в подальшому повертаючи її, не звернув уваги на те, що заявником до суду подано клопотання в порядку частини сьомої статті 300 ЦПК України про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною, яке згідно вимог частини дев`ятої статті 300 ЦПК України суд був зобов`язаний розглянути до закінчення строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною.

При цьому, неподання заявником разом із клопотанням документів, передбачених частиною восьмою статті 300 ЦПК України, може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання при розгляді його по суті, а не для залишення його без руху згідно вимог статті 185 ЦПК України, оскільки дане клопотання не є заявою, з якою особа вперше звертається до суду в порядку окремого провадження, а є способом продовження дії існуючого рішення про визнання фізичної особи недієздатною, за умови його обґрунтованості та доведеності.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про залишення клопотання ОСОБА_1 без руху та його подальше повернення у зв`язку з ненаданням висновку судово-психіатричної експертизи фактично містить судження, що стосуються суті заявлених вимог, і не є недоліками у розумінні статей 175, 177 ЦПК України.

В свою чергу Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 серпня 2023 у справі № 990/114/23 зробила висновок з того приводу, що суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях судового процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів звертає увагу, що клопотання про продовження строку дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною подано заявником завчасно, в клопотанні зазначені обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

ОСОБА_1 заявлено клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, призначення якої є обов`язковим для встановлення психічного стану, однак заявлене клопотання про призначення по справі судово-психіатричної експертизи судом першої інстанції вирішене не було.

Вищенаведені обставини, суд першої інстанції не врахував, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про повернення клопотання, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

При таких обставинах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала про визнання заяви неподаною та про повернення підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з поверненням справи до Миколаївського районного суду Львівської області для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 02 червня 2025 року скасувати та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.