Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3705/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2025 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Онисько С.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району, третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Богаш Н.Я., про встановлення права власності на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району, третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Богаш Н.Я., про встановлення права власності на спадщину за законом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати чоловіка позивачки - ОСОБА_2 . Після її смерті залишилося спадщина, яку у встановленому законом порядку прийняв покійний чоловік позивачки - ОСОБА_3 . Державним нотаріусом Виноградівської нотаріальної контори 21.06.2012 року за реєстром №1489 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_3 , а отже він є спадкоємцем всієї спадщини за померлою ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки - ОСОБА_3 . Після його смерті спадщину в порядку ст.1268 ЦК України фактично прийняла позивачка, оскільки на момент смерті спадкодавця проживали разом, що стверджується довідками виконкому Пийтерфолвівської сільської ради за №973 та №974 від 10.07.2025 року та видане 21.02.2024 року приватним нотаріусом Богаш Н.Я. свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. Згодом позивачці стало відомо про наявність державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №021359 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого 12.11.2001 року Петрівською сільською радою на ім`я ОСОБА_2 . Про існування державного акта позивачку повідомив користувач земельної ділянки про оренду якої він домовлявся ще з померлою ОСОБА_2 та надав їй його копію. Відповідно до загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативно грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення в Україні станом на 01.01.2025 року вартість одного гектара землі ріллі становить 32 097,71 грн. Так, нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки згідно державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ-ЗК №021359, площею 0,55 га становить: 32 097,71 га (вартість 1 га ріллі) х 0,55 га (розмір земельної ділянки) = 17 653,74 грн. Крім позивачки спадкоємцем щодо спадщини ОСОБА_3 є її син ОСОБА_4 , однак спадщину він не приймав та не заявляв про своє право на неї. Після оформлення права власності на будинок позивачка вирішила оформити і право власності на земельну ділянку, однак приватним нотаріусом Богаш Н.Я. їй було відмовлено в оформленні спадщини на земельну ділянку по причині відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на землю. У зв`язку із втратою оригінала правовстановлюючого документа позивачка змушена звернутися за встановленням права на спадщину у судовому порядку.

Сторони та третя особа в судове засідання не з`явилися.

Позивачка подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та проведення розгляду справи у її відсутність.

Представник відповідача подав до суду заяву, згідно якої заперечень проти позовних не має та просить суд розглянути справу у його відсутність.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця - АДРЕСА_1 .

Після смерті спадкодавця позивачка прийняла спадщину у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на день його смерті проживала разом з ним, що стверджується довідками виконкому Пийтерфолвівської сільської ради за №973 та №974 від 10.07.2025 року.

Спадкоємцями за законом першої черги являється позивачка, як дружина спадкодавця, а також їх рідний син ОСОБА_4 , який спадщину не приймав та не заявляв про своє право на неї.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивачка у встановлений законом строк подала до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Богаш Н.Я. заяву про прийняття спадщини та отримала 21.02.2024 свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок.

Поза увагою спадкоємця залишилося інше спадкове майно земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,55 га, яка належала матері спадкодавця - ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №021359, виданого 12.11.2001 року Петрівською сільською радою та яку ОСОБА_3 успадкував після її смерті ( померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у порядку спадкування за заповітом, однак свої спадкові права на дану земельну ділянку не оформив.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Для оформлення спадкових прав на земельну ділянку після смерті чоловіка позивачка звернулася до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Богаш Н.Я., однак приватний нотаріус надала позивачці лист-відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку № 02-14/127 від 16.07.2025 р. у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку та рекомендувала позивачці звернутися до суду для визнання за нею права власності на спадкове майно.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.2 ст. 1274 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Для подальшого утримання та збереження майна необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, не існує.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Згідно п.6 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачкою вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачкою на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 18, 81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, статтями 5, 16, 328, 392, 1261, 1265, 1268, 1270, 1274 ЦК України, Постановою ПВС № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,55 га, яка належала ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №021359, виданий 12.11.2001 року Петрівською сільською радою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 11.09.2025.

Головуючий Т. Ю. Левко