Справа № 129/764/25
Провадження по справі № 2/129/818/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" вересня 2025 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Швидкого О.В.,

розглянувши в м. Гайсині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача Цимбал Альона Анатоліївна до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа: ТОВ «Дебт Форс», приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

Встановив:

03.03.2025р. представник позивача адвокат Цимбал А.А. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить:

- визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 8973, виданий 22.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» ( Адреса: 04053, Україна, місто Київ, вулиця Кудрявський узвіз, будинок, 5б) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» ( Адреса: 04053, Україна, місто Київ, вулиця Кудрявський узвіз, будинок, 5б) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) кошти, витрачені на правничу допомогу.

Вимоги обґрунтовані тим, що 22.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною був виданий виконавчий напис № 8973 (далі виконавчий напис), відповідно до якого з Позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» має бути стягнута заборгованість в розмірі 18 994,48 гривень. На підставі виконавчого напису нотаріуса № 8973 від 22.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем 23.12.2021 р. відкрито виконавче провадження № 67982190 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в сумі 18 994,48 грн. Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.10.2024 року у справі №129/2277/24 було замінено стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого напису № 8973 вчиненого 22.09.2021 року, про що приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем була винесена постанова про заміну сторони виконавчого провадження від 19.11.2024 р. Позивач у справі не отримувала від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» жодних повідомлень щодо наявності заборгованості, ні письмових, ні усних, до цього часу невідомо звідки взялась дана заборгованість і які її діяння (дії чи бездіяльність) призвели до виникнення заборгованості. Перед тим, як ставити питання про примусове стягнення заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» мали б повідомити про наявність такої заборгованості і запропонувати погасити її у добровільному порядку. Ніяких претензій чи попереджень від відповідача не отримувала. Також їй не було відомо про те, що відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до приватного нотаріуса Сазонової О.М. і вона на підставі необхідних документів видала виконавчий напис про стягнення заборгованості. Позивач вважає вищезазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом вчинено виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не посвідчено нотаріально, що є недотриманням умов вчинення виконавчих написів. Виконавчий напис було вчинено 22.09.2024 р., тобто більше ніж через три роки після настання строку виконання зобов`язання, що свідчить про порушення нотаріусом вимог ст.88 Закону України "Про нотаріат" та відповідно, незаконність виконавчого напису. Крім того, нотаріусом не було перевірено факт безспірності заборгованості, факт повідомлення боржника про наявну заборгованість, не перевірено факт відсутності спору щодо заборгованості, її розрахунку, який виготовлений відповідачем. Позивач не визнає розмір заборгованості, яку з неї стягнуто згідно оспорюваного виконавчого напису.

01.05.2025р. представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» надіслав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. За таких умов нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, що підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки позивачка у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог з цих підстав, однак у разі задоволення позову просив зменшити розмір витрат на правову допомогу з урахуванням незначної складності даної справи.

Представник позивача адвокат Цимбал А.А. в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про час і місце розгляду справи в суді, про причини неявки не повідомили.

Враховуючи те, що відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що 22.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною був виданий виконавчий напис № 8973 (далі виконавчий напис), відповідно до якого з Позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» має бути стягнута заборгованість в розмірі 18 994,48 гривень. На підставі виконавчого напису нотаріуса № 8973 від 22.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем 23.12.2021 р. відкрито виконавче провадження № 67982190 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в сумі 18 994,48 грн.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.18 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 частини першої статті 34 ЗУ «Про нотаріат»).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі Перелік).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в Перелік та доповнено його після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Так, нотаріус може вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор має надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Тобто, станом на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Доказів про вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору відповідач суду не надав.

Також, суд зазначає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, про захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й крім того, також бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц.

Враховуючи наведені вище обставини, а також те, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, оскільки виконавчий напис оскаржується позивачем з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог і визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а оспорюваний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Також, при задоволенні позову у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки 1211,20 грн. сплаченого при подачі позову судового збору.

Згідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд враховує, що представником позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу надано відповідні докази, а саме: ордер адвоката Цимбал А.А. (а.с.43), попередній розрахунок витрат (а.с.44), угода № 20-вн/ц-25 про надання правової допомоги (а.с.44 на звороті, а.с.45), рахунок-фактура (а.с.46), Акт виконаних робіт до угоди № 20-вн/ц-25 (а.с.46 на звороті), квитанція до прибуткового касового ордера № 83 (а.с.47), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.48), за якими позивачем сплачено адвокату Цимбал А.А. 19 500 грн. за надання правової допомоги.

Враховуючи наведене, суд не погоджується з думкою відповідача щодо неспівмірності розміру таких витрат, які понесла позивачка зі складністю цієї справи, і вважає, що за даною категорією справ, з урахуванням її складності, сукупних затрат на складання процесуальних документів та супроводження справи в суді, такі витрати потрібно стягнути з відповідача в повному обсязі в сумі 19 500 грн.

Керуючись ст.ст. 263-268 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 8973, виданий 22.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» ( Адреса: 04053, Україна, місто Київ, вулиця Кудрявський узвіз, будинок, 5б) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» ( Адреса: 04053, Україна, місто Київ, вулиця Кудрявський узвіз, будинок, 5б) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) кошти, витрачені на правничу допомогу в розмірі 19 500 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: