Номер провадження № 2/521/5647/25
05 вересня 2025 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд м.Одеси в складі:
головуючого-судді Поліщук І.О.
за участю секретаря Коржеван В.А.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за користування грошовими коштами,
08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк» або Банк 2) укладено договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення Банком 1 на користь Банка 2 прав вимоги за Кредитним договором та договорами забезпечення..
Зазначене судове рішення підтверджує, що правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» у зобов`язанні за Кредитним договором (розмір якого було встановлено та підтверджено рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2008 року у справі № 2-2247/2008) є ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР» та до нього перейшли всі права і обов`язки які існували на дату переходу прав вимог. Тому відповідно до положень Цивільного кодексу України до Товариства перейшло право у разі не виконання боржником зобов`язання на отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові відповідно до ст.625 ЦКУ. Відповідачем станом на дату подання цієї позовної заяви рішення суду не виконано, заборгованість за Кредитним договором перед Товариством не сплачено.
5 017,49 грн. (3% за період з 12.03.2017 по 31.12.2019) = 59 557,15 грн. (несплачена сума заборгованості згідно рішення суду) х 3% х 1025 (кількість днів прострочення у періоді): 365 (кількість днів у році);
1 786,71 грн. (3% за період з 01.01.2020 по 31.12.2020) = 59 557,15 грн. (сума заборгованості згідно рішення суду) х 3% х 366 (кількість днів прострочення у періоді): 366 (кількість днів у році);
2 051,05 грн. (3% за період з 01.01.2021 по 23.02.2022) = 59 557,15 грн. (сума заборгованості згідно рішення суду) х 3% х 419 (кількість днів прострочення у періоді): 365 (кількість днів у році)
Отже загальна сума інфляційних втрат та 3% річних від суми несплаченої заборгованості за Кредитним договором, яка підтверджена Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2008 року у справі № 2-2247/2008 становить: ЗО 472,55 грн. + 8 855,25 грн. = 39 327,80 грн. (тридцять дев`ять тисяч триста двадцять сім гривень 80 копійок). Враховуючи вищевикладене, представник позивача звернувся з вказаним позовом до суду.
Представник позивача ТОВ « Фінансова Установа «Європейська факторингова компанія розвитку » у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав, будь-яких заяв від нього до суду не надходило, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою представника позивача провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
За умовами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У зв`язку з невиконанням Відповідачем взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором АКІБ «УкрСиббанк» звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення заборгованості.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2008 року у справі № 2-2247/2008 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" суму заборгованості за Кредитним договором № 0 від 12 січня 2007 року в розмірі 59 557,15 грн. та судові витрати.

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк» або Банк 2) укладено договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення Банком 1 на користь Банка 2 прав вимоги за Кредитним договором та договорами забезпечення.

11 травня 2019 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДЕЛЬТА БАНК» (Банк 2) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» (надалі - ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР», Товариство, Позивач) був укладений Договір №1370/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11.05.2019 року відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення Банком 2 на користь Товариства прав вимоги за Кредитним договором № 0 від 12 січня 2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 січня 2020 року у справі № 523/235/20 (пр. № 6/523/63/201 задоволено заяву ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР» про заміну сторони стягувана, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів, зокрема такою ухвалою замінено стягувана Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР» () у цивільній справі про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12 січня 2007 р.?

Постановою Одеського апеляційного суду від 28.07.2021р. у справі № 523/235/20 (пр. № 22-ц/813/3976/21) відмовлено ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР» у видачі дублікатів виконавчих листів та поновленні строку для їх пред`явлення на примусове виконання та залишено без змін ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 січня 2020 року в частині заміни сторони стягувана з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР» ().

Зазначене судове рішення підтверджує, що правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» у зобов`язанні за Кредитним договором (розмір якого було встановлено та підтверджено рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2008 року у справі № 2-2247/2008) є ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР» та до нього перейшли всі права і обов`язки які існували на дату переходу прав вимог. Тому відповідно до положень Цивільного кодексу України до Товариства перейшло право у разі не виконання боржником зобов`язання на отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові відповідно до ст.625 ЦКУ.

Відповідно до частини 4. статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене факт отримання відповідачем кредиту та порушення ним умов договору судом встановлено.

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, суд дійшов наступних висновків.

Як було зазначено вище - Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2008 року у справі № 2-2247/2008 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" суму заборгованості за Кредитним договором № 0 від 12 січня 2007 року в розмірі 59 557,15 грн. та судові витрати.

Відповідачем станом на дату подання цієї позовної заяви рішення суду не виконано, заборгованість за Кредитним договором перед Товариством не сплачено.

Розмір несплаченої (станом на дату подання цього позову) заборгованості Відповідача перед Товариством за Кредитним договором визначений та підтверджений рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2008 року у справі № 2-2247/2008 складає 59 557,15 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім гривень 15 коп.).

Стаття 625 Цивільного кодексу України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання, а саме: боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Попри дії попередніх стягувачів та дії Товариства щодо забезпечення виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2008 року у справі № 2-2247/2008 - стягнути в примусовому порядку з Відповідача суму заборгованості за Кредитним договором у розмірі 59 557,15 грн. не вдалось. Відповідач рішення суду у добровільному порядку не виконує. Разом з цим кредитор позбавлений процесуальної можливості забезпечити виконання судового рішення у примусовому порядку оскільки судом відмовлено у поновленні строку пред`явлення виконавчих листів на примусове виконання та у видачі дублікатів втрачених виконавчих листів.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 4 червня 2019 року № 916/190/18 (ровадження № 12- 302гс18) зазначено:

«чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, навіть за умови відмови суду у задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржницю від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України.

Отже, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у Кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦПК України, за весь час прострочення, оскільки таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат та 3 процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання і до моменту його фактичного виконання та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову».

Позивач має право на компенсацію знецінення неповернутих коштів за час невиконання рішення суду про стягнення суми, яке викликане недобросовісною поведінкою боржника та недосконалістю системи виконання судових рішень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом " (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу СОVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

02.04.2020 набрав чинності Закон України від 30.03.2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (далі - Закон № 540-ІХ), яким Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнений пунктами 12-14 такого змісту, зокрема: "12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19). строки, визначені статтями 257. 258. 362. 559. 681. 728. 786. 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.».

Таким чином, у пункті 12 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 №540-ІХ перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19).

Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19). .

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби(СОVID-19), скасовано з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022-ІХ розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: « 19, У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Враховуючи, що загальнодержавний карантин був запроваджений з 12.03.2020 та тривав до 30.06.2023, водночас з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан діяв і діє на усій території України - встановлений законом строк позовної давності продовжений на період дії карантину та на весь час дії воєнного стану. Таким чином Позивач звертається з вимогами про стягнення з боржника інфляційних втрат та 3% річних в межах строку позовної давності.

Враховуючи, що з 12.03.2020 на території України установлено карантин, на період дії якого строки позовної давності продовжуються на строк дії такого карантину, тому відсутні підстави для застосування строків позовної давності при обчисленні розміру інфляційних втрат та 3% річних починаючи з 12.03.2017 р.

Адже позовна давність за таким вимогами не сплила, оскільки була законодавчо продовжена.

Таким чином враховуючи, що Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2008 року у справі № 2-2247/2008 стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості за Кредитним договором № 0 від 12 січня 2007 року в розмірі 59 557,15 грн., яка боржником не сплачена на дату подання цієї позовної заяви суд приймає рішення про стягнення з відповідача компенсацію за невиконання грошового зобов`язання за період з 12.03.2017 р. по 23.02.2022 р. включно.

Відповідно до Розрахунку інфляційних втрат за прострочення грошового зобов`язання за Кредитним договором № 0 від 12 січня 2007 року, сума інфляційних втрат Позивача від несплати Відповідачем заборгованості за Кредитним договором за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 рік становить 30 472,55 грн.

Щодо нарахування 3% річних, суд виходить з наступного.

За змістом статей 625, 1212 Цивільного кодексу України положення статті 625 Цивільного кодексу України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, а тому в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання (пункт 17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц). Тому наслідки порушення грошового зобов`язання не можуть залежати від того, з яких підстав виникло грошове зобов`язання: з позадоговірних чи договірних відносин, або з якого саме договору.

Якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (пункт 8.35).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2. ст.625 ЦКУ).

Три проценти річних (ст. 625 ЦКУ) від простроченої суми боргу за кредитним договором яка визначена Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2008 року у справі № 2-2247/2008, становить 8 855,25 грн. та складається з:

5 017,49 грн. (3% за період з 12.03.2017 по 31.12.2019) = 59 557,15 грн. (несплачена сума заборгованості згідно рішення суду) х 3% х 1025 (кількість днів прострочення у періоді): 365 (кількість днів у році);

1 786,71 грн. (3% за період з 01.01.2020 по 31.12.2020) = 59 557,15 грн. (сума заборгованості згідно рішення суду) х 3% х 366 (кількість днів прострочення у періоді): 366 (кількість днів у році);

2 051,05 грн. (3% за період з 01.01.2021 по 23.02.2022) = 59 557,15 грн. (сума заборгованості згідно рішення суду) х 3% х 419 (кількість днів прострочення у періоді): 365 (кількість днів у році)

Отже загальна сума інфляційних втрат та 3% річних від суми несплаченої заборгованості за Кредитним договором, яка підтверджена Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2008 року у справі № 2-2247/2008 становить: ЗО 472,55 грн. + 8 855,25 грн. = 39 327,80 грн. (тридцять дев`ять тисяч триста двадцять сім гривень 80 копійок).

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Разом з тим пунктом 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії.

Таким чином, строк загальної позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України було продовжено на строк дії воєнного стану.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Цей правовий режим зберігається і до дня подачі цього позову.

Враховуючи зазначене, зважаючи на те, що розрахунок заборгованості проведено за період з 12.03.2017 року до 23.02.2022 року на суму грошового зобов`язання, яке за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси становить 59557,15 грн., інфляційні втрати становлять 30427,55 грн. та 3% річних за користування грошовими коштами 8855,25 грн.

Суд погоджується з розрахунком, наданим позивачем. Крім того, відповідач не надав суду доказів, що він є неправильним.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про задоволення позову.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 512, 514, 524, 543, 625 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат, 3% річних за користування грошовими коштами задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» (вул. Глибочицька, буд.40 х, м. Київ, 04052, ідентифікаційний номер в ) нараховані за період з 12.03.2017р. по 23.02.2022р. відповідно до ст.625 ТТКУ на суму простроченої заборгованості за грошовими зобов`язаннями підтвердженими Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2008 року у справі № 2- 2247/2008: три відсотки річних у розмірі 8 855 (вісім тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. 25 коп. та інфляційні втрати у розмірі 30 472 (тридцять тисяч чотириста сімдесят дві) грн 55 коп, а всього 39 327,80 грн. (тридцять дев`ять тисяч триста двадцять сім гривень 80 копійок);

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» (вул. Глибочицька, буд.40 х, м. Київ, 04052, ідентифікаційний номер в ) судовий збір у розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 05.09.2025 року.

С У Д Д Я