Справа № 466/4669/25
Провадження № 2/466/2276/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Шаповалової Ю.О.

за участю

представника позивача Посікіри Р.Р.

представника відповідача Бучковського С.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу №466/4669/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Львівська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця», з участю третьої особи Державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Суровець Марти Василівни, у якій просять визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Суровець Марти Василівни від 14.11.2024 за індексним номером 76093149,-

в с т а н о в и в:

16.05.2025 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись з позовом до Акціонерного товариства «Львівська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця», з участю третьої особи Державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Суровець Марти Василівни про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07.10.2005 року Брюховицька селищна рада видала ОСОБА_1 державний акт про право власності на земельну ділянку серії АЯ №867317 площею 0,0802га за адресою АДРЕСА_1 на основі договору купівлі-продажу від 26.11.2004 ВВО №666603. Кадастровий номер земельної ділянки: :07:004:1123. Співвласниками у праві спільної сумісної власності: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . 09.11.2019 року рішенням Шевченківського районного суду м.Львова у справі № 466/417/15-ц відмовлено у зв`язку з пропуском позовної давності у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Брюховицької селищної ради міста Львова про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної Ради народних депутатів від 01.10.1993 № 343 "Про внесення змін до п.1.64 рішення виконкому № 25 від 17.02.1993 "Про надання у приватну власність земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва громадянам смт. Брюховичі»; витребування від ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у власність держави земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :07:004:1123 в частині, яка належить АТ "Укрзалізниця" на праві постійного користування; скасування в Поземельній книзі запис про право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на земельну ділянку, загальною площею 0,0802 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:004:1123. 16.02.2022 постановою Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» задоволено частково; рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 05.11.2019 та постанову Львівського апеляційного суду від 19.10.2020 в частині позовних вимог Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, скасування запису в Поземельній книзі змінено, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови; рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 05.11.2019 та постанову Львівського апеляційного суду від 19.10.2020 в частині позовної вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» про витребування земельної ділянки скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення; витребувано від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у власність держави частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:004:1123, яка належить Акціонерному товариству «Українська залізниця» на праві постійного користування і закріплена за ним на праві повного господарського відання. 14.11.2024 року державний реєстратор Управління державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР Суровець М.В. прийняла рішення за індексним номером №76093149 про задоволення заяви №63901964. У зв`язку з чим державний реєстратор припинила право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину (номер відомостей про речове право: 57567443) та право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину (номер відомостей про речове право: 57567403) земельної ділянки з кадастровим номером :07:004:1123 (РНОНМ: 101). Позивачі вважають, що рішенням державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР Суровець М.В. за індексним номером №76093149 від 14.11.2024 незаконно скасовано їх право спільної часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:1123, внаслідок чого вони вимушені звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

20.05.2025 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

22.05.2025 року від державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Суровець Марти Василівни надійщло пояснення щодо суті спору, яке суд розцінює як відзив на позовну заяву. У своїх поясненнях остання вказала, що оскаржуване рішення прийнято на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 у справі №380/7288/23, яким позов Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця акціонерного товариства Українська залізниця до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень №65667388 від 05.12.2022. У цій справі судом зроблено висновок, що рішення суду про витребування майна з незаконного чужого володіння охоплюється пунктом 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а відтак постанова Верховного Суду від 16.02.2022 у справі № 466/417/15-ц є самостійною підставою для державної реєстрації права. Заявником дотримано вимоги постанови КМУ від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і при поданні заяви з реєстраційним номером 5324866 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо припинення приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер : 07:004:1123 надано всі необхідні документи в тому числі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від05.11.2019 у справі №466/417/15-ц, постанова Львівського апеляційного суду від 19.10.2020 та постанова Верховного Суду від 16.02.2022 у справі №466/417/15-ц, що свідчать про припинення права користування земельною ділянкою ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 з кадастровим номером :07:004:1123.

03.06.2025 року від представника відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», за участі третьої особи державного реєстратора управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Суворовець Марти Василівни про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора. Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними з огляду на таке. Рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Суровець Марти Василівни від 14.11.2024 за індексним номером 76093149 є правомірним та таким, що прийняте на підставі судових рішень, які набрали законної сили, зокрема на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 у справі №380/7288/23, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного суду від 18.07.2024 у справі №380/7288/23. Зазначеними рішеннями суду встановлено, що АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» дотримано вимоги Порядку № 1127 та ст. 27 Закону № 1952-IV і при поданні первинної заяви з реєстраційним номером 5324866 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо припинення приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер : 07:004:1123, надано всі необхідні документи, в тому числі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 05 листопада 2019 року у справі № 466/417/15-ц, постанову Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року та постанову Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 466/417/15-ц, що свідчать про припинення права користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельною ділянкою з кадастровим номером :07:004:1123.

У судовому засіданні представник позивачів адвокат Посікіра Р.Р. позовні вимоги підтримав з підстав, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача адвокат Бучковський С.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та надав суду пояснення аналогічні змісту відзиву на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на нижче наведене.

Судом встановлено, що 07.10.2005 року Брюховицька селищна рада видала ОСОБА_1 державний акт про право власності на земельну ділянку серії АЯ №867317 площею 0,0802га за адресою АДРЕСА_1 на основі договору купівлі-продажу від 26.11.2004 ВВО №666603. Кадастровий номер земельної ділянки: :07:004:1123. Співвласниками у праві спільної сумісної власності: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

23.01.2015 року АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Брюховицької селищної ради міста Львова про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної Ради народних депутатів від 01.10.1993 року № 343 "Про внесення змін до п.1.64 рішення виконкому № 25 від 17.02.1993 року "Про надання у приватну власність земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва громадянам смт. Брюховичі; витребування від ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у власність держави земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :07:004:1123 в частині, яка належить АТ "Укрзалізниця" на праві постійного користування; скасування в Поземельній книзі запис про право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на земельну ділянку, загальною площею 0,0802 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:004:1123.

09.11.2019 року рішенням Шевченківського районного суду м.Львова у справі № 466/417/15-ц відмовлено у зв`язку з пропуском строку позовної давності у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Брюховицької селищної ради міста Львова про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної Ради народних депутатів від 01.10.1993 № 343 «Про внесення змін до п.1.64 рішення виконкому № 25 від 17.02.1993 «Про надання у приватну власність земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва громадянам смт. Брюховичі»; витребування від ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у власність держави земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :07:004:1123 в частині, яка належить АТ «Укрзалізниця» на праві постійного користування; скасування в Поземельній книзі запис про право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на земельну ділянку, загальною площею 0,0802 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:004:1123.

16.02.2022 року постановою Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» задоволено частково; рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 05.11.2019 та постанову Львівського апеляційного суду від 19.10.2020 в частині позовних вимог Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, скасування запису в Поземельній книзі змінено, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови; рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 05.11.2019 та постанову Львівського апеляційного суду від 19.10.2020 в частині позовної вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» про витребування земельної ділянки скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення; витребувано від ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у власність держави частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:004:1123, яка належить Акціонерному товариству «Українська залізниця» на праві постійного користування і закріплена за ним на праві повного господарського відання.

30.11.2022 року Регіональна філія «Львівська залізниця» AT «Укрзалізниця» подала до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради заяву за реєстраційним номером 53246866 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:1123 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова та постанови Верховного Суду у справі №466/417/15-ц.

05.12.2022 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Шеремета Мар`яна Михайлівна прийняла рішення №65667388 про відмову у задоволенні вищезазначеної заяви, аргументуючи відмову тим, що документи, подані для проведення державної реєстрації прав не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Заявником подано заяву щодо припинення права власності на земельну ділянку :07:004:1123, проте поданими рішеннями судів право власності на земельну ділянку не припинено. Оскаржуване рішення прийнято на підставі пунктів 18 та 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 та ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 у справі № 380/7288/23, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2024, позов Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця акціонерного товариства Українська залізниця до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень №65667388 від 05.12.2022.

08.11.2024 року АТ «Українська залізниця» звернулась до державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР із заявою №63901964 про припинення права власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:1123. До заяви №63901964 заявник долучив такі документи: рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 у справі № 380/7288/23; постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2024 у справі № 380/7288/23; рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 09.11.2019 у справі № 466/417/15-ц; постанову Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 16.02.2022 у справі № 466/417/15-ц.

14.11.2024 року державний реєстратор Управління державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР Суровець М.В. прийняла рішення за індексним номером №76093149 про задоволення заяви №63901964. У зв`язку з чим державний реєстратор припинила право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину (номер відомостей про речове право: 57567443) та право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину (номер відомостей про речове право: 57567403) земельної ділянки з кадастровим номером :07:004:1123 (РНОНМ: 101).

Враховуючи те, що незаконним, на думку позивачів, рішенням державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР Суровець М.В. за індексним номером №76093149 від 14.11.2024 скасовано право спільної часткової власності позивачів на земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:1123, то позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимушені звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно з ч.1ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п.1 ч. 1ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам підлягає обов`язковій державній реєстрації, що випливає зі ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.1.2. ст.11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Частиною 4 статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.2 Закону України «Про адміністративну процедуру», дискреційне повноваження повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до абзаців першого та другого пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заяву про державну реєстрацію прав може бути залишено без руху в таких випадках: подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством; неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.

У ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» містяться підстави для відмови у державній реєстрації прав, а саме: 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

У ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Як встановлено судом, постановою Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 16.02.2022 року у справі № 466/417/15-ц, рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 05.11.2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19.10.2020 року в частині позовних вимог Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, скасування запису в Поземельній книзі змінено, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови; рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 05.11.2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19.10.2020 року в частині позовної вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» про витребування земельної ділянки скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення; витребувано від ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у власність держави частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:004:1123, яка належить Акціонерному товариству «Українська залізниця» на праві постійного користування і закріплена за ним на праві повного господарського відання.

У судових рішеннях по справі № 466/417/15-ц встановлено таке: земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :07:004:1123, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , накладається на землі смуги відведення лінії Рудно-Підбірці Львівської залізниці в адміністративних межах м. Львова від 4 км + 850 м до 11 км +106 м. Отже, судами встановлено, що лише частина спірної земельної ділянки площею 0,0802 га з кадастровим номером :07:004:1123 належить до земель транспорту АТ «Українська залізниця» на праві постійного користування, і ця обставина визнавалась та не оспорювалась АТ «Українська залізниця».

При цьому спірним рішенням державного реєстратора від 14.11.2024 року припинено право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину (номер відомостей про речове право: 57567443) та право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину (номер відомостей про речове право: 57567403) земельної ділянки з кадастровим номером :07:004:1123 (РНОНМ: 101).

Суд погоджується з доводами позивача про те, що оскільки постановою Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 16.02.2022 у справі № 466/417/15-ц витребувано від позивачів у власність держави лише частину земельної ділянки з кадастровим номером :07:004:1123, яка належить Акціонерному товариству «Українська залізниця» на праві постійного користування, то судові рішення, додані до заяви про державну реєстрацію від 08.11.2024, не дають змоги встановити, щодо припинення яких саме речових прав та на яке саме нерухоме майно (частину земельної ділянки) та їх обтяження звернулося АТ «Українська залізниця».

У постанові від 20.06.2023 року у справі №362/2707/19 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України та Касаційного Цивільного Суду у складі ВС, висловлених у низці постанов, про можливість витребування лише індивідуально визначеного майна або майна, яке виділено в натурі.

Відповідно до усталено висновку Верховного Суду, «формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц (пункт 56), від 1.10.2019 у справі № 922/2723/17 (пункт 7.36), від 01.09.2020 у справі № 233/3676/19 (пункт 61), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 200), від 18.04.2023 у справі № 357/8277/19, від 04.07.2023 у справі № 373/626/17 та ін.).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного Господарського Суду від 22.05.2024, справа № 911/3711/20 констатовано таке: 4.35 Крім того слід зазначити, що стаття 79 ЗК України визначає земельну ділянку як об`єкт права власності; за цим визначенням, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. 4.36 Визначення земельної ділянки як об`єкта цивільних прав здійснюється через її формування у відповідності до статті 791 ЗК України. При цьому частину першу статті 791 ЗК України слід розуміти таким чином, що формування земельної ділянки є необхідним для її введення в цивільний обіг, зокрема, є передумовою для відчуження земельної ділянки чи встановлення речових прав на неї. Тобто, враховуючи приписи статті 79 ЗК України, нормативне регулювання, наведене у статті 791 ЗК України, не можна розуміти таким чином, що в разі, якщо земельна ділянка несформована, то існування прав на неї неможливе, оскільки вона не є об`єктом цивільних прав.

Постановою Верховний Суд у складі колегії суддів судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.12.2021 у справі № 924/454/20 було залишено в силі судові рішення, якими позов прокурора в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру до ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» задоволено. Витребувано у ТОВ «Зарус- Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру земельну ділянку загальною площею 2,0 га, кадастровий номер :04:002:0093, розташовану за межами населених пунктів Староушицької селищної ради, в координатах, межах та конфігурації, що була передана ОСОБА_1 відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру від 17.10.2017 № 22-20678-СГ.

Суд приходить до висновку, що державний реєстратор позбавила позивачів права власності не лише на ту частину спірної земельної ділянки з кадастровим номером :07:004:1123, що належить АТ «Українська залізниця» на праві постійного користування та відноситься до земель транспорту, а також і на ту частину, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві приватної власності та не належать АТ «Українська залізниця».

Таким чином, суд погоджується з доводами позивачів, що оскаржуване рішення державного реєстратора прийняте всупереч п.4 ч.1 ст. 3, п.п.4,5 ст. 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та постанові Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 16.02.2022 року у справі № 466/417/15-ц, на виконання якої воно виносилось державним реєстратором.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України). Загальними засадами цивільного законодавства, відповідно до ч.1 ст. 3 ЦК, зокрема є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів належить стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 гривень, сплата якого підтверджується відповідними квитанціями.

Крім того, згідно з частиною третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Правила розподілу судових витрат закріплені у статті 141 ЦПК України.

Так, за змістом частини третьої цієї статті при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За змістом частин другої, третьої статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин четвертої-шостої цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачі просять стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» на користь ОСОБА_1 25 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (послуги адвоката) та на користь ОСОБА_2 25 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Це обумовлено нижче наведеним.

07.05.2025 між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Адвокатським бюро Романа Посікіри укладено договір про надання професійної правничої допомоги №7/5-25, згідно з яким Бюро в особі адвоката Посікіри Романа Романовича надає позивачам професійну правничу допомогу у даній справі.

На підставі договору про надання професійної правничої допомоги, ведення справи Клієнта та вчинення усіх необхідних для цього дій доручено адвокату Посікірі Р. Р., для чого Бюро видало Ордери.

Згідно з п. 6.1. Договору про надання професійної правничої допомоги та правового супроводу клієнта, вартість правових послуг, що надають за цим Договором за підготовку та вчинення необхідних дій для представництва Клієнта в суді першої інстанції за попереднім орієнтовним розрахунком становить орієнтовно 50 000,00 грн. Клієнти оплачують адвокатський гонорар, визначений цим пунктом, порівно за усі послуги з представництва Клієнтів в суді обох інстанцій.

Відповідно до п. 2.2. Договору основним видом послуг за даним договором є представництво інтересів Клієнта в судовому спорі у цивільній справі за позовом Клієнтів до Акціонерного товариства «Українська Залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію.

Відповідно до п. 6.2. Договору, Гонорар за усі послуги з представництва Клієнтів в суді першої інстанції сплачується Клієнтами одним або кількома платежами на рахунок Бюро не пізніше, ніж у десятиденний строк з дня ухвалення рішення у справі судом першої інстанції.

Клієнтами було сплачено 20 000,00 грн. двома платежами 10.09.2025 року, та долучено ці квитанції до матеріалів справи.

У своїх висновках Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Також, Верховний Суд під час розгляду справи № 761/34282/18 (постанова від 16.06.2021 року) вказав, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Як наслідок, застосовуючи згадану вище практику Верховного Суду, суд вважає, що у межах цієї справи критерій реальності адвокатських послуг та критерій розумності їхнього розміру не дотримані у повній мірі і тому, позивачам слід задовольнити заяву про стягнення судових витрат у сумі 10 000 грн ( по 5000 грн пропорційно), що відповідатиме принципам розумності, співмірності та обґрунтованості.

Керуючись ст.ст.1-3, 5, 9, 12, 13, 15, 42, 43, 48, 49, 58, 60, 62, 64, 76-84, 95, 97, 100, 133, 137, 140, 174-177, 184 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Суровець Марти Василівни від 14.11.2024 за індексним номером 76093149.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» на користь ОСОБА_2 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.) гривень сплаченого судового збору.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» на користь ОСОБА_1 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.) гривень сплаченого судового збору.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» на користь ОСОБА_2 5000 (п`ять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця», ЄДРПОУ 40075815, юридична адреса: м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5.

Третя особа: Державний реєстратор Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Суровець Марти Василівни, , юридична адреса: м. Львів, вул. Городоцька, буд. 299.

Суддя О. І. Баєва