Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі: головуючого судді Бедьо В.І., за участю секретаря судового засідання Малиновська І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2025 року ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 5000 (п?ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 09.08.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Оскільки одруження із ОСОБА_2 виявилося невдалим, а їх спільне життя погіршилося, вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Так, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2019 року №308/5839/19 шлюб між ними розірвано. Рішення суду набуло законної сили 02.12.2020.

Від цього шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 05.02.2015 року. Після розірвання шлюбу їх донька залишилась проживати з Позивачкою. Разом з тим, її догляд, утримання та виховання повністю перейшло Позивачці. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2025 році закінчила 4-А клас навчання Ужгородського мистецького ліцею «Перспектива» Ужгородської міської ради.

В силу свого віку та для повноцінного розвитку, як фізіологічного так і соціального, дитина потребує належного забезпечення враховуючи необхідність у здоровому харчуванні, одязі, приладді для розвитку, навчання, медичному забезпеченні тощо. Позивачка, як мати, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров?я, духовного та розумового розвитку, змушена забезпечувати їй всі необхідні блага самостійно, але коштів на всі потреби не вистачає. Разом з тим, вважає, що відповідач ОСОБА_5 також зобов?язаний нести витрати по утриманню доньки. Таке утримання повинно забезпечувати хоча б мінімальні її потреби, необхідні для повноцінного розвитку. Відповідач жодної матеріальної допомоги не надавав та не надає на утримання. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитись не є за можливе, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. ОСОБА_5 є молодий за віком та працездатний, інших осіб на утриманні немає. Відомостей про його постійне місце роботи чи майно немає.

Враховуючи наведене, вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утриманння доньки ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п?ять тисяч) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, є законною вимогою, що відповідатиме принципам розумності та справедливості.

Сторони по справі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду невідомо. Повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2019 року №308/5839/19 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішення суду набуло законної сили 02.12.2020. Від цього шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 05.02.2015 року. Після розірвання шлюбу їх донька залишилась проживати з Позивачкою. Разом з тим, її догляд, утримання та виховання повністю перейшло на Позивачку. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2025 році закінчила 4-А клас навчання Ужгородського мистецького ліцею «Перспектива» Ужгородської міської ради.

В силу свого віку та для повноцінного розвитку, як фізіологічного так і соціального, дитина потребує належного забезпечення враховуючи необхідність у здоровому харчуванні, одязі, приладді для розвитку, навчання, медичному забезпеченні тощо. Вона, як мати, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров?я, духовного та розумового розвитку, змушена забезпечувати їй всі необхідні блага самостійно, але коштів на всі потреби не вистачає. Разом з тим, вважає, що відповідач ОСОБА_5 також зобов?язаний нести витрати по утриманню доньки. Таке утримання повинно забезпечувати хоча б мінімальні її потреби, необхідні для повноцінного розвитку. Відповідач жодної матеріальної допомоги не надавав та не надає на утримання. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитись не є за можливе, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. ОСОБА_5 є молодий за віком та працездатний, інших осіб на утриманні немає. Відомостей про його постійне місце роботи чи майно немає.

Позиція суду та оцінка доводів учасників справи:

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом статей 12 та 81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 8ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст.141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 0712.2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», №31111/04, § 54).

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків.

Враховуючи наведені вище обставини, керуючись принципом розумності і справедливості, враховуючи обставини передбачені ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання в розмірі по 5000 (п`ять тисяч) гривень, на дитину щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення нею повноліття, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов`язку обох батьків її утримувати та відповідатиме реальним потребам дитини, а також матеріальному становищу сторін у справі, покриватиме частину витрат на дитину і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.

Необхідно також зазначити, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін., а також вирішувати питання про аліменти на дітей відповідно до положень ст.ст. 189, 190 СК України.

Як вбачається із штампу за вх. № 34027 позивач звернулася до суду із даним позовом 15.07.2025 року, тому на підставі ст. 191 СК України аліменти слід стягувати починаючи з 15.07.2025 року.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати суми платежу аліментів за один місяць.

При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь держави судові витрати в розмірі 1211, 20 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 430 ЦПК України, ст. ст. 180-184, 191 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП не відомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), аліменти на дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 5000 (п?ять тисяч) гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати пред`явлення позову, 15 липня 2025 року.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області В.І. Бедьо