Справа № 493/1622/25
Провадження № 2/493/915/25
У Х В А Л А

08 вересня 2025 року м. Балта Одеської області

Суддя Балтського районного суду Одеської області Волошин І.С., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_2 , визнати спільною сумісною власністю та поділити наступні об`єкти нерухомого майна:

- житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 150,5кв.м, житловою площею 84,9кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :02:001:0050, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,2301 га, кадастровий номер :02:001:0051, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартиру, загальною площею 54,5 кв.м, житловою площею 26,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- житловий будинок, загальною площею 80,7 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 ,;

- земельну ділянку площею 0,0736 га, кадастровий номер :04:006:0587, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст.175 ЦПК України, а також вимогам ст.177 цього Кодексу.

У відповідності до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Положеннями п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Однак, всупереч вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України у позові хоч і зазначено ціну позову, однак вона не обґрунтована, а також до позову не додано документів на підтвердження дійсної вартості спірного нерухомого майна, яке є предметом спору і визнання їх об`єктами спільної сумісної власності, відносяться до вимог майнового характеру.

Відповідно до п.2, 9, 10 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

У позовній заяві вартість спірного майна вказана 6216000,00 грн., однак доказів щодо зазначеної вартості спірного майна суду не надано.

Щодо визначення вартості нерухомого майна, то дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Суд також звертає увагу на те, що у позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається дійсною вартістю цього майна. Тягар доказування вартості майна несе позивач.

В порушення вказаних вимог закону в доданих до позовної заяви матеріалах не відсутні докази на підтвердження визначеної вартості майна, що в свою чергу унеможливлює перевірку судом правильності визначення ціни позову та розміру судового збору, належного до сплати відповідно до ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, позивачеві належить надати докази на підтвердження вартості спірного майна, із якої необхідно визначити ціну позову та відповідно розмір судового збору, який підлягав би сплаті, і за умови звільнення від його сплати, при поданні позову.

У зв`язку з чим, позивачу необхідно визначити ціну позову виходячи з дійсної вартості спірного майна станом на день подання позовної заяви до суду, з наданням до суду відповідних доказів на підтвердження визначеної вартості майна.

Отже, для усунення вказаного недоліку позовної заяви, позивачу слід вказати ціну позову, виходячи з дійсної вартості спірного майна та надати документи, в яких зазначається дійсна вартість: житлового будинку з господарськими спорудами, загальною площею 150,5кв.м, житловою площею 84,9кв.м, земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :02:001:0050 та земельної ділянки площею 0,2301 га, кадастровий номер :02:001:0051, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; квартири, загальною площею 54,5кв.м, житловою площею 26,6кв.м., - розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; житлового будинку, загальною площею 80,7кв.м., житловою площею 40,2кв.м, та земельної ділянки площею 0,0736 га, кадастровий номер :04:006:0587, - розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , станом на час подання позову до суду.

Крім того, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє, в тому числі, підсудність даної справи суду, до якого вона подана.

Так, перевіряючи підсудність даної справи Балтському районному суду Одеської області, суд зазначає наступне.

Відповідно до с. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Однак при зверненні до суду з відповідним позовом позивач повинен дотримуватися вимог закону щодо підсудності розгляду цивільних справ, передбачених главою 2 розділу І ЦПК України.

Згідно норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК).

За загальним правилом (ч.1ст. 27 ЦПК України) позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Водночас, слід враховувати, що загальна підсудність застосовуються до всіх справ за винятком тих, для яких ЦПК України встановлює інший вид підсудності.

Підсудністю у цивільному судочинстві розуміється розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Згідно із ч.2 ст.31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України для окремих видів позовів встановлено виключну підсудність, а тому позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності. Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

При цьому виключна підсудність встановлена з метою забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Зазначені у законі суди можуть здійснити такий розгляд, оскільки в районі їх діяльності знаходиться основна маса доказів.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20).

У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі №185/8191/16-ц зазначено, що «виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Якщо пред`явлено позов про право власності на кілька приміщень, розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох об`єктів нерухомості у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких встановлено виключну підсудність, то позов пред`являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення».

Таким чином, правила виключної підсудності стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Матеріали позовної заяви свідчать, що предметом даного позову є визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, яке складається з кількох об`єктів нерухомості у різних місцевостях, а саме:

- житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 150,5кв.м, житловою площею 84,9кв.м, земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер :02:001:0050 та земельна ділянка площею 0,2301 га, кадастровий номер :02:001:0051, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартира, загальною площею 54,5 кв.м, житловою площею 26,6 кв.м., - розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- житловий будинок, загальною площею 80,7 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м, та земельна ділянка площею 0,0736 га, кадастровий номер :04:006:0587, - розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .

Оскільки пов`язані між собою в даному позові вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна у різних місцевостях (Подільський район Одеська область, м.Одеса, Тячівський район Закарпатська область), тому для визначення, чи підсудна дана справа Балтському районному суду Одеської області, регламентованою ч.1 ст. 30 ЦПК України, слід визначити найвищу вартість із числа спірних об`єктів нерухомого майна за їх місцезнаходженням.

Тому, для визначення чи підсудна дана справа Балтському районному суду Одеської області позивач повинен надати суду документи, в яких зазначається дійсна вартість спірного майна, на день звернення із цим позовом до суду.

Вказані недоліки позовної заяви є істотними та перешкоджають відкрити провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Відповідно до вимог ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України,суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків - 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

СУДДЯ