Єдиний унікальний номер судової справи 484/2736/25
Номер провадження 22-ц/812/1437/25
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

02 вересня 2025 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Коломієць В.В., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Коростієнко Н.С.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення, яке ухвалено Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 27 червня 2025 року, під головуванням судді Панькова Д.А., в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Первомайський «Райагробуд» про стягнення коштів,

УСТАНОВИЛА:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Первомайський «Райагробуд» (далі ТОВ Первомайський «Райагробуд») про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22 квітня 2025 року між ОСОБА_1 та ТОВ Первомайський «Райагробуд» було укладено договір купівлі-продажу №4842/2025/5292138 транспортного засобу марки та моделі VAN HOOL VH 32, 1990 року випуску, червоного кольору.

Вказаний договір був укладений і підписаний сторонами в сервісному центрі РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонських областях в присутності адміністратора ОСОБА_3 .

Цього ж дня транспортний засіб був переданий позивачем відповідачу, про що складено акт приймання-передачі.

Відповідно до п.п.3.1, 5.1 договору купівлі-продажу ціна проданого транспортного засобу складає 394 015 грн. 27 коп., яку покупець зобов`язався сплатити продавцю.

25 квітня 2025 року між сторонами складено акт звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості ТОВ Первомайський «Райагробуд» перед ОСОБА_1 у розмірі 394 015 грн. 27 коп.

Станом на день подання позову відповідач вищевказану суму позивачу не сплатив, що є порушенням умов договору та норм чинного законодавства України.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просила стягнути на її користь з ТОВ Первомайський «Райагробуд» заборгованість за договором купівлі-продажу у розмірі 394 015 грн. 27 коп. та судовий збір у розмірі 3 940 грн. 15 коп.

ТОВ Первомайський «Райагробуд» надало до міськрайонного суду відзив на позовну заяву, в якому просило у задоволенні позову відмовити. Зазначало, що сторони домовились про відстрочку платежу до узгодженої дати, яка мала бути закріплена додатковою угодою. У зв`язку із цим, відповідач вважає, що строк зобов`язання не настав або є спірним. Також посилався на те, що ОСОБА_1 не зверталась до товариства із офіційною претензією або письмовим нагадуванням щодо несплати коштів, що є порушенням добросовісності та судової практики.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 червня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення міськрайонного суду мотивовано тим, що договір купівлі-продажу №4842/2025/5292138 транспортного засобу, укладений між сторонами, не визнаний недійсним, не розірваний, а тому є обов`язковим до виконання. Згідно з актом приймання-передачі транспортного засобу за вказаним договором купівлі-продажу, 22 квітня 2025 сторони підтвердили факт здійснення передачі продавцем транспортного засобу, та сторони претензій та зауважень один до одного не мають.

Тобто, на момент передачі транспортного засобу позивач не мала до відповідача жодних претензій, в тому числі і щодо здійснення за нього оплати.

При цьому, згідно з п.2.1 договору купівлі-продажу передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна.

Отже, підписуючи вказаний договір позивач особисто підтвердила, що відповідач здійснив повну оплату вартості транспортного засобу до його передачі.

Будь-яких додаткових угод, які б містили умови відстрочення або розстрочення платежу за придбаний транспортних засіб або передбачали інший порядок і строки проведення розрахунку, ніж визначений умовами договору купівлі-продажу, між сторонами укладено не було та в матеріалах справи відсутні.

При цьому, акт звірки взаємних розрахунків по стану за період з 01 квітня 2025 року 25 квітня 2025 року між ТОВ Первомайський «Райагробуд» та ОСОБА_1 за вказаним договором купівлі-продажу, складений вже після передачі транспортного засобу, на думку суду, не може бути прийнятий до уваги і свідчити про наявність заборгованості по сплаті вартості транспортного засобу, оскільки суперечить умовам договору купівлі-продажу №4842/2025/5292138.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення міськрайонним судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновок суду про те, що фактична передача позивачем відповідачу транспортного засобу безумовно підтверджує здійснення оплати за нього є безпідставним та необґрунтованим та таким, що суперечить іншим доказам та обставинам справи. Не можна ототожнювати умову договору «про передачу майна після повної оплати» із відповідними нормами договору про фактичне отримання продавцем оплати.

З тексту договору не вбачається відповідних пунктів, посилань, тощо про фактичне отримання продавцем коштів як до укладення договору так і на момент його укладання. Так само пункт 2.1 договору стосується порядку передання транспортного засобу, а не порядку оплати його вартості. Те саме стосується й акту приймання-передачі від 22 квітня 2025 року. Той факт, що сторонами не заявлено претензій та зауважень стосується лише технічного стану та факту самої передачі транспортного засобу, а не порядку оплати і, тим більш, не може свідчити про виконання покупцем зобов`язань з оплати.

Крім того, та обставина, що сторони договору обумовили передачу транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем після повної сплати вартості майна не свідчить про фактичну неможливість приймання та передачі транспортного засобу до проведення оплати за автомобіль, адже відповідно до ст.531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок (у даному випадку продавець щодо передачі транспортного засобу) достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

ТОВ Первомайський «Райагробуд» надало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що відповідач визнав в суді першої інстанції, що не оплачував вартість транспортного засобу, про що складено сторонами акту звірки станом на 25 квітня 2025 року, який підтверджує наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 394 015 грн. 27 коп.

Втім, позиція відповідача в суді першої інстанції полягала в тому, що вказаний розмір заборгованості як станом на момент укладення договору так і станом на момент складення акту звірки є суто бухгалтерським. Тобто відповідач не заперечує ані факту виникнення заборгованості, ані її розміру, а незгода відповідача з позовом полягає в неправильному тлумаченні ОСОБА_1 моменту, з якого в неї виникає право на звернення з таким позовом. Фактично сторони підписали в сервісному центрі договір купівлі-продажу транспортного засобу з текстом самого договору, який, зі слів адміністратора сервісного центру, є типовим шаблоном та який він не може змінити. Проте фактично усна домовленість щодо здійснення оплати між сторонами мала бути досягнута окремою додатковою угодою. Таким чином, враховуючи те, що матеріали справи не містять такої угоди, відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки право вимоги у позивача ще не настало.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, виходячи з наступного.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в ст.263 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення таким вимогам не відповідає, з огляду на наступне.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 22 квітня 2025 року в приміщенні сервісного центру РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонських областях між ОСОБА_1 , як фізичною особою, та ТОВ Первомайський «Райагробуд» було укладено договір купівлі-продажу за №4842/2025/5292138 транспортного засобу марки та моделі VAN HOOL VH 32, 1990 року випуску, червоного кольору, VІN код НОМЕР_1 (а.с.5-6).

Відповідно до умов п.2.1 договору передбачено, що передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна.

Згідно з п.2.2 договору право власності на транспортний засіб переходить до покупця з моменту підписання даного договору.

Пунктом 3.1 договору сторони узгодили, що вартість транспортного засобу складає 394 015 грн. 27 коп.

За п.5.1 договору покупець зобов`язаний в порядку та на умовах, визначених цим договором, сплатити продавцеві ціну транспортного засобу, зазначену у п.3.1 договору.

Згідно з п.6.1. продавець зобов`язаний в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати транспортний засіб.

22 квітня 2025 року сторони склали акт приймання-передачі транспортного засобу за договором купівлі-продажу №4842/2025/5292138 від 22 квітня 2025 року, яким підтвердили факт здійснення передачі продавцем транспортного засобу: марка: VAN HOOL, комерційний опис: VH 32, рік випуску: 1990, заводський номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.8).

Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків по стану за період: 01.04.2025-25.04.2025 між ТОВ Первомайський «Райагробуд» та ОСОБА_1 вбачається, що станом на 25 квітня 2025 року наявна заборгованість на користь ОСОБА_1 в розмірі 394 015 грн. 27 коп. за договором №4842/2025/5292138 від 22 квітня 2025 року (а.с.7).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 як на підставу захисту своїх порушених прав посилалася на те, що обумовлені договором купівлі-продажу транспортного засобу грошові кошти за автомобіль відповідач їй не сплатив.

У відзивах на позовну заяву та апеляційну скаргу ТОВ Первомайський «Райагробуд» не заперечувало факту укладення договору купівлі-продажу, а також факту не здійснення оплати ним за товар.

Під цивільними правами та обов`язками у ст.11 ЦК України розуміється як комплекс правових можливостей особи в цілому, що охоплюється категоріями цивільної правоздатності та дієздатності фізичних та юридичних осіб, так і комплекс прав та обов`язків, що випливають безпосередньо із закону, а саме права та обов`язки щодо укладення договорів, у процесі укладення договорів, а також у зобов`язаннях - як до моменту перетворення прав та обов`язків у право вимоги та у борг, так і після такого перетворення.

Відповідно до загальних положень про зобов`язання, визначених, зокрема, у ст.ст.509,526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає, зокрема, з договорів та інших правочинів, має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості й виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу (ч.2 ст.509 ЦК України).

Статті 610 та 611 ЦК України передбачають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Особи мають право опосередкувати свої правовідносини шляхом укладення договору, при якому вони є вільними у виборі контрагента та визначенні виду та умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Свобода договору визначена серед основних принципів цивільного законодавства (п.3 ст.3 ЦК України).

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1ст.627 ЦК України).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст.632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів» від 18 листопада 2015 року №941, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є зокрема укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

Стаття 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» та ст.34 Закону України «Про дорожній рух» передбачають державну реєстрацію транспортних засобів, порядок здійснення якої визначає Кабінет Міністрів України.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажом транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України, з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року №1200 (далі - Порядок №1200) та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок № 1388), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Отже, укладення договору купівлі-продажу в простій письмовій формі у сервісному центрі МВС, за присутності представника сервісного центру, фактично утворює собою специфічну форму посвідчення такого договору з боку уповноваженої особи.

Разом з тим, зі змісту договору купівлі-продажу №4842/2025/5292138 транспортного засобу від 22 квітня 2025 року вбачається, що він не містить умови щодо строку оплати за товар.

Розділами 5,6 договору визначені зобов`язання покупця і продавця відповідно. При цьому, умовами договору розстрочення платежу не передбачено. Як і не передбачено умовами договору, укладення будь-якого іншого договору чи додаткової угоди.

З письмових пояснень сторін встановлено, що кошти за товар відповідачем сплачені не були.

Разом з тим, зважаючи на умови договору, які пов`язані з процедурою купівлі-продажу транспортного засобу, зокрема, проведення оплати до передачі транспортного засобу продавцем покупцю, та наступні дії, а саме: передача продавцем автомобіля покупцю, про що свідчить реєстрація автомобіля на ім`я відповідача, колегія суддів вважає, що свої зобов`язання за договором купівлі-продажу продавець виконала належним чином, натомість покупець, прийнявши у продавця товар та набувши право власності на нього, не здійснив оплату, чим порушив взяті на себе зобов`язання за договором купівлі-продажу.

За такого, відповідно до вимог ч.1 ст.692 ЦК України ТОВ Первомайський «Райагробуд» після отримання транспортного засобу по акту приймання-передачі транспортного засобу за договором купівлі-продажу №4842/2025/5292138 від 22 квітня 2025 року мало би сплатити продавцю ОСОБА_1 його вартість у розмірі 394 015 грн. 27 коп., визначеному умовами договору.

При цьому, посилання відповідача на те, що усна домовленість щодо здійснення оплати між сторонами мала бути досягнута окремою додатковою угодою, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки на підтвердження зазначеного відповідачем не надано жодного доказу, зокрема, відповідної додаткової угоди, укладеної між сторонами.

Приписами ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з одночасним ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до ТОВ Первомайський «Райагробуд» про стягнення коштів за договором купівлі-продажу №4842/2025/5292138 транспортного засобу від 22 квітня 2025 року.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами п.п.«в» п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, то з позивача ТОВ Первомайський «Райагробуд» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3 940 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого нею в суді першої інстанції, та 4 728 грн. 19 коп. судового збору, сплаченого позивачем в апеляційній інстанції, а всього - 8 668 грн. 39 коп.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381,382 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 червня 2025 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Первомайський «Райагробуд» про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Первомайський «Райагробуд» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованість за договором купівлі-продажу №4842/2025/5292138 транспортного засобу від 22 квітня 2025 року в розмірі 394 015 (триста дев`яносто чотири тисячі п`ятнадцять) грн. 27 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Первомайський «Райагробуд» (ЄДРПОУ 03585403) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 8 668 (вісім тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 39 коп., сплачений в першій та апеляційній інстанціях.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: В.В. Коломієць

Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення

складено 05 вересня 2025 року