Справа №443/709/25
Провадження №2/443/539/25
РІШЕННЯ

іменем України

17 вересня 2025 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, територіальна громада села Гніздичів в особі Гніздичівської селищної ради Стрийського району Львівської області про визнання права власності на будинок,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (відповідачі), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, територіальна громада села Гніздичів в особі Гніздичівської селищної ради Стрийського району Львівської області, у якій просить визнати за ОСОБА_1 право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що позивач проживає в АДРЕСА_1 . Згідно витягу №791 від 30.09.2024 із погосподарської книги АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 року відноситься до суспільної групи «колгоспний двір» і рахувався за: голова двору ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; невістка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , онук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 станом на 15.04.1991 не втратили права на будинок після припинення колгоспного двору, а їхні частки у даному будинку були рівними, умовно по 1/5 частині будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшла належна її 1/5 частина зазначеного житлового будинку та господарських будівель і споруд. Окрім позивача, на момент смерті ОСОБА_5 , спадкоємцем першої черги спадкування за законом була дочка покійної ОСОБА_2 , однак вона спадщину не прийняла та на неї не претендує. Батько позивача ОСОБА_7 помер швидше за матір, а саме ІНФОРМАЦІЯ_6 , тому спадкувати не міг. Позивач, проживаючи із матір`ю на час її смерті, вчинив дії, що свідчать про прийняття спадщини (вступив в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін). Таким чином, маючи свою 1/5 частину будинку як член колгоспного двору та фактично успадкувавши 1/5 частину будинку після смерті своєї матері, позивач став фактичним власником 2/5 частин згаданого житлового будинку та господарських будівель і споруд. ІНФОРМАЦІЯ_7 померла дружина позивача ОСОБА_6 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшла належна її 1/5 частина вказаного житлового будинку та господарських будівель і споруд. Окрім позивача, на момент смерті ОСОБА_6 , спадкоємцями першої черги спадкування за законом були її сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак вони спадщину не прийняли та на неї не претендують. Натомість, позивач постійно проживав із своєю дружиною на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що її прийняв, однак юридично не оформив своїх спадкових прав. Таким чином, маючи свою 1/5 частину будинку як член колгоспного двору та фактично успадкувавши 1/5 частину після смерті своєї матері та 1/5 частину після смерті своєї дружини, позивач став фактичним власником 3/5 частин житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . Згодом позивач вирішив юридично оформити спадщину після смерті своєї матері, а тому подав заяву про прийняття спадщини в Жидачівську державну нотаріальну контору, внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №497/2024. Свідоцтв про право на спадщину позивачу ще не видавалося. Позивач 07.04.2025 звернувся в Жидачівську державну нотаріальну контору, однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій. Причиною відмови стало те, що житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померла не є його останнім членом. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не претендують на спадкове майно після смерті своєї матері, а також не претендують на частки у житловому будинку як члени колгоспного двору та відмовляються від них на користь позивача. Саме тому, ОСОБА_1 на даний час являється фактичним одноосібним власником вищевказаного будинковолодіння.

Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, визнання позову та розуміння наслідків такого визнання.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, хоч повідомлений про дату, час і місце його проведення належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання пояснень не скористався.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Представником позивача подано клопотання про витребування доказів (а.с.58), заяву про розгляд підготовчого засідання за його відсутності та позивача та призначення справи до судового розгляду (а.с.78), заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог в повному обсязі (а.с.87).

Відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, визнання позовних вимог (а.с.44, 49, 54).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 13.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.27-28).

Ухвалою від 12.06.2025 витребувано докази та оголошено перерву у підготовчому засіданні (а.с.59-60).

Ухвалою підготовчого засідання від 08.08.2025 закрито підготовче провадження у справі і призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.79-80).

Зважаючи на вимоги статей 211, 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України, судом 09.09.2025 проведено розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення.

Позиція суду.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, врахувавши позицію відповідача, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно зі свідоцтвом народження від 18.06.1954 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 12.03.1983 ОСОБА_1 та ОСОБА_8 уклали шлюб 12.03.1983, актовий запис №10. Після одруження дружині змінено прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с.9).

Згідно з витягом №791 від 30.09.2024 із погосподарської книги АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 відноситься до суспільної групи «колгоспний двір» і рахувався за: голова двору ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; невістка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , онук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.10).

З технічного паспорту житлового будинку садибного типу, виготовленого 16.04.2025, в АДРЕСА_1 розташовані: житловий будинок З-1, загальною площею 106,2 кв.м., житлова площа 82,4 кв.м., сарай В сарай Г, погріб Д, навіс Є, убиральня М (а.с.12-16)

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 , виданим Гніздичівською селищною радою Жидачівського району Львівської області 25.01.1993 (а.с.17).

За змістом довідки Гніздичівської селищної ради №62 від 02.04.2025 ОСОБА_5 проживала в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . До дня смерті і на день смерті ОСОБА_5 по даній адресі в АДРЕСА_1 були зареєстровані: син ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_6 (померла ІНФОРМАЦІЯ_7 ), онук ОСОБА_3 та онук ОСОБА_4 . Заповіт від ОСОБА_5 в селищній раді не посвідчувався (а.с.18).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №80765440 від 08.04.2025 після смерті ОСОБА_5 заведено спадкову справу №73167521 номер у нотаріуса 497/2024 (а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Гніздичівської селищної ради Стрийського району Львівської області від 29.03.2010 (а.с.20).

Згідно з довідкою Гніздичівської селищної ради №65 від 08.04.2025 ОСОБА_6 проживала в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_7 . До дня смерті і на день смерті ОСОБА_6 по даній адресі в АДРЕСА_1 були зареєстровані: чоловік ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 , невістка ОСОБА_10 , онучка ОСОБА_11 та онук ОСОБА_12 . У виконкомі Гніздичівської селищної ради від імені ОСОБА_6 заповіт не посвідчувався (а.с.21).

Відповідно до Інформаційної довідки до спадкового реєстру №80765496 від 08.04.2025 спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.22).

Постановою завідувача Жидачівської ДНК від 07.04.2025 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його мами ОСОБА_5 , оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який є спадковим майном та власності членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померла не є його останнім членом (а.с.23).

Постановою завідувача Жидачівської ДНК від 06.05.2025 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його дружини, оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який є спадковим майном та власності членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померла не є його останнім членом (а.с.24).

Відповідно до матеріалів спадкової справи №497/2014, заведеної після смерті ОСОБА_5 , із заявою про прийняття спадщини після її смерті звернувся ОСОБА_1 , проте свідоцтва про право на спадщину на його ім`я не видавалося (а.с.69-77).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права власності на майно у порядку спадкування за законом, а також як члена колгоспного двору і неможливістю належного юридичного оформлення цього права у позасудовому порядку через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Норми права, які застосував суд.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 697-XII) та Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, відповідно до статті 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Згідно з частиною 2 статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон № 697-XII, яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Положення статей 17, 18 Закону № 697-XII щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітні та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15.04.1991, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Згідно з приписами частини 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Нормою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень частини 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Також, суд застосував норми статей 1216, 1218, 1220, 1258 ЦК України, які передбачають поняття спадкування, склад спадщини та її відкриття, черговість спадкування за законом.

Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір. Станом на 30.06.1990 у цьому будинку були зареєстровані і проживали: голова двору ОСОБА_5 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , невістка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , онук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За життя ОСОБА_5 особистого розпорядження не зробив. Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 відкрилася спадщина, до складу якої входили належні їй права та обов`язки, які не припинилися внаслідок її смерті (у тому числі право власності на 1/5 частину спірного житлового будинку). З огляду на час смерті ОСОБА_5 спадкування відбулося за законом за правилами, встановленими ЦК УРСР 1963 року. Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 як діти спадкодавця ОСОБА_5 є спадкоємцями першої черги за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла дружина позивача ОСОБА_6 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входили належні їй права та обов`язки, які не припинилися внаслідок її смерті (у тому числі право власності на 1/5 частину спірного житлового будинку). З огляду на час смерті ОСОБА_6 спадкування відбулося за законом за правилами, встановленими ЦК України. Позивач ОСОБА_1 як чоловік спадкодавця ОСОБА_6 і відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як діти спадкодавця ОСОБА_6 є спадкоємцями першої черги за законом.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однак той відмовив йому у видачі відповідних свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки спірний житловий будинок АДРЕСА_1 , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлі не є його останніми членами.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 є таким, що прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , вступивши в управління та володіння спадковим майном. Інший спадкоємець ОСОБА_2 спадщину у будь-який визначений законом спосіб не прийняла.

Також, ОСОБА_1 вважається таким, що фактично прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_6 , оскільки постійно проживав разом із нею на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від спадщини. Інші спадкоємці діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 спадщину не прийняли та на неї не претендують, про що вони ствердили у поданих до суду заявах.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 має обґрунтоване право власності на 2/5 частки спірного житлового будинок у порядку спадкування за законом, а також безумовне право власності на 1/5 частину цього будинку як член колишнього колгоспного двору (всього 3/5).

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 хоч і були станом на 30.06.1990 зареєстровані у вказаному спірному житловому будинку і станом на 15.04.1991 залишалися членом колгоспного двору, однак не претендують на майно цього колгоспного двору, оскільки більше трьох років поспіль не брали участі своєю працею і засобами у веденні загального господарства колгоспного двору, про що вони ствердили у поданих до суду заявах. Відтак, їх частки (по 1/5 кожного) переходять до тих членів колгоспного двору, які не заявляли про непретендування на частку у ньому, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

З огляду на те, що право на ці частки також увійшли до складу спадщини після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , виходячи з викладених вище мотивів, їх успадкував саме ОСОБА_1 .

Отже, підсумовуючи наведене, суд виснує, що ОСОБА_1 має обґрунтоване право власності на цілий житловий будинок, разом з приналежними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом, а також як член колгоспного двору, однак позбавлений можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право ОСОБА_1 не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим його представник і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі статей 120, 121, 123 Цивільного кодексу Української РСР, статей статей 1216, 1218, 1220, 1233, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, територіальна громада селища Гніздичів в особі Гніздичівської селищної ради Стрийського району Львівської області про визнання права власності на будинок задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, разом з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення 17 вересня 2025 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів