№ 2/183/2509/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2025 року Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Шевченко О.С.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності ,-
Стислий виклад позиції позивача.
У грудні 2024 року ОСОБА_1 , через представника адвоката Бодрягова В.С., звернулася до суду з позовом до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в якому просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 01.03.1994 р. Фондом комунального майна, квартира на праві приватної власності ОСОБА_2 . Свідоцтво видане згідно розпорядження (наказу) від 23.02.1994 р.н. № 2309. Загальна площа квартири становить 49,1 кв.м., відновлена вартість на момент приватизації 24 550. Характеристика квартири наведені в Технічному паспорті, який є складовою частиною загального Свідоцтва.
09.08.2000 р. Сєверодонецьке БТІ Луганської області видало довідку № 237 в тім, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 .
18.03.2024 р. державний реєстратор прав на нерухоме майно Цуканова О.О. ЦНАП Рівненської міськради розглянула заяву ОСОБА_1 від 01.03.2024 за реєстраційним номером 59717009, відповідно до ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1952-IV, та вирішила відмовити у проведенні реєстраційних дій за заявою, у зв`язку з неотриманням державним реєстратором в порядку встановленим Законом відомостей з реєстрів автоматизованих систем в електронній формі чи документів в паперових носіях, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01.01.2013 стосовно квартири АДРЕСА_2 , у зв`язку з тимчасовою окупацією Сєверодонецької МТГ.
27.11.2024 р. відповідач надав інформацію щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 до 01.01.2013 р., що інформація щодо об`єкта нерухомого майна по Сєвєродонецькій ТГ зберігалася в архіві КП Сєвєродонецьке БТІ Луганської області на паперових носіях. Вказані архівні БТІ на підконтрольну територію Україні вивезені не були, а територія міської Сєвєродонецьк ТГ на сьогоднішній день є окупованою РФ.
У зв`язку з не визнанням права власності на вищевказане нерухоме майно позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 06 січня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 18).
Ухвалою суду від 05.08.2025 року призначено розгляд справи по суті.
Позиція сторін в судовому засіданні.
Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити (а.с. 19).
Представник відповідача Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився,причини неявки суду не повідомив.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
На підставі ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 01.03.1994 р. Фондом комунального майна, квартира за адресою: АДРЕСА_4 ,на праві приватної власності належить ОСОБА_2 . Свідоцтво видане згідно розпорядження (наказу) від 23.02.1994 р.н. № 2309 (а.с. 4).
Загальна площа квартири становить 49,1 кв.м., відновлена вартість на момент приватизації 24 550. Характеристика квартири наведені в Технічному паспорті, який є складовою частиною загального Свідоцтва. (а.с. 6-8).
09.08.2000 р. Сєвєродонецьке БТІ Луганської області видало довідку № 237 в тім, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 (а.с. 5).
18.03.2024 р. державний реєстратор прав на нерухоме майно Цуканова О.О. ЦНАП Рівненської міськради розглянула заяву ОСОБА_1 від 01.03.2024, за реєстраційним номером 59717009, відповідно до ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1952-IV, та вирішил відмовити у проведенні реєстраційних дій за заявою, у зв`язку з неотриманням державним реєстратором в порядку встановленим Законом відомостей з реєстрів автоматизованих систем в електронній формі чи документів в паперових носіях, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01.01.2013 стосовно квартири АДРЕСА_2 у зв`язку з тимчасовою окупацією Сєвєродонецької МТГ (а.с. 11).
27.11.2024 р. відповідач надав інформацію щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 до 01.01.2013 р., що інформація щодо об`єкта нерухомого майна по Сєвєродонецькій ТГ зберігалася в архіві КП Сєвєродонецьке БТІ Луганської області на паперових носіях. Вказані архівні БТІ на підконтрольну територію Україні вивезені не були, а територія міської Сєвєродонецьк ТГ на сьогоднішній день є окупованою РФ (а.с. 9).
Також до матеріалів справи долучено копію паспорта громадянина України та довідки про реєстрацію місця проживання особи з відміткою про реєстрацію у вищевказаній квартирі (а.с.12).
Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону.
Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до статті 41Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1ст. 317 ЦК України).
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.
Відповідно до ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
У відповідності із ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Частинами 3, 4 ст.334ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації, відповідно до Закону та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин.
Верховний Суд у постанові від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.10.201-5 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Як встановлено судом позивачка набула право власності на квартиру шляхом приватизації 01.03.1994 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України № 2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду» в редакції від 20.02.1997 року передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок) відповідно до ч. 7 ст. 8 зазначеного Закону.
Відповідно до п. 4.1. Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995р. № 56 Оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком, наведеним в додатку № 12: б)державними органами приватизації: наймачам квартир в державному житловому фонді, які приватизували їх відповідно до Закону України «Про приватизацію державного фонду житлового майна».
Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Враховуючи обставини справи, а також те, що позивач на теперішній час позбавлена можливості отримати документ, що підтверджує державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,76-81,89,263,265,280 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 , а фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Сєвєродонецька міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області, , місцезнаходження: бульвар Дружби Народів, буд. 32, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400.

Суддя О.В.Сорока