Справа № 464/1043/23 Головуючий у 1 інстанції: Сабара Л. В.
Провадження № 22-ц/811/3423/24 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С. М.,

суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

секретар судового засідання Марко О. Р.,

з участю представника позивачів адвоката Райхеля Р. П., представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Брони М. В., відповідачки ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кульчицького О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 28 жовтня 2024 року (повний текст ухвали складено 01 листопада 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, ОСОБА_7 , акціонерне товариство «Таскомбанк» про визнання права на проживання у квартирі, зобов`язання не чинити перешкоди в проживанні та користуванні квартирою,

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2023 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради (далі Сихівська РА ЛМР), ОСОБА_7 , акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі АТ «Таскомбанк»), в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просили визнати за позивачами право на проживання в квартирі АДРЕСА_1 , зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди позивачам в проживанні та користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2024 року застосовано до представника позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 адвоката Райхеля Романа Петровича захід процесуального примусу у вигляді штрафу та стягнуто на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 0, 3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 грн 40 коп.

Роз`яснено представнику позивачів ОСОБА_3 , що притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2024 року в позові ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третіх осіб Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_7 , акціонерного товариства «Таскомбанк» про визнання права на проживання у квартирі, зобов`язання не чинити перешкоди в проживанні та користуванні квартирою відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2024 року стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн 00 коп., а саме по 1 000 грн 00 коп. з кожного.

Ухвалу суду оскаржив адвокат Райхель Р. П., подавши в листопаді 2024 року через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2024 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду мотивована тим, що представнику позивачів не було відомо про невиконання ними вимог ухвали суду від 09 серпня 2024 року, якою їх зобов`язано не пізніше двох днів з дня вручення ухвали направити залученій третій особі копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів, а докази такого направлення надати суду. В судовому засіданні 03 жовтня 2024 року представник позивачів участі не брав, подав клопотання про відкладення судового засідання, яке долучено до матеріалів справи. Однак, представником позивачів на виконання вимог ухвали суду від 03 жовтня 2024 року, окремо від позивачів направлено копію позовної заяви залученій третій особі як електронною поштою, так і рекомендованим листом (без опису вкладення), докази чого надано суду під час судового засідання 28 жовтня 2024 року. Проте, на думку суду, подані представником позивачів докази не дають змоги встановити обсяг документів, скерованих третій особі. З огляду на ці сумніви, представник позивачів запропонував суду оглянути електронний носій, під час огляду якого можна буде пересвідчитись у змісті та обсязі відправлених документів. В задоволенні такого клопотання судом відмовлено. Незважаючи на неявку в судове засідання представника третьої особи, суд постановив ухвалу, якою застосував до представника позивачів штраф, а також ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду, і у цьому ж засіданні розглянув справу та ухвалив оскаржене рішення. Зазначене дає підстави вважати, що для суду було не важливим повідомлення третьої особи про розгляд справи, відтак відсутні підстави для вжиття заходів процесуального примусу. Звертає увагу, що третя особа зобов`язана мати зареєстрований електронний кабінет, відтак має можливість ознайомитись з позовною заявою та доданими до неї документами в ЄСІТС. Вказує, що обов`язок надіслати копію позовної заяви третій особі покладено на позивачів, а не їх представника.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_4 , представників учасників справи, які з`явились до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Одним із заходів процесуального примусу є штраф (пункт 5 частини першої статті 144 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0, 3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу. Під час здійснення судового контролю за виконанням судового рішення суд може стягнути в дохід державного бюджету з відповідача, боржника чи їх керівників (якщо відповідач, боржник є юридичною особою) штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено в частині третій статті 148 ЦПК України у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Аналіз змісту цієї норми дає підстави для висновку, що штраф може бути накладений на представника учасника справи у випадку невиконання ним процесуальних обов`язків або зловживання процесуальними правами.

Частиною першою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Згідно зі положеннями частини першої та другої статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами (частина перша статті 43 ЦПК України).

Частиною другою статті 43 ЦПК України визначено, що учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом (частина третя статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина перша, друга, четверта статті 44 ЦПК України).

Постановляючи оскаржену ухвалу та застосовуючи до представника позивачів адвоката Райхеля Р. П. заходи процесуального примусу у виді штрафу, суд першої інстанції виходив із невиконання ним обов`язку, покладеного ухвалою суду від 09 серпня 2024 року, в частині направлення залученій третій особі копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів та надання доказів такого направлення суду, що призвело до відкладення розгляду справи, порушення права третьої особи подавати письмові пояснення з приводу обставин справи, затягування розгляду справи, що свідчить про зловживання ним процесуальними обов`язками.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 09 серпня 2024 року залучено акціонерне товариство «Таскомбанк» до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, встановлено строк для подання третьою особою письмових пояснень, а також зобов`язано позивачів не пізніше двох днів з дня вручення копії ухвали направити залученій третій особі копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів, а докази такого направлення надати суду.

У зв`язку із залученням третьої особи, відкладено розгляд справи на 03 жовтня 2024 року.

Вказана ухвала постановлена судом в судовому засіданні за участю представника позивачів Райхеля Р. П. Як вбачається з довідки Сихівського районного суду м. Львова про доставку електронного документу, ухвалу суду від 09 серпня 2024 року отримано адвокатом Райхелем Р. П. в його електронний кабінет 15 серпня 2024 року.

Аналіз змісту цієї ухвали свідчить, що питання залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору АТ «Таскомбанк» відбулося за власною ініціативою суду.

Згідно зі частиною першою статті 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору (частина третя статті 53 ЦПК України).

Як зазначено в частині п`ятій цієї статті Кодексу про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Статтею 120 ЦПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до приписів статті 190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет.

Згідно із частиною першою статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відео конференції (частина четверта статті 14 ЦПК України).

Частиною п`ятою статті 14 ЦПК України визначено, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (частина сьома статті 14 ЦПК України).

Відповідно до положень абзац перший частини шостої статті 14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Згідно зі частиною сьомою статті 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення. Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи. Суд, направляючи такому учаснику справи судові виклики і повідомлення, ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом, зазначає у цих документах про обов`язок такої особи зареєструвати свій електронний кабінет та можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.

Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника) (абзац другий частини восьмої статті 43 ЦПК України).

З матеріалів справи убачається, що після постановлення судом 09 серпня 2024 року ухвали про залучення третіх осіб до участі у справі, копія такої залученій особі АТ «Таскомбанк» як поштою, так і в електронний кабінет (який нею має бути зареєстрований в обов`язковому порядку) не надсилались. Відповідні докази в матеріалах справи відсутні. АТ «Таскомбанк» було сформовано судову повістку про виклик до суду на 03 жовтня 2024 року, проте докази її надіслання та отримання в матеріалах справи також відсутні (т. 3 а. с. 116 -122).

Також в матеріалах справи відсутня довідка про доставку електронного документа, а саме ухвали суду від 09 серпня 2024 року одержувачу ОСОБА_3 до його електронного кабінету, про яку зазначено в оскарженій ухвалі.

В матеріалах справи, зокрема, наявна заяв представника ОСОБА_2 ОСОБА_8 про переведення в електронну форму процесуальних та інших документів по справі, що надійшли до суду в паперовій формі (т. 3 а. с. 123).

Як убачається з матеріалів справи, позовна заява подана до суду в паперовій формі та підписана не представником позивачів, а безпосередньо ними самими (т. 1 а. с. 1 9).

Враховуючи наведене, з огляду на те, що залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору АТ «Таскомбанк» відбулося з ініціативи суду (т. 3 а. с. 112- 115), і така особа зобов`язана мати зареєстрований електронний кабінет, саме на суд покладено обов`язок надіслати такій особі копію позовної заяви з доданими до неї документами, подану в паперовій формі, попередньо перевівши їх в електронну форму.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд безпідставно поклав такий обов`язок на позивачів, що не може мати своїм наслідком його невиконання належним чином, зокрема, і їх представником.

З огляду на наведе, колегія суддів доходить висновку, що представником позивачів не допущено невиконання процесуальних обов`язків, а відтак і зловживання процесуальними правами, що виключає можливість застосування до нього заходів процесуального примусу, зокрема, штрафу. При цьому, саме невиконання судом своїх обов`язків призвело до відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про те, що оскаржена окрема ухвала суду першої інстанції постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржену ухвалу скасувати.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Увалу Сихівського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2024 року скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич