Справа № 185/5121/25
Провадження № 2/639/1546/25
18 вересня 2025 року м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Борисенка О.О.,
секретаря судового засідання Семенюк А.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 185/5121/25 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування,
08.05.2025 до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , в якій позивач просив стягнути на його користь з відповідача суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 163180,00 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.
Матеріали позовної заяви сформовані в системі «Електронний суд» та підписані представником позивача адвокатом Сечком Сергієм Володимировичем, який діє на підставі довіреності (а.с.25).
20.05.2025 Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області постановив ухвалу про передачу цієї позовної заяви на розгляд до Новобаварського районного суду міста Харкова (а.с.11-12).
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Новобаварського районного суду міста Харкова від 12.06.2025 головуючим у справі визначено суддю Борисенка О.О. (а.с.18).
13.06.2025 Новобаварський районний суд міста Харкова постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху (а.с.20).
19.06.2025 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с.82).
Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, та 23.07.2025 постановив ухвалу про відкладення судового засідання за клопотанням відповідача (а.с.96,98).
Представник позивача адвокат Сечко С.В. подав до суду клопотання, в яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач (згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України) у судове засідання повторно не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася.
18.09.2025 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання, сформоване в системі «Електронний суд» 17.09.2025, в якому вона просила відкласти розгляд справи до надходження та оголошення висновку судової автотоварознавчої експертизи, що призначена Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 185/8494/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП, оскільки без цього доказу неможливо всебічно, повно та об`єктивно розглянути справу та з`ясувати реальну суму збитків.
Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Клопотання про зупинення провадження у справі відповідачем не заявлено.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Предметом розгляду цієї справи є, зокрема, стягнення з відповідача суми сплаченого страховиком майнового відшкодування у розмірі ліміту страхового відшкодування 160000,00 грн, та вартість матеріальних збитків визначена страховиком на підставі звіту № 250923 з оцінки вартості матеріальних збитків завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобілю «Toyota C-HR» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в дорожньо-транспортній пригоді, складеного 20.10.2023 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 на замовлення позивача МТСБУ. Отже, висновок № 077/24 від 16.07.2024, що досліджується в рамках цивільної справи № 185/8494/24, на який відповідач посилається у клопотанні, не має жодного відношення до справи № 185/5121/25, що розглядається.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до надходження висновку судової автотоварознавчої експертизи, що призначена Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 185/8494/24, про відсутність визначених у п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України підстав для зупинення провадження у цій справі, та про відкладення судового розгляду справи по суті, оскільки зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
18.09.2025 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд не здійснював.
Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частинами 1, 2 ст. 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Суд встановив такі фактичні обставини.
Суд встановив, що 25.09.2023 о 08:50 год в м. Павлоград Дніпропетровської області, по вул. Верстатобудівників, 4 водій ОСОБА_1 , керуючи т/з «Opel insigni», не переконалась, що це буде безпечним, приближаючись до перехрестя, не надала переваги в русі т/з «Toyota C-HR» з н/з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалась з правого боку, внаслідок чого т/з «Toyota C-HR» з н/з НОМЕР_2 став не керований та скоїв зіткнення з припаркованим поруч т/з «BMW» з н/з НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП дані т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.10.2, 10.1, 10.11 ПДР України.
На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «TOYOTA» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 застрахована за полісом № ЕР211253344 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховиком АТ «СК «ARX», строк дії полісу з 02.10.2022 по 01.10.2023. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 160000,00 грн (а.с.47).
Згідно з довідкою з перевірки чинності поліса внутрішнього страхування за параметрами пошуку «Поліс на ТЗ № НОМЕР_1 станом на 25.09.2023 поліс не знайдено (а.с.42).
26.09.2023 ОСОБА_2 звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою, в якій просила здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 25.09.2023 за участю транспортного засобу «Opel» з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Toyota C-HR» з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 (а.с.46).
Відповідно до звіту № 250923 з оцінки вартості матеріальних збитків завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобілю «Toyota C-HR» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в дорожньо-транспортній пригоді, складеного 20.10.2023 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , ринкова вартість автомобіля «Toyota C-HR» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 визначена порівняльним підходом складає 781563,44 грн; вартість відновлювального ремонту «Toyota C-HR» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 пошкодженого в результаті ДТП становить 662573,72 грн з ПДВ; вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Toyota C-HR» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 пошкодженого в результаті ДТП становить 441383,49 грн з ПДВ; вартість матеріальних збитків завданих внаслідок пошкоджень автомобілю «Toyota C-HR» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті ДТП становить 441383,49 грн (а.с.49-72).
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , автомобіль «Toyota C-HR», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2018 року випуску належить ОСОБА_2 (а.с.48).
Отже, із досліджених доказів суд вбачає, що 25.09.2023 під час ДТП, діями відповідача була спричинена матеріальна шкода майну ОСОБА_2 . Відомостей про чинний на час ДТП поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у винуватця ДТП матеріали справи не містять. МТСБУ сплатило потерпілому заподіяну майну шкоду у розмірі ліміту страхового відшкодування у сумі 160000,00 грн, а також понесло збитки у вигляді вартості оформлення додаткових документів в сумі 3180,00 грн. Відомостей про відшкодування відповідачем зазначених грошових коштів на користь позивача матеріали справи не містять.
Спеціальним законом, що встановлює обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинний на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з ст.4 Закону, предметом договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених цим Законом.
Об`єктом страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку.
Статтею 18 Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
У разі настання події, що є підставою для здійснення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, чинних на день настання такої події, а для регламентної виплати, визначеної пунктом 4 частини першої статті 43 цього Закону, - у межах страхових сум, встановлених на день укладення внутрішнього договору страхування, за яким здійснюється така виплата, зобов`язано у встановленому цим Законом порядку здійснити регламентну виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 43 Закону визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України: транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому.
Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до положень ст. 11 ЦК України встановлено підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, серед яких зокрема є - завдання майнової (матеріальної) шкоди.
За змістом ч. 2 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на час вчинення ДТП та на час відшкодування шкоди) МТСБУ після здійснення регламентної виплати має право зворотної вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду.
Отже, з наведених приписів законодавства суд вбачає, що відповідач в порядку регресу повинна відшкодувати завдану майнову шкоду позивачу, яка складається з відшкодування вартості відновлюваного ремонту пошкодженого незаконними діями відповідача транспортного засобу потерпілого ОСОБА_2 (у розмірі ліміту страхового відшкодування), а також матеріальну шкоду у вигляді додаткових витрат на оформлення документів для здійснення відповідної виплати МТСБУ на користь потерпілого, оскільки оформлення таких документів вимагається чинним законодавством та ці витрати перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з подією ДТП і виною відповідача в ній.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами частин 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Враховуючи викладене, на підставі внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наданих суду доказів, суд дійшов висновку про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн (а.с.5).
Відповідно до п.п.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 01.01.2025 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028,00 грн.
Частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Оскільки позовну заяву подано до суду в електронній формі, судовий збір за цим позовом становить 2422,40 грн (3028 х 0,8).
Отже, сума судового збору, що надмірно сплачена позивачем не може бути покладена на відповідача.
Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог, та у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, стягує з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 6, 7, 12, 13, 19, 80, 81, 82, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму завданої майнової шкоди у розмірі 163180 (сто шістдесят три тисячі сто вісімдесят) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 18.09.2025.
Суддя Олександр БОРИСЕНКО