ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року

м. Харків

справа № 638/21282/24

провадження № 22-ц/818/1878/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Тичкової О.Ю., Шабельнікова С.К.,

за участю секретаря Львової С.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачка ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року в складі судді Семіряда І.В.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що він є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 .

30.05.2024 належну йому квартиру затоплено, факт залиття зафіксовано актом комісії. Актом встановлено, що залиття відбулося через халатне користування сантехнічними обладнаннями власником квартири АДРЕСА_2 (несправний вентиль холодного вдопостачання підключений до пральної машини.

Вказаним актом встановлено, що залито: кухня стеля гіпсокартон орієнтовно S 4,5 кв.м., підлога плитка орієнтовно S 4,5 кв.м., стіна шпалери орієнтовно S 2 кв.м., коридор стеля гіпсокартон орієнтовно S 3,5 кв.м., стіна шпалери орієнтовно S 2 кв.м., підлога плитка орієнтовно S 3,5 кв.м., вбудовані шафи стеля гіпсокартон орієнтовно S 1,5 кв.м., підлога плитка орієнтовно S 1,5 кв.м., стіна шпалери орієнтовно S 2 кв.м., кімната стеля гіпсокартон орієнтовно S 6 кв.м., підлога ламінат орієнтовно S 46 кв.м., стіна шпалери орієнтовно S 8 кв.м., вбиральня стеля гіпсокартон орієнтовно S 2 кв.м., підлога ламінат орієнтовно S 2 кв.м., стіна плитка орієнтовно S 5 кв.м. У даній квартирі частково пошкоджена електропроводка.

Зазначив, що внаслідок залиття йому завдано матеріальні збитки шкоду у розмірі 259 739 грн.

Вважав, що йому завдано моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 10 000,00 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири в розмірі 259 739 грн, в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди внаслідок залиття квартири в розмірі 10 000,00 грн та судовий збір в розмірі 2157,91 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду 10 000 грн, судовий збір, пропорційно до задоволених вимог 79,80 грн, а всього 10079,80 грн; у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків у розмірі 259 739 грн відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення матеріальних збитків у розмірі 259 739,00 грн, постановити в цій частині нове рішення, яким позовну вимогу про стягнення матеріальних збитків задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальні збитки у розмірі 259 739,00 грн, в іншій частині рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 18.12.2024 залишити без змін, здійснити перерозподіл судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на підтвердження розміру майнової шкоди позивачем до матеріалів справи було надано Звіт про незалежну оцінку ринкової вартості прямих збитків, спричинених квартирі яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з метою визначення розміру відшкодування, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , сертифікат від 12.04.2023 № 241/2023 та кваліфікаційне свідоцтво МФ № 153 від 30.11.2019. Звіт виконано станом на 30.05.2024, тобто на дату залиття. Відповідно до вказаного звіту ринкова вартість прямих збитків спричинених квартирі складає 259 739,00 грн. В свою чергу, доказів та даних на спростування наданого ним звіту та визначеного ним розміру шкоди, відповідачем не надано, з відповідними клопотаннями про призначення експертизи відповідач не зверталась, рецензування звіту відповідачем також не замовлялось.

07 квітня 2025 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважала рішення суду в оскаржуваній частині законним, а апеляційну скаргу необгрунтованою.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує рішення суду лише в частині відмови у задоволені вимоги про стягнення матеріальних збитків у розмірі 259 739,00 грн, у зв`язку з чим апеляційний суд в частині відмовлених позовних вимог рішення суду не переглядає.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, рішення суду в оскаржуваній частині скасувати.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо розміру матеріальної шкоди в результаті залиття квартири.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 (а.с.12).

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 , що не спростовується сторонами та визнається ОСОБА_2 (а.с.33).

04.06.2024 комісією КП «Жилкомсервіс» дільниці № 6 складено акт обстеження, у якому зафіксовано, що проведено обстеження квартири АДРЕСА_3 . Житловий будинок 1959 року побудови, п`ятиповерховий, чотири під`їзди, покрівля шиферна, обладнаний системами електропостачання, газопостачання, центрального опалення, холодного водопостачання та водовідведення. Комісійним обстеженням встановлено, що 30.05.2024 відбулося залиття кв. АДРЕСА_4 . Було залито: кухня стеля гіпсокартон орієнтовно S 4,5 кв.м., підлога плитка орієнтовно S 4,5 кв.м., стіна шпалери орієнтовно S 2 кв.м., коридор стеля гіпсокартон орієнтовно S 3,5 кв.м., стіна шпалери орієнтовно S 2 кв.м., підлога плитка орієнтовно S 3,5 кв.м., вбудовані шафи стеля гіпсокартон орієнтовно S 1,5 кв.м., підлога плитка орієнтовно S 1,5 кв.м., стіна шпалери орієнтовно S 2 кв.м., кімната стеля гіпсокартон орієнтовно S 6 кв.м., підлога ламінат орієнтовно S 46 кв.м., стіна шпалери орієнтовно S 8 кв.м., вбиральня стеля гіпсокартон орієнтовно S 2 кв.м., підлога ламінат орієнтовно S 2 кв.м., стіна плитка орієнтовно S 5 кв.м.

У даній квартирі частково пошкоджена електропроводка.

Причина залиття халатне користування сантехнічним обладнанням власником квартири АДРЕСА_2 (несправний вентиль холодного водопостачання, підключений до пральної машини).

Акт підписано членами комісі: начальником дільниці №6 КП «Жилкомсервіс» Винник В.К., інженером дільниці №6 КП «Жилкомсервіс» Без`язичною Д.О., начальником дільниці Шевченківського району по ТО ВБМ комплекс «Харківводовідведення» Кікнадзе С.Т. (а.с.13).

З метою визначення розміру шкоди та вартості ремонтних робіт ОСОБА_1 звернувся до СОД ФОП ОСОБА_4 , яка склала звіт про незалежну оцінку ринкової вартості прямих збитків, спричинених квартирі, яка розташована за адресою АДРЕСА_5 з метою визначення розміру відшкодування.

З вказаного звіту вбачається, що суб`єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , яка діє на підставі сертифікату Фонду Державного майна України від 12.04.2023 №241/2023 та договору №08-240716-001 від 16.07.2024 з громадянином ОСОБА_1 , який є власником об`єкта оцінки на підставі договору купівлі- продажу, робить наступний висновок: ринкова вартість прямих збитків, спричинених квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розрахованих з метою визначення суми відшкодування із використанням витратного методичного підходу складає (з округленням до цілих) 259 739,00 грн. Для цілей даної оцінки вартість майна визначалася в форматі, що не включає сплату податку на додану вартість. Дата оцінки станом на 30.05.2024. Звіт підписано суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 .

Наданий звіт не містить опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату завершення складення звіту, висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; переліку нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об`єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки (а.с.14).

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надав акт здачі-приймання робіт з незалежної оцінки, договір № 08-240716-001 про проведення незалежної оцінки майна від 16 липня 2024 року та звіт про незалежну оцінку ринкової вартості прямих збитків, спричинених квартирі, яка розташована за адресою АДРЕСА_5 з метою визначення розміру відшкодування, який надано у повному обсязі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).

У пунктах 8, 9 частини другої статті 19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

У частині першій статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 761/12945/19 (провадження № 61-15575св20), від 19 лютого 2020 року у справі № 369/8038/17 (провадження № 61-1857св19).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_1 , а власницею квартири АДРЕСА_2 , є ОСОБА_2 , що сторонами не заперечується.

Факт залиття 30 травня 2024 року квартири АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_1 , підтверджується актом обстеження, складеного 04 червня 2024 року комісією КП «Жилкомсервіс» дільниці № 6 у складі начальника дільниці №6 КП «Жилкомсервіс» Винник В.К., інженера дільниці №6 КП «Жилкомсервіс» Без`язичною Д.О., начальника дільниці Шевченківського району по ТО ВБМ комплекс «Харківводовідведення» Кікнадзе С.Т.

Причиною залиття квартири АДРЕСА_3 , за висновками комісії, є халатне користування сантехнічним обладнанням власником квартири АДРЕСА_2 (несправний вентиль холодного водопостачання, підключений до пральної машини).

Відповідно до п.3 Порядку обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 15 серпня 2015 року № 219 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2018 року за № 1074/32526 «точка приєднання внутрішньо будинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення - відгалуження від стояків у межах приміщення для вертикальної розводки, перша запірна арматура на відгалуженні від стояка за межами приміщення для горизонтальної розводки (запірна арматура не належить до внутрішньо будинкової системи)».

Відповідно до п. 4 вказаного Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі - внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації.

В даному випадку причина залиття квартири: «халатне користування сантехнічним обладнанням власником квартири АДРЕСА_2 (несправний вентиль холодного водопостачання, підключений до пральної машини)», що свідчить про пошкодження трубопроводу саме всередині квартири АДРЕСА_6 , тобто після першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або у разі її відсутності трійника (врізки) включно.

Вину у завданій позивачу шкоди відповідачкою також не спростовано.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 довів завдання шкоди, протиправність дій відповідачки, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2 не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири ОСОБА_1 , клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема, на предмет визначення причин залиття квартири позивача не заявляла та не надала інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 761/12945/19 (провадження № 61-15575св20), від 19 лютого 2020 року у справі № 369/8038/17 (провадження № 61-1857св19).

Жодних доказів на спростування обставин, встановлених актом, відповідачка не надала, з клопотанням про призначення судової будівельно-технічної експертизи до суду не зверталася.

У силу вимог статті 1066 ЦК України відсутність вини має доводити особа, яка завдала шкоди, однак у даному разі відповідачкою не спростовано презумпцію її вини, не надано жодних доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Саме такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц (провадження № 61-28098св18).

Що стосується розміру матеріальної шкоди в результаті залиття квартири, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої, шостої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

До суду першої інстанції ОСОБА_1 надав звіт про незалежну оцінку ринкової вартості прямих збитків, спричинених квартирі, яка розташована за адресою АДРЕСА_5 з метою визначення розміру відшкодування.

З вказаного звіту вбачається, що ринкова вартість прямих збитків, спричинених квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розрахованих з метою визначення суми відшкодування із використанням витратного методичного підходу складає (з округленням до цілих) 259 739,00 грн. Для цілей даної оцінки вартість майна визначалася в форматі, що не включає сплату податку додану вартість. Дата оцінки станом на 30.05.2024.

Між тим, ОСОБА_1 не надав до суду першої інстанції інші складові цього звіту, зокрема, звіт не містив опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату завершення складення звіту, висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; переліку нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об`єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

З огляду на частину шосту статті 95 ЦПК України єдиним належним доказом достовірності наданих копій могло бути лише дослідження оригіналів вказаних документів, зокрема за ініціативою суду.

Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний обов`язок суду.

Колегія суддів зазначає, що лише при огляді вказаного звіту у повному обсязі можливо усунути сумніви щодо розміру матеріальної шкоди в результаті залиття кварти позивача,що уможливить встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

В порушення вимог ст.95 ЦПК України, суд оригіналу документів у позивача не витребував і висновку про їх відсутність у позивача дійшов передчасно.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надав, зокрема, звіт про незалежну оцінку ринкової вартості прямих збитків, спричинених квартирі, яка розташована за адресою АДРЕСА_5 з метою визначення розміру відшкодування, який надано у повному обсязі.

Колегія суддів зазначає, що висновки за вказаним звітом є належними та допустимими доказами розміру завданих збитків, складені за результатами візуального обстеження квартири, виявлені пошкодження майна відповідають тим, що описані в акт від 04 червня 2024 року. Докази неправильності та неповноти звіту у матеріалах справи відсутні.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 доведено розмір матеріальної шкоди в результаті залиття його квартири в розмірі 259 739,00 грн, який відповідачкою не спростований.

Також ОСОБА_2 в силу частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України не надала доказів на противагу поданого позивачем звіту, не спростувала визначений розмір завданих збитків, іншого висновку щодо спростування розміру завданої шкоди не надала, а отже не довела, що такий розмір визначений у звіті неправильно. При цьому ОСОБА_2 клопотань про проведення будь-якої експертизи не заявляла в суді першої інстанції, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 259 739,00 грн в якості відшкодування завданої майнової шкоди.

За таких обставин рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задоволено, тому судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2157,91 грн та судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2493,50 грн, а всього 4651,41 грн підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення матеріальних збитків у розмірі 259 739,00 грн скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 259 739,00 грн.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Здійснити перерозподіл судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 4651,41 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

С.К. Шабельніков