Справа № 602/673/25
Провадження № 2/602/354/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" вересня 2025 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Наумчука В.А., за участю:

секретаря судового засідання Майхрук Н.М.,

представника позивача Німченко А.Р. (в режимі відеоконференції),

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі - ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» або Товариство або позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що 20.05.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі - ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» або кредитодавець) та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № 4182825, на підставі якого кредитодавець надав відповідачці кредит, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити за його використання проценти. В подальшому права вимоги за кредитним договором послідовно були відступлені ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», потім ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та, зрештою, позивачу на підставі укладених договорів. Відповідно позивач є новим кредитором боржника ОСОБА_1 у кредитному зобов`язанні. В порушення умов укладеного кредитного договору відповідачка не виконала своїх обов`язків, грошові кошти не повернула, проценти за користування кредитними коштами не сплатила, внаслідок чого станом на дату подання позовної заяви у неї перед позивачем існує заборгованість у розмірі 61410,95 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 20 000,00 гривень, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 41040,00 гривень, інфляційні збитки 320,00 гривень, нараховані 3% річних - 50,95 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідачки.

Також разом із заборгованістю по договору позивач просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 16 000,00 грн.

Ухвалою суду від 29.07.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 03 вересня 2025 року.

18 серпня 2025 року від представника відповідачки, адвоката Зачепіло З.Я., надійшов відзив, у якому зазначено, що із загальною сумою заборгованості у розмірі 61 410,95 гривень ОСОБА_1 не погоджується, вважає дану нараховану суму заборгованості з відсотками необґрунтованою, не підтвердженою належними та допустимими доказами. Разом з тим, у відзиві стороною відповідача стверджується те, що ОСОБА_1 було взято кошти у фінансовій установі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в розмірі 20 000,00 гривень 20.05.2021 згідно з договором №4182825, у п.1.4 якого чітко вказано, що строк кредиту 18 днів. Зазначається також, що з волі відповідачки кредитний договір від 20.05.2021 пролонговувався до 25.06.2021, однак із 25.06.2021 ОСОБА_1 не було подано чи підписано жодної заяви про продовження дії кредитного договору як цього вимагає пункт 4.1 кредитного договору, тобто починаючи із цієї дати, 25.06.2021, нарахування процентів повинно було припинитися. Одночасно з наведеним вище, представник відповідача просить звернути увагу суду на те, що: будь-яких належних доказів укладення відповідачем договору кредиту матеріали справи не містять; нарахування відсотків проводилося поза межами строку кредитування; розмір нарахованих відсотків значно перевищує тіло кредиту; заявлені позивачем до стягнення суми процентів не ґрунтуються на умовах договору і наданому самим же позивачем розрахунку; позивач не надав суду первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та його часткового погашення. Також сторона позивача вважає, що строк загальної позовної давності за вимогами, які виникли на підставі договору споживчого кредитування № 4182825 від 20.05.2021, сплив, що є підставою для відмови у позові. З приводу заявлених позивачем витрат на професійну правову допомогу, то їх розмір, на думку представника відповідача, є дуже завищеним, неспівмірним зі складністю справи та підлягає зменшенню. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, покласти в рівних частках на позивача та відповідача, а витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги, покласти на позивача.

22 серпня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він не погоджується з наведеними представником відповідачки аргументами у відзиві, стверджує, що кредитний договір був укладений правомірно відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема Закону України «Про електронну комерцію». Підписання договору здійснювалось за допомогою використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер телефону, вказаний відповідачкою при укладенні кредитного договору. Просить суд акцентувати увагу на тому, що з наданого розрахунку вбачається, що відповідачем здійснювалися погашення за отриманими кредитними коштами, тобто вносилися грошові кошти на рахунок кредитодавця, що свідчить про визнання відповідачем кредитних зобов`язань. Стверджує, що надані позивачем документи підтверджують факти отримання відповідачкою кредитних коштів та наявності відповідної заборгованості. Стосовно суми нарахованих процентів за користування кредитом зазначає, що вони нараховані правомірно станом на 11.10.2021 відповідно до умов кредитного договору, а саме його пунктів 4.1 - 4.3, якими передбачено порядок продовження строку користування кредитом, та з огляду на здійснені відповідачкою платежі за кредитним договором, які мали місце 07.06.2021 та 25.06.2021. Також вважає, що позивачем не був пропущений строк позовної давності з огляду на положення пунктів 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Одночасно з відповіддю на відзив представник позивача подала клопотання про витребування у АТ «ОЩАДБАНК» письмових доказів щодо зарахування грошових коштів у сумі 20000 грн у період з 20.05.2021 по 20.06.2021 на платіжну картку відповідачки. Просить поновити строк для подання клопотання про витребування доказів, обґрунтовуючи неможливість його подання у встановлений строк тим, що необхідність витребування таких доказів виникла в процесі розгляду справи у суді.

Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та з урахуванням доводів, висловлених у відповіді на відзив. Просила розглянути та задовольнити клопотання про витребування доказів. Додатково пояснила, що поважних причин, які б унеможливлювали подання такого клопотання разом з позовною заявою, немає, але з огляду на заперечення проти позову, наведені представником відповідача у відзиві, вважає, що задоволення такого клопотання буде сприяти встановленню об`єктивної істини у справі.

Розглянувши клопотання представника позивача про витребування доказів суд з урахуванням положень ч.1 ст. 84, ч.1 ст. 127 ЦПК України дійшов висновку про залишення його без задоволення, оскільки представник позивача не обґрунтувала неможливість його подання у встановлений строк (разом з поданням позовної заяви) з причин, що не залежали від позивача, а причини пропуску встановленого законом процесуального строку суд не визнає поважними.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Зачепіло З.Я. у судове засідання не з`явилися, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які у них містяться, ознайомившись з доводами сторін, викладеними у заявах по суті справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановив фактичні обставини і відповідні спірні правовідносини, та дійшов наступних висновків.

Щодо укладення кредитного договору.

20 травня 2021 року о 9:30 год. ОСОБА_1 дистанційно, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, а саме: шляхом надсилання електронного повідомлення про накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, підписала Договір про надання споживчого кредиту № 4182825 з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», Паспорт споживчого кредиту, Додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 4182825 від 20.05.2021 - Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що підтверджується доданими до позовної заяви належним чином засвідченими копіями зазначених документів (а.с. 21-25, 53, 80-82).

Станом на 20.05.2021 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (код 41078230) було зареєстроване як фінансова компанія та мало чинну ліцензію на надання коштів у позику, у т.ч. на умовах фінансового кредиту, що убачається з інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Національного банку України «Комплексна інформаційна система Національного банку України» за посиланням: https://kis.bank.gov.ua/.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Нормою частини 2 статті 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Відповідно до частин третьої, шостої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Таким чином, сторони уклали Договір про надання споживчого кредиту № 4182825 від 20.05.2021 (далі у тексті Кредитний договір), згідно з п.1.2 якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Умовами укладеного Кредитного договору передбачено: сума кредиту складає 20 000,00 гривень (пункт 1.3); строк кредиту 18 днів, строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору (пункт 1.4); тип процентної ставки фіксована (пункт 1.5); стандартна процентна ставка - 1,90% в день, яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація відповідно до п. 4.3 цього договору (пункт 1.5.1); знижена процентна ставка 1,33% в день застосовується відповідно до умов договору, зокрема у разі, якщо споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження кредиту на новий строк (пункт 1.5.2); мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (пункт 1.6); кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані споживачем (пункт 2.1).

20 травня 2021 року о 9:31 год. на виконання умов Кредитного договору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 20 000,00 гривень, які перерахувало за допомогою сервісу онлайн платежів Easy Pay на платіжну картку, реквізити якої відповідають реквізитам платіжної картки, вказаної у Кредитному договорі, що підтверджується довідкою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» № 7/6595 від 13.12.2024 та листом ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за вих.№12875/24-Е від 17.12.2024 (а.с. 7-11).

Суд зауважує, що незважаючи на викладені у відзиві заперечення представника відповідачки про те, що будь-яких належних доказів укладення відповідачкою договору кредиту та отримання нею кредитних коштів матеріали справи не містять, водночас зі змісту відзиву вбачається, що стороною відповідача визнаються факти укладання Кредитного договору з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 20 000 грн у згаданій фінансовій установі.

На підставі наведеного вище суд визнає такі обставини встановленими.

Отже, між сторонами на підставі укладеного Кредитного договору виникли кредитні правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч.1 ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором.

З огляду на наведене вище, відповідачка, добровільно і без примусу (іншого суд не встановив) уклала Кредитний договір, тим самим взявши на себе відповідні договірні зобов`язання, які вона в обсязі і на умовах, передбачених цим договором, мала виконати перед кредитодавцем - ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», а в останнього у зв`язку з цим виникло право вимагати від відповідачки належного виконання її зобов`язання.

Щодо переходу права вимоги.

24 січня 2022 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» як Фактор, з однієї сторони, та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» як Клієнт, з іншої сторони, уклали Договір факторингу № 24-01/2022 (далі у тексті Договір факторингу), за пунктом 2.1 якого Клієнт Первісний Кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 43 020 921,51 грн, а Фактор зобов`язується, здійснивши Фінансування в порядку передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між Клієнтом і Боржниками (а.с. 26-30).

Право вимоги переходить до Фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Божників (Додаток № 2), який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого Права вимоги, що визначено у пункті 6.1.4 Договору факторингу).

Згідно з п. 7.1 Договору факторингу сторони домовились, що розмір Фінансування за Реєстром Боржників складає 1 164 954,68 гривень.

Як свідчить платіжне доручення № 323110003 від 24.01.2022, копія якого надана позивачем, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» сплатило визначену у Договорі факторингу суму фінансування у загальному розмірі 1 164 954,68 грн шляхом безготівкового перерахунку на банківський рахунок ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (а.с.35).

Того ж дня, 24.01.2022, на виконання умов Договору факторингу його сторони підписали Акт приймання-передавання Реєстру Божників за Договором факторингу (а.с. 36).

У наданих позивачем Реєстрі боржників до Договору факторингу, підписаному ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та Витязі з цього Реєстру боржників зазначено, зокрема, таку інформацію: номер Кредитного договору - 4182825, ПІБ відповідачки, її ідентифікаційний код, суму виданого кредиту, дату укладання договору 20.05.2021, суми залишку по тілу кредиту та по відсоткам, загальну суму заборгованості по кредиту на момент відступлення права вимоги (а.с. 36-39).

Суд також встановив, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» () станом на дату укладення Договору факторингу було зареєстроване як фінансова компанія та мало чинну ліцензію на надання послуг з факторингу, що убачається з інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Національного банку України «Комплексна інформаційна система Національного банку України» за посиланням: https://kis.bank.gov.ua/.

В подальшому, 10 січня 2023 року, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» як Первісний кредитор, з однієї сторони, та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» як Новий кредитор, з другої сторони, уклали Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 (далі у тексті Договір про відступлення прав вимоги-1), за пунктом 2.1 якого Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором. Права вимоги, що є предметом цього Договору належать Первісному кредитору на підставі, зокрема, Договору факторингу № 24-01/2022 від 24.01.2022 (а.с. 40-45).

Пунктом 5.2 Договору про відступлення прав вимоги-1 передбачено, що права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання сторонами Акта приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді.

Того ж дня, 10.01.2023, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підписали Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором про відступлення прав вимоги-1, та Реєстр Боржників до згаданого договору, у якому зазначено: номер Кредитного договору - 4182825, дату його укладення 20.05.2021, ПІБ відповідачки, її ідентифікаційний код, суми заборгованості за основним зобов`язанням, за нарахованими процентами, відповідальності за порушення грошового зобов`язання та ін. (а.с. 54-56).

Розрахунки за Договором про відступлення прав вимоги-1 проведені сторонами у повному обсязі, що підтверджується Актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023, підписаним ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 51-52).

Надалі, 18.02.2025, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» як Первісний кредитор, з однієї сторони, та позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» як Новий кредитор, з другої сторони, уклали Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 18-02/25 (далі у тексті Договір про відступлення прав вимоги-2), за пунктом 2.1 якого Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором (а.с. 57-65).

Пунктом 5.2 Договору про відступлення прав вимоги-2 передбачено, що права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання сторонами Акта приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді.

Того ж дня, 18.02.2025, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» підписали Акт прийому-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді за Договором про відступлення прав вимоги - 2, та Реєстр Боржників в друкованому (підписаному) вигляді до цього договору, у якому зазначили: номер Кредитного договору - 4182825, дату його укладення 20.05.2021, ПІБ відповідачки, її ідентифікаційний код, суми заборгованості за основним зобов`язанням, за нарахованими процентами, відповідальності за порушення грошового зобов`язання та ін. (а.с. 67-69).

Розрахунки за Договором про відступлення прав вимоги -2 проведені сторонами у повному обсязі, що підтверджується Актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023, підписаним ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 66).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Наведена вище правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15.04.2024 у справі справа № 2221/2373/12 (провадження № 61-483св23).

Відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За положеннями статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Таким чином суд встановив, що на підставі Договору факторингу, Договору про відступлення прав вимоги-1 та Договору про відступлення прав вимоги-2 право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором перейшли послідовно від кредитодавця до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», потім до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР і, зрештою, до позивача, який отримав право вимоги до відповідачки за Кредитним договором.

Щодо суми заборгованості за Кредитним договором.

Суд установив, що на умовах вищезазначеного Кредитного договору відповідачка отримала кредитні кошти у сумі 20 000,00 грн та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів у матеріалах справи відсутні, відтак, суд дійшов висновку про те, що заборгованість за тілом кредиту, яка виникла на підставі Кредитного договору, становить 20 000,00 грн.

Окрім повернення отриманого кредиту позичальник в силу статей 1048, 1054 ЦК України також зобов`язаний сплатити проценти за користування кредитними коштами.

Як слідує з розрахунку заборгованості кредитодавцем, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», були нараховані проценти за період з 20.05.2021 по 11.10.2021 включно. При цьому, за перших 18 днів (з 20.05.2021 по 06.06.2021) проценти нараховані за зниженою процентною ставкою (1,33% на залишок фактичної заборгованості, що становило 266 грн в день), решту періоду за стандартною процентною ставкою (1,90% на залишок фактичної заборгованості, що становило 380 грн в день). Всього за вказаний період нараховано процентів за користування кредитом на загальну суму 52 668 грн, з яких відповідачка сплатила 11 628 грн. Сума несплачених процентів (заборгованість) становить 41 040 грн.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та дійшов висновку, що нарахування процентів здійснено кредитодавцем арифметично правильно відповідно до законодавства та умов Кредитного договору.

Оцінюючи заперечення відповідача про те, що нарахування процентів проводилося поза межами строку кредитування, суд вважає, що вони є безпідставними з огляду на наступне.

У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Згідно зі частиною першою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

За статтею 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частиною першою статті 212 ЦК України передбачено, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Відповідно до частини другої статті 526 ЦК України виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Пунктом 3.1 Кредитного договору визначено, що нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

За положеннями пункту 4.1 Кредитного договору строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в пункті 1.4. договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному підпунктом 4.2. (підпункти 4.2.1.- 4.2.4.) договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов, визначених у пункті 4.3 (підпункти 4.3.1.- 4.3.4.) договору.

Підпунктом 4.2.1 Кредитного договору передбачено, що споживач у випадку, якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн може ініціювати продовження строку користування кредитом відповідно до пп. 4.2.2 договору.

За змістом пп. 4.2.2 Кредитного договору пропозиція споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач, здійснюючи вказаний платіж, не бажає продовжувати строк користування кредитом, він зобов`язаний повідомити про це товариство в один зі способів, вказаний у договорі (через Особистий кабінет на інтернет-сторінці товариства або на електронну пошту товариства). В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція споживача щодо продовження строку користування кредитом.

Відповідно до підпункту 4.3.1 Кредитного договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до підпунктів 4.2.2 - 4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Згідно підпункту 4.3.2 Кредитного договору споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в підпункті 4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку, передбаченому пунктом 4.2 договору.

Вказаний у цьому розділі порядок внесення змін до договору щодо продовження строку кредиту сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки воля сторін, передбачена в пункті 4.2 договору, виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в пункті 4.3 договору - письмово цим договором, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 ЦК України до письмової форми правочину (підпункт 4.4. договору).

Як убачається з розрахунку заборгованості, відповідачка 07.06.2021, тобто в останній день встановленого 18-денного строку кредитування, здійснила на користь кредитодавця платіж у сумі 4788 грн, що дорівнює (не менше) сумі нарахованих на зазначену дату процентів і є підставою для продовження строку користування кредитом за ініціативою споживача відповідно до пп. 4.2.2 Кредитного договору.

Окрім того, 25.06.2021, тобто в останній день наступного 18-денного періоду, відповідачка здійснила платіж на користь кредитодавця у сумі 6840 грн, що також дорівнює (не менше) сумі нарахованих на зазначену дату процентів.

У своєму відзиві представник відповідачки стверджує про те, що ОСОБА_1 продовжувала строк кредитування за Кредитним договором з власної волі до 25.06.2021.

З огляду на визнання стороною відповідача наведеної обставини та ураховуючи те, що 25.06.2021 відповідачка свідомо і добровільно вчинила дію, аналогічну тій, яка була вчинена 07.06.2021 (сплата суми, не меншої нарахованих процентів), передбачену умовами Кредитного договору, і при цьому сторона відповідача не надала суду доказів того, що вона повідомила кредитодавця (товариство) у встановлений спосіб про своє небажання продовжувати строк користування кредитом, як це обумовлено пп. 4.2.2 Кредитного договору, то суд дійшов висновку про те, що у кредитодавця були всі підстави розцінити це як пропозицію споживача щодо продовження строку користування кредитом згідно з умовами Кредитного договору.

Таким чином строк кредитування за Кредитним договором продовжувався за ініціативою споживача (відповідачки) двічі: 07.06.2021 та 25.06.2021, кожного разу на 18 днів.

У подальшому, оскільки на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) 13.07.2025, була наявна заборгованість за кредитом, що убачається із розрахунку заборгованості, то відбулася автопролонгація строку кредиту у відповідності до умов 4.3 Кредитного договору, тобто строк кредитування продовжувався кожного раз на один наступний календарний день та закінчився через 90 днів, а саме 11.10.2021.

Суд зауважує, що на момент виникнення та існування спірних правовідносин чинне законодавство не містило обмежень щодо можливості продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін.

З урахуванням наведеного вище, суд установив, що нарахування процентів проведено кредитодавцем у межах строку кредитування.

Позивачем також пред`явлено вимогу про стягнення трьох процентів річних у сумі 50,95 грн та інфляційних збитків у сумі 320,00 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як убачається з розрахунку заборгованості, сума трьох процентів річних нарахована за період з 24.01.2022 по 23.02.2022, а інфляційних - за лютий 2022 року (а.с. 19).

Перевіривши надані розрахунки, суд дійшов висновку про те, що вони відповідають положенням чинного законодавства.

Отже, заборгованість відповідачки за Кредитним договором перед позивачем станом на дату розгляду справи становить: 61410,95 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 20 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 41040,00 грн, інфляційні збитки 320,00 грн, нараховані 3% річних - 50,95 грн, що підтверджується доказами, які містяться у матеріалах справи.

Відповідачка не надала суду доказів на спростування наявності та розміру такої заборгованості.

Щодо позовної давності.

У відзиві представник відповідачки стверджує про те, що строк позовної давності за вимогами, які виникли на підставі Кредитного договору, сплив, що є підставою для відмови у позові. Тим самим, сторона відповідача фактично заявляє про застосування позовної давності.

Оцінюючи доводи відповідача про сплив позовної давності за спірними вимогами, суд виходить з такого.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У цій справі позивачем пред`явлено вимоги про стягнення суми основної заборгованості за Кредитним договором, стягнення нарахованих процентів за користування кредитом, а також суми нарахованих інфляційних та трьох процентів річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Суд установив, що строк кредитування (строк правомірного користування кредитом відповідачем) продовжувався на визначених Кредитним договором умовах та закінчився 11.10.2021. Отже перебіг строку позовної давності за вимогою про повернення тіла кредиту почався 12.10.2021.

З аналізу змісту п. 6.1 Кредитного договору, Додатку № 1 до цього договору та п.5 Паспорту споживчого кредиту слідує, що проценти за користування кредитом сплачуються позичальником одноразово в дату закінчення строку кредиту, а якщо відбулося продовження строку користування кредитом за ініціативою споживача чи в порядку автопролонгації то не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту.

Виходячи з наведеного вище, а також положень ч.2 ст. 1054, ч.1 ст. 1048 ЦК України, за встановлених судом обставин у цій справі, строк виконання обов`язку відповідачкою по сплаті процентів за користування кредитом сплив 11.10.2021. Відтак перебіг строку позовної давності за вимогою про сплату процентів за користування кредитом почався також 12.10.2021.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення інфляційних та трьох процентів річних, то до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Аналогічні правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі №657/1024/16-ц (провадження № 14-5цс23).

У справі, що розглядається, кредитором суми трьох процентів річних нараховані за період з 24.01.2022 по 23.02.2022, а інфляційних - за лютий 2022 року.

Отже, перебіг строку позовної давності за згаданими вище вимогами почався у лютому 2022 року.

За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду.

Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 Цивільного кодексу України.

Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 год. 00 хв. 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Поряд із цим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України і цей стан триває до теперішнього часу.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-ІХ (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.

Надалі Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ (далі Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.

Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовну давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер.

Отже, у разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.

Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №903/602/24 (провадження № 12-19гс25).

Ураховуючи те, що у цій справі строки позовної давності за вимогами позивача до відповідача почали свій перебіг після 02.04.2020, то перебіг цих строків є зупиненим і дотепер (внаслідок продовження на строк дії карантину та воєнного стану й подальшого зупинення його перебігу на строк дії воєнного стану).

Відтак, з огляду на наведене вище, безпідставними є твердження представника відповідача про сплив строків позовної давності у цій справі.

Отже позов слід задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат.

Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 гривень згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № від 15.07.2025.

Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, то з відповідачки слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до частин другої та третьоїстатті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як убачається з матеріалів справи, 02.07.2024 між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (Адвокатське Об`єднання) укладено договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги, згідно з пунктом 1.1 якого Клієнт доручає, а Адвокатське Об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с. 75-77).

Пунктом 4.1 зазначеного вище договору передбачено, що вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до цього договору (форма заявки визначена у Додатку № 1 до договору).

Пунктом 4.3 договору № 02-07/2024 про надання правової допомоги, зазначено, що факт надання послуг за договором підтверджується Актом про надання юридичної допомоги (форма акту про надання юридичної допомоги визначена Додатком № 2 до Договору), який готується Адвокатським Об`єднанням та надсилається Клієнту для підписання не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому була надана юридична допомога.

Клієнт протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання Акту про надання юридичної допомоги повинен підписати та направити Адвокатському Об`єднанню його примірник або надати Адвокатському Об`єднанню письмову мотивовану відмову від підписання такого Акту. Акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 (п`яти) днів з моменту його отримання Клієнтом, останній не надав Адвокатському Об`єднанню письмові аргументовані заперечення на акт (пункт 4.4 договору № 02-07/2024 про надання правової допомоги).

До матеріалів справи позивачем додано заявку про надання юридичної допомоги № 121 від 02.06.2025 та Витяг з Акту № 13 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 у яких зазначено про погодження надання сторонами юридичних послуг позивачу по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за Кредитним договором на загальну суму 16000 грн (а.с. 82 на звороті - 83).

Суд констатує, що зазначені документи, які містяться у матеріалах справи, не підписані сторонами договору про надання правової допомоги, а відтак вони не можуть бути прийняті судом як допустимі та достовірні докази, що підтверджують надання позивачу витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з цією справою, та відповідно факту понесення позивачем таких витрат і їх розміру.

Суд роз`яснив представнику позивача у судовому засіданні положення ч.8 ст. 141 ЦПК України щодо можливості подання доказів про розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Однак представник позивача не зробила відповідної заяви до закінчення судового розгляду.

Відтак у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу слід відмовити.

На підставі наведеного вище, статей 207, 525, 526, 629, 631, 638, 1047,1048, 1050, 1054 - 1056-1, п. 12,19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статті 13 Закону України «Про споживче кредитування», та керуючись статтями 12, 13, 89, 137, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за договором № 4182825 від 20.05.2021 в розмірі 61 410,95 гривень (шістдесят одна тисяча чотириста десять гривень 95 коп).

3. Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).

4. У стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

ПОЗИВАЧ: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521 м. Київ, 03150, .

Представник позивача: Німченко Анастасія Русланівна, адреса: Харківське шосе, 4, м.Київ, 02160, РНОКПП НОМЕР_2 .

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник відповідача: адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна, адреса для листування: площа Євгена Петрушевича. 3, офіс №233, м. Львів, 79005.

Повний текст рішення складено 08 вересня 2025 року.

Суддя: В. А. Наумчук