Провадження №2/512/309/25
"15" вересня 2025 р.
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15 вересня 2025 року суддя Савранського районного суду Одеської області Бростовська Н.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна і приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИЛА:

Адвокат Іванов О.А., який є представником позивача, звернувся до Савранського районного суду з вказаною позовною заявою, в якій, окрім задоволення позовних вимог, посилаючись на положення ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» та постанову Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018р. у справі №761/24881/16-ц, просить звільнити позивача від сплати судового збору.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження по даній справі, враховуючи вимоги ст.ст.177, 185 ЦПК України, суддя дійшла таких висновків.

Так, відповідно до п.4 ст.177 цього Кодексу до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір» визначено випадки коли судовий збір не сплачується та категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а ст.8 вказаного Закону та ст.136 ЦПК України визначено підстави та порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Тобто, за змістом ст.136 ЦПК України та приписами ст.8 Закону України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин та є правом, а не обов`язком суду щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно зі ст.21 цього Закону крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Таким чином, цей Закон чітко визначає, що від оплати судового збору звільняються споживачі - позивачі і лише у поданих ними позовах, що стосуються порушення їхніх прав як споживачів, а положення ст.22 цього Закону застосовуються у разі звернення до суду з позовом, спрямованим на захист прав споживача, а не будь-якого позову пов`язаного з наданням тих чи інших послуг.

Крім цього, цей Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Вказаний спеціальний закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками, продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг, встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, а споживачем, права якого захищаються на підставі цього Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Таким чином, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Положення Закону України «Про захист прав споживачів» визначають, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав заявника як споживача послуг.

Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Разом з цим, після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними законами.

Позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.

Предметом спору у даній справі є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

На правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, норми Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюються, тобто позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не пов`язаний із захистом прав споживачів, що узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною в ухвалі від 27.05.2021р. у справі № 320/10834/18, а тому вимога представника позивача про звільнення від сплати судового збору є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру нею сплачується судовий збір - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час становить 1211,20грн.

Таким чином, позивач має сплатити судовий збір у розмірі 1211,20грн. за наступними реквізитами: р/р №UА0015714, КЕКД 22030101, отримувач ГУК в Одеській області /смт.Саврань/, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , призначення платежу: судовий збір (Державна судова адміністрація України), а також надати до суду документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ч.1 ст.185 ЦПК України суддя встановивши, що при подачі позовної заяви позивачем порушено вимоги ст.ст.175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суддя вважає за необхідне надати позивачу строк для виправлення вищевказаного недоліку, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, роз`яснивши, що в разі невиконання даної ухвали суду до вказаного строку, позовна заява буде вважатися неподаною і йому повернута.

Недоліки позовної заяви мають бути усунуті шляхом надсилання до суду квитанції про сплату судового збору, з урахуванням вимог даної ухвали.

Враховуючи наведене, керуючись ст.4 Закону України «Про судовий збір», ч.4 ст.177, ч.1 ст.185, ч.2 ст.258, ст.260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна і приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч.3 ст.185 ЦПК України).

Копію ухвали про залишення заяви без руху направити позивачу до виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ (підпис)

Суддя Савранського районного

суду Одеської області Бростовська Н.О.