Справа № 286/4347/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л. ,

із секретарем Павленко Л. В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Драгіциної Т. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» (Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ Овруцька дистанція колії) про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду та просить по уточнюючій позовній заяві скасувати наказ про припинення трудового договору (контракту) №686/оо від 04.10.2024; поновити його ОСОБА_1 , на роботі на посаді монтера колії 3 розряду дільниці ІІІ околоток 8 регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» виробничого підрозділу Овруцька дистанція колії; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільнням за період з 10.10.2024 до моменту виконання рішення суду, та стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп., мотивуючи тим, що 10.10.2024 його ОСОБА_1 було звільнено з посади монтера колії 3 розряду дільниці ІІІ околоток 8 регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» виробничого підрозділу Овруцька дистанція колії на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП з мотивацією причини звільнення: «за прогул без поважних причин». Вважає наказ про припинення трудового договору (контракту) винесеним з порушенням норм законодавства та таким, що підлягає скасуванню. При цьому вказує, що наказом виробничого підрозділу Овруцька дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна Залізниця» АТ «Українська Залізниця» від 07.12.2022 №1499/ос його було прийнято на роботу монтером колії 3 розряду виробничого підрозділу 3 околотку 8. В подальшому, протягом майже двох років він працював на даній посаді без жодних порушень правил трудового розпорядку та вимог законодавства, стягнень не мав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. 03.06.2024 керівництвом йому було запропоновано виконувати обов`язки фахівця з підготовки кадрів 1 категорії Центру з управління персоналом та на дану пропозицію він погодився, про що подав відповідну заяву. Після цього, з 10.06.2024 без зміни його посади, він виконував обов`язки фахівця з підготовки кадрів. Так як виконання обов`язків фахівця з підготовки кадрів потребувало присутності саме у відділі управління персоналом, на робочому місці, передбаченому його посадою згідно штатного розпису, можливості бути присутнім він не мав. Надалі, його братом - ОСОБА_2 , який займав аналогічну його посаду, було подано заяву про викриття корупції серед керівниго складу відповідача, зареєстровані за №1385663 та 1403979. У зв`язку з цим, у керівництва виник конфлікт, в тому числі і з ним - позивачем.

04.10.2024 відповідачем було винесено наказ №686/оо, яким його було звільнено з 10.10.2024. При цьому, до моменту звільнення - 10.10.2024 він неодноразово звертався з заявами, якими просив пояснити причини його звільнення, проте відповідь на дані заяви він отримав лише з листом №ПЧ-11-4/335 від 15.10.2024, тобто вже після самого звільнення, у зв`язку з чим не міг надати пояснення щодо його звільнення. Зазначеним листом його було повідомлено, що шляховим майстром ОСОБА_3 складено акти про його відсутність на роботі, що свідчить, що ним, як керівником його як монтера колії, засвідчено його відсутність на роботі, саме на робочому місці монтера колії 3 розряду дільниці ІІІ околоток 8. Проте, його присутності на місці виконання обов`язків фахівця з підготовки кадрів, де він і перебував 10.06.2024, перевірено не було. Надати пояснень з даного приводу йому надано не було, так як про причину звільнення він дізнався вже після самого звільнення. Аргумент, викладений відповідачем у вищевказаному листі щодо того, що він не надав змістовної відповіді пояснюється саме тим, що він не міг надати змістовної відповіді, не знаючи причин та мотивів його звільнення.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач викладає обставини звільнення на свою користь, які не відповідають дійсності та є надуманими ним самим.

Так, позивач вказує, що з 03.06.2024 йому було запропоновано виконувати обов`язки фахівця з підготовки кадрів 1 категорії Центру управління персоналу та на дану пропозицію він погодився, про що надав відповідну заяву. Відповідач відразу повідомляє суд, що зазначене не відповідає дійсності. Пропозиції щодо виконання обов`язків фахівця Центру управління персоналом з боку позивача не надавалися; заява, про яку стверджує позивач ним не подавалася. Крім того, він стверджує, що з 10.06.2024 він виконував обов`язки фахівця з підготовки кадрів 1 категорії Центру управління персоналу, але саме з 10.06.2024 і по 03.07.2024 ОСОБА_1 , відповідно до поданої заяви знаходився у щорічній відпустці згідно з наказом від № 1421 від 27.05.2024, як монтер колії. До цього з 04.06.2024 по 07.06.2024 позивач перебував на лікарняному (08,09 червня вихідні дні). Разом з цим, з вказаного в позовній заяві позивачем не зрозуміло, яку ж саме роботу, на його думку, він виконував і де знаходився, кому підпорядковувався і на якій підставі виконував роботу.

Що стосується письмових пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , то вони не стосуються спірного періоду роботи/прогулу позивача, предмету спору та за своєю природою не можуть бути доказами в розумінні ст. 77,78,79 ЦПК України.

Щодо законності звільнення позивача звертає увагу суду, що позивач не з`являвся на роботу довготривало, а саме: з 21.08.2024 по день звільнення. Прогул за своєю природою є грубим порушенням трудової дисципліни і, як наслідок, тягне накладення одного з видів дисциплінарного стягнення догану або звільнення. З 04.06.2024 по 07.06.2024 позивач перебував на лікарняному, з 10.06.2024 по 03.07.2024 - у відпустці, з 04.07.2024 по 20.08.2024 знову на лікарняному. Після закриття лікарняного, з 21.08.2024 позивач на роботі не з`являвся, на телефонні дзвінки не відповідав, про що щоденно були складені відповідні доповідні та акти, які додаються. Для з`ясування причин довготривалої відсутності працівника на роботі, комісія у складі: головного інженера ВП Овруцька дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» Турбала О. І., інженера з охорони праці 1 категорії ВП Овруцька дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» Гаращук Ю.Ю., майстра шляхового ВП Овруцька дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» Левківського В.П. 10.09.2024 відвідала місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , про що складений відповідний акт. Так, 10.09.2024 ОСОБА_6 знаходився за місцем проживання, вийшов до комісії, але не пояснив причини своєї відсутності на роботі та не надав документів, які б засвідчували поважні причини довготривалої неявки на роботу. Натомість, на пропозицію надати пояснення позивач відмовився та відповів: «з якою метою цікавитесь», «я не зобов`язаний вам відповідати», «звільняйте мене по статті, я проконсультуюсь та відновлюсь на посаді». Відмова ОСОБА_1 від надання пояснення своєї довготривалої відсутності на роботі, а також відсутність будь-яких документів, які б підтверджували поважність причин відсутності на роботі, свідчить про вчинення ним прогулу.

На порталі електронних послуг Пенсійного фонду України за період з 21.08.2024 по день звільнення листки тимчасової непрацездатності, видані ОСОБА_1 , відсутні.

13.09.2024 ОСОБА_1 було направлено через АТ «Укрпошта» лист, в якому повідомлялося, що він має прибути 20.09.2024 до дистанції колії на оперативну нараду для розгляду питання його відсутності на роботі. Працівники АТ «Укрпошта» телефонними засобами зв`язку зв`язалися з ОСОБА_1 , але він відмовився отримувати будь-який лист і відповів, що знаходиться не у місті, та як результат не прибув до дистанції.

У зв`язку з неявкою монтера колії 3 розряду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 нарада була проведена без його присутності. Було вирішено повторно викликати ОСОБА_1 на оперативну нараду 04.10.2024. з метою колективного обговорення випадку здійсненого працівником проступку та ухвалення зважених рішень щодо застосування заходів дисциплінарної відповідальності. 04.10.2024 повторно проведено нараду під головуванням начальника дистанції ОСОБА_7 , за участю голови первинної профспілкової організації Мошківського П.О., на яку ОСОБА_1 також не з`явився, про що складено відповідний протокол № ПЧ-11-8/47.

За результатами проведеної наради вирішено: визнати прогулом без поважних причин невихід на роботу з 21.08.2024 до дня звільнення, та застосувати до нього дисциплінарне стягнення - звільнення; направити на адресу Коростенського регіону центру управління персоналом регіональної філії «Південно-Західна залізниця» подання щодо звільнення ОСОБА_1 з роботи відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Щодо витрат на правничу допомогу, відповідач вважає, що заявлений прозивачем розмір витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям, визначеним ч.4 ст. 137 ЦПК України, критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності), а також критерію розумності їхнього розміру.

Представником позивача надано відповідь на відзив, в якій останній позовні вимоги підтримав, посилаючись на те, що позивач заперечує проти аргументів відповідача, викладених у відзиві в повному обсязі, так як останнім не було взято до уваги порушення, допущені ним під час звільнення.

Так, дійсні причини та саме обставини звільнення позивача було повідомлено листом вже після самого звільнення, що не дало йому можливості надати пояснення саме щодо даних обставин. Таким чином, відповідачем було суттєво порушено право на надання пояснень та на захист. Даний факт додатково підтверджується наданим відзивом на позовну заяву та додатками до нього. А саме, на сторінці 4 відзиву зазначено, що під час відвідання позивача комісією за місцем проживання 10.09.2024 (коли він перебував в неробочий час після робочої зміни), позивачем було задано комісії запитання щодо того яка саме мета їх відвідання, так як його не було повідомлено про причину відвідання та не поставлено жодних запитань, які б дали можливість надання пояснень по суті. Даний факт додатково підтверджується наданим відповідачем актом. Проте, так як комісією мету відвідання повідомлено не було, жодних пояснень (не знаючи суті питань) позивач надати не зміг.

Окрім того, відповідачем введено в оману суд в частині ухилення позивача від явки для прийняття рішення по суті, так як це спростовується фактом надання позивачем листів (доданих до позовної заяви) з метою встановлення причин виклику та суті поставлених запитань. Проте, про такі причини відповідачем позивача до моменту звільнення повідомлено не було, у зв`язку з чим він не мав змоги надання жодних пояснень.

Також, відповідач у відзиві не заперечує проти того, що позивачем дійсно виконувалися обов`язки фахівця з підготовки кадрів, проте зазначено, що надані пояснення стосуються періоду, який не відноситься до часу можливого прогулу.

Таким чином, відповідач, усвідомлюючи факт направлення позивача на робоче місце фахівця з підготовки кадрів, не перевірив присутності його на зазначеному робочому місці, задокументував факт відсутності на робочому місці монтера колії, з якої самим же відповідачем його і було направлено до іншого місця роботи, та на якому він не міг бути присутнім вже протягом досить тривалого часу за вказівкою відповідача. Відповідачем не доведено факту відсутності позивача на робочому місці, визначеному самим відповідачем.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, з підстав наведених в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, з підстав, наведених у відзиві.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, показання свідків та дослідивши в судовому засіданні письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Відтак, п. 4 ст. 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника.

Обов`язок доведення вини працівника у порушенні трудової дисципліни на підприємстві покладено на роботодавця.

У ч.ч. 22, 24 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 частини першої статті 40, пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Таким чином, визначальними факторами для вирішення питання про законність звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності.

Законодавством України не визначено перелік обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, а тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази.

Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

Такий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 25 січня 2023 року у справі № 734/2607/20 (провадження № 61-10371св22); від 29 березня 2023 року у справі № 369/14257/18 (провадження № 61-11188св20); від 20 лютого 2025 року у справі № 535/969/22.

Відповідно до положень ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Відповідно до статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

На підставі статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

В ст. 149 КЗпП України законодавець закріпив, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Така процедура є однією з гарантій від безпідставного притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України закріплено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , тобто позивач, працював у виробничому підрозділі Овруцька дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» на посаді монтера колії 3 розряду з 08.12.2022 (наказ про прийняття від 07.12.2022 №1499/ос) по 10.10.2024 (наказ про звільнення від 04.10.2024 №686/ос), що підтверджується копіями трудової книжки та довідки структорного підрозділу Центру з управління персоналом Коростенського регіону АТ «Українська залізниця» №41 від 04.02.2025 (а. с. 14, 125).

Наказом (розпорядження) менеджера з персоналу (регіональний) Коростенського регіону центру з управління персоналом регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» виробничого підрозділу Овруцька дистанція колії Л. Ренкас №1421 від 27.05.2024 про надання відпустки ОСОБА_1 монтеру колії 3 розряду, на підставі його заяви, було надано щорічну відпустку за період роботи з 08.12.2022 по 07.12.2023 включно на 24 календарні дні, починаючи з 10.06.2024 по 03.07.2024. (а. с. 71-72).

Роздруківка з вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України (листків непрацездатності) свідчить, що ОСОБА_1 з 04.07.2024 по 13.07.2024, з 14.07.2024 по 01.08.2024, з 02.08.2024 по 15.08.2024 та з 16.08.2024 по 20.08.2024 перебував на лікарняному (а. с. 70).

З копій доповідних, складених дорожнім майстром 8-го околотку ОСОБА_3 на ім`я начальника Овруцької дистанції колії ОСОБА_7 , вбачається, що ними доведено до відома останнього, що монтер колії ОСОБА_1 не вийшов на роботу 21.08.2024, 22.08.2024, 23.08.2024, 26.08.2024, 27.08.2024, 28.08.2024, 29.08.2024, 30.08.2024, 02.09.2024, 03.09.2024, 04.09.2024, 06.09.2024, 05.09.2024, 09.09.2024 з невідомих причин. В телефонному режимі не відповідає (а. с. 79-85).

10.09.2024, 11.09.2024, 12.09.2024, 13.09.2024, 16.09.2024, 17.09.2024, 18.09.2024, 19.09.2024, 20.09.2024, 23.09.2024, 24.09.2024, 25.09.2024, 26.09.2024, 27.09.2024, 30.09.2024, 01.10.2024, 02.10.2024, 03.10.2024, 04.10.2024, 07.10.2024, 08.10.2024, 09.10.2024 та 10.10.2024 ПД-8 ОСОБА_3 , в.о. ПДБ-2 ОСОБА_8 та в. о. ПДБ-1 ОСОБА_9 , були складені акти про відсутність на роботі, якими затверджено факти відсутності ОСОБА_1 на робочому місці протягом зазначених днів з 8 год. до 17 год.. Зазначено також, що на телефонні дзвінки він не відповідає. Будь-яка інформація щодо місця знаходження відсутня (а. с. 86-97).

Відповідно до акту «Про відсутність на роботі ОСОБА_1 » від 10.09.2024, складеного головним інженером ОСОБА_10 , майстром шляховим ОСОБА_3 інженером з охорони праці ОСОБА_11 , 10.09.2024 монтер колії ОСОБА_1 був відсутній на роботі протягом усього робочого дня з 08 год. до 17 год.. Вказаним актом звернуто увагу, що монтер колії ОСОБА_1 відсутній на роботі з 20 серпня 2024 року, згідно наданих документів від майстра шляхового ОСОБА_3 , а саме: доповідних.

Також, комісія відвідала працівника Овруцької дистанції по місцю проживання, щоб вияснити причину довготривалої відсутності на роботі, однак ОСОБА_1 не пояснив причини, а відповів «з якою метою цікавитесь, я не зобов`язаний вам відповідати, звільняйте мене по статті, я проконсультуюся та відновлюся на посаді» (а. с. 69).

13.09.2024 начальник виробничого підрозділу «Овруцька дистанція колії» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» В. Примак звернувся з листом на адресу монтера колії 8 околотку 3 дільниці вказаного виробничого підрозділу ОСОБА_1 , яким запропонував останньому терміново з`явитися на робоче місце та надати письмові пояснення з приводу відсутності на роботі з 21 серпня 2024 року. Також попередив про наслідки відсутності на роботі без поважних причин (вчинення прогулу), а саме: притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, вказаним листом ОСОБА_1 було запрошено на 10 год. 00 хв. 20.09.2024 на оперативну нараду під головуванням начальника Овруцької дистанції колії, на якій буде розглянуте питання його відсутності на робочому місці та подальшої роботи. Вказаний лист був повернутий на адресу Овруцької дистанції колії за закінченням терміну зберігання, про що свідчить відмітка на поштовому конверті (а. с. 73+(зворот)).

Протоколом №ПЧ-11-8/44 оперативної наради при начальнику ВП Овруцька дистанція колії від 20.09.2024 «Про порушення трудової дисципліни монтером колії 3 розряду, 8-го околотку, виробничої дільниці 3, ОСОБА_1 » було постановлено звільнити ОСОБА_1 за п. 4 ст.40 КЗпП України (прогули без поважних причин) (а. с. 74).

27.09.2024 начальником виробничого підрозділу Овруцька дистанція колії ОСОБА_12 знову на адресу ОСОБА_1 було направлено рекомендований лист про необхідність прибуття на розбір питання «Про відсутність на робочому місці» до головного приміщення виробничого підрозділу Овруцька дистанція колії на 10 год. 00 хв. 04.10.2024. Зазначений лист 04.10.2024 було вручено одержувачу, про що свідчать поштове повідомлення та трекінг відправлень із сайту «Укрпошта» (а. с. 75-76+(зворот)).

Протоколом №ПЧ-11-8/47 наради при начальнику виробничого підрозділу Овруцька дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 04.10.2024 було визнано прогулом без поважних причин відсутність на роботі монтера колії 3 розряду ОСОБА_13 з 21.08.2024 по даний час та в подальші дні до дня звільнення, в разі невиходу на роботу та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення; відповідальному за табельний облік по околотку 8 дільниці ІІІ майстру шляховому дільниці ІІІ групи ОСОБА_3 внести відповідні зміни в табель обліку робочого часу стосовно монтера колії 3 розряду ОСОБА_1 ; менеджеру з персоналу ОСОБА_14 підготувати та направити до Коростенського регіону центру з управління персоналом подання та пакет документів на звільнення монтера колії ОСОБА_1 на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (а. с. 77-78).

04.10.2024 начальником виробничого підрозділу Овруцька дистанція колії ОСОБА_12 на ім`я менеджера з персоналу (регіональному) Коростенського регіону центру з управління персоналом регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» Л. Ренкас було направлено подання про звільнення монтера колії 3 розряду ОСОБА_1 на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за вчинення прогулу без поважних причин (а. с.68).

В табелі обліку використання робочого часу відносно ОСОБА_1 за період з 21 серпня 2024 року по 30.08.2024 містяться відмітки «ТН» - тимчасова непрацездатність, за період з 01.09.2024 по 30.09.2024 «НЗ» - неявка з нез`ясованих причин, за період з 01.10.2024 по 10.10.2024 «ПР» - прогули (а. с. 117+(зворот)-120+(зворот).

Відповідно до коригуючого табелю обліку використання робочого часу, сформованого відносно ОСОБА_1 , за період з 21.08.2024 по 30.08.2024 та з 02.09.2024 по 28.09.2024 відносно останнього містяться відмітки «ПР» - прогул (а. с. 121+(зворот).

Наказом (розпорядження) менеджера з персоналу (регіональний) Коростенського регіону центру з управління персоналом регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» виробничого підрозділу Овруцька дистанція колії Л. Ренкас №686/ос від 04.10.2024 було звільнено 10.10.2024 ОСОБА_1 монтера колії 3 розряду околоток 8 дільниці ІІІ за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України. З вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 23.10.2024, що підтверджується його підписом (а. с. 67).

07.10.2024 ОСОБА_1 звернувся з заявою на ім`я начальника виробничого підрозділу Овруцької дистанції колії ОСОБА_15 , в якій зазначив, що він 04.10.2024 отримав листа №ПЧ-11-11/353, у якому зазначено «на розбір питання», «про відсутність на робочому місці». Тому вимагав пояснити, за який період йдеться і на якій підставі було вирішено, що він відсутній на робочому місці (а. с. 20).

10.10.2024 ОСОБА_1 знову звернувся з заявою на ім`я начальника виробничого дрозділу Овруцької дистанції колії ОСОБА_15 , де зазначив, що 09.10.2024 він отримав дзвінок від працівника Коростенського ЦУПР, який повідомив його, щоб він приїхав в м. Коростень для ознайомлення з наказом про його звільнення і отримав трудову книжку. Він вже звертався з письмовою заявою, в якій просив повідомити на якій підставі і за який період вважається його прогул. Однак, відповіді не отримав (а. с. 21).

Листами начальника виробничого підрозділу Овруцької дистанції колії ОСОБА_15 від 15.10.2024 №ПЧ-11-4/335 та №ПЧ-11-4/33 були надані відповіді ОСОБА_16 на його заяви від 07.10.2024 та 10.10.2024, і повідомлено, що останній був відсутній на робочому місці з 21.08.2024 без поважних причин, документів підтверджуючих його відсутність, не надав (а. с. 22-23).

З копії акту про відмову від ознайомлення з наказом про звільнення та отримання копії наказу та трудової книжки від 22.10.2024 вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від отримання копії наказу про звільнення та трудової книжки (а. с.105).

Заяву, якою ОСОБА_1 надав згоду на виконання обов`язків фахівця з підготоки кадрів з 10.06.2024 (а.с 17) суд не може покласти в основу рішення у справі, оскільки вказана заява не містить будь-якої відмітки, яка б підтверджувала її погодження, зокрема не містить резолюції керівника.

Не можуть бути покладені в основу рішення і письмові пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , оскільки в судовому засіданні вони не були допитані в якості свідків в з`язку з відкликанням позивачем свого клопотання про їх допит.

При цьому, суд відмічає, що факт відсутності позивача на роботі у період з 21.08.2024 по 30.08.2024, з 02.09.2024 по 28.09.2024 та з 01.10.2024 по 10.10.2024 підтвердли і свідки в судовому засіданні.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 (шляховий майтер) показав, що з 20.08.2024 по 10.10.2024 ОСОБА_17 не ходив на роботу. Він кожен день знаходився в дистанції колії в адмінприміщенні і ОСОБА_18 там не бачив. В червні 2024 року ОСОБА_19 пішов у відпустку, потім був на лікарняному, а 20.08.2024 мав стати до роботи, однак не вийшов, він йому телефонував, але трубку ніхто не брав. З 20.08.2024 він писав доповідні керівнику. До 10.09.2024 вони з комісією з`їздили до нього додому, але він нічого не пояснив, сказав, що немає пояснювати. У період з 16.01.2024 по 10.10.2024 ОСОБА_19 працював на околотку, до відпустки працював також на околотку. Іноді бувало допомагав в техкласі, місяців 2 до відпустки. На околотку без нього справлялися. Це було не кожен день. Відгули він забрав ще до відпустки.

Свідок ОСОБА_11 (інженер з охорони праці) показала, що ОСОБА_17 працював монтером колії. Вона проводила йому інструктажі. ІНФОРМАЦІЯ_2 їй сказали зібратися, бо їдуть до ОСОБА_19 додому. Їздили до нього ОСОБА_20 , Турбал і вона. На запитання «Чому ОСОБА_19 не з`являється на роботі» він сказав: «звільняйте, я відсужу роботу». Після 10.09.2024 він також не з`являвся на роботі, в технічний клас він теж не з`являвся. Вона там сидить, його там не було. Він також виконував якісь інші доручення, що саме виконував, вона не цікавилась.

Свідок ОСОБА_14 (менеджер з персоналу) показала, що працівника ОСОБА_21 не було на роботі з 20.08.2024. Йому було надіслано документи, щоб він з`явився на розбір питання про відсутність його на робочому місці, але він не з`явився і його звільнили. Її кабінет в Овруцькій дистанції колії знаходиться біля технічного класу і хто працює в техкласі їй відомо. ОСОБА_21 на роботі не було з серпня 2024 року після відпустки і лікарняного. На ЦУПР передавались документи на звільнення.

Свідок ОСОБА_22 (менеджер управління з персоналу) показала, що вона підписувала наказ про звільнення ОСОБА_1 (Овруцька дистанція колії готує подання і вона його розглядає по дорученню). 04.10.2024 вона отримала подання начальника Овруцької дистанції колії з пакетом документів. Всі строки були дотримані, розбір питання неявки на роботу проведено 2 рази. 04.10.2024 був виданий наказ про звільнення ОСОБА_1 з 10.10.2024. З 07.10.2024 вона перебувала у відпустці, виконувала обов`язки ОСОБА_23 , вона вручала ОСОБА_24 і трудову книжку. Наказ про переведення на іншу посаду ОСОБА_21 не видавався. Переведення здійснюється на підставі заяви працівника, заяв не було. Є наказ про номенклатуру посад. Щоб перейти на посаду інженера з підготовки кадрів працівник має пройти співбесіду в Управлінні персоналом в м. Києві. Без погодження м. Києва не можна взяти нікого. На її ім`я заява не приходила. ОСОБА_21 довго не звільняли, тому що намагалися йому допомогти.

Свідок ОСОБА_25 (начальник відділу кадрів центру управління персоналом) показала, що 07.10.2024 вона виконувала обов`язки менеджера управління з персоналу. 09.10.2024 вона зателефонувала ОСОБА_24 і повідомила, що він має з`явитися в центр управління персоналу. Домовилися на 10.10.2024, але він не з`явився. Тоді вона направила йому лист з роз`ясненням, що він має отримати трудову книжку. 22.10.2024 ОСОБА_19 приїхав, але підписувати нічого не захотів. 23.10.2024 він знову приїхав, розписався і отримав трудову книжку.

Свідок ОСОБА_10 (головний інженер) показав, що з 21.08.2024 працівник ОСОБА_17 був відсутній на роботі, про що повідомив майстер ОСОБА_20 . Була проведена нарада, на якій його направили до ОСОБА_21 додому. ОСОБА_19 був вдома, коли вони до нього приїхали. Прохали пояснити чому він не ходить на роботу, він казав, що не має пояснювати. Тоді він йому сказав: «розумієш, що тебе звільнять», ОСОБА_19 відповів: «якщо звільнять, я проконсультуюсь з адвокатом». Працював він завжди на посаді монтера, можливо, щось і заповнював в журналах, стажування ніякого не було, обов`язки інженера він не виконував.

Таким чином, під час судового розгляду знайшов підтвердження факт відсутності позивача на роботі у період з 21.08.2024 по 30.08.2024, з 02.09.2024 по 28.09.2024 та з 01.10.2024 по 10.10.2024. Про причини відсутності на роботі в ці дні позивач відповідача не повідомив й доказів на підтвердження поважності причин відсутності на роботі під час розгляду справи в суді не надав. Факт перебування його у відгулі 10.09.2024, коли до нього додому приїздила комісія, позивач також не підтвердив, напроти ОСОБА_3 показав, що всі відгули він використав.

За встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, зважаючи, що позивач допустив прогули без поважних причин, що відповідач підтвердив належними й допустимими доказами, а позивач не спростував, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 з підстави, передбаченої п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України, проведено з дотриманням вимог закону та відповідно до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн. стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до акціонерного товариства «Українська залізниця» (Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ Овруцька дистанція колії), що знаходиться за адресою: вул. Єжи Гедройця, 5 в м. Київ, про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовити.

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець Повне рішення виготовлено 18.09.2025.