Справа №345/3042/25
Провадження № 2/345/1455/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2025 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Сирко Й.Й.,

з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , представника позивача-адвоката Свинтицького Івана Казимировича до ОСОБА_2 , Калуської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_3 , яка була зареєстрована станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 , після смерті якої відкрилась спадщина на 1/2 частину будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , якою володіла ОСОБА_3 , як член колгоспного двору і якою заповітом розпорядилась на користь ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Однак нотаріус вважає, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 неможливо у зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений житловий будинок зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивачки - ОСОБА_4 , яка була зареєстрована станом на 01.04.1990 за адресою АДРЕСА_1 , і також була членом колгоспного двору з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та володіла 1/2 часткою зазначеного будинковолодіння, яка не розпорядилася своєю часткою за життя.

Після смерті матері ОСОБА_4 , як спадкоємець за законом, ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Проте нотаріус також вважав, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 неможливо, у зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений житловий будинок зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3 .

В позасудовому порядку позивач не має можливості визнати за собою право власності на спадкове домоволодіння, тому змушена звернутись до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 подав заяву, в якій зазначив про розгляд справи без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечує проти заявлених позовних вимог ОСОБА_1 .

Представник відповідача Калуської міської ради в судове засідання подав заяву про розгляд справи без уповноваженого представника; у вирішенні спору по суті покладається на розсуд суду та просить винести законне і обґрунтоване рішення.

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабця позивачки ОСОБА_3 (а.с.11), яка згідно довідки №73 Пійлівського старостинського округу Калуської міської територіальної громади була зареєстрована станом на 01.04.1990 року за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с.18).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивачки ОСОБА_4 (а.с.12), яка згідно довідки №73 Пійлівського старостинського округу Калуської міської територіальної громади також була зареєстрована станом на 01.04.1990 року за адресою АДРЕСА_1 , (а.с.18).

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області 23.02.2006 року та зареєстрований у реєстрі за № 14, яким заповіла позивачу всі належні їй майнові права, а також все майн,о яке належатиме їй, на яке вона за законом буде мати право, де б воно не знаходилось і з чого не складалось (а.с.13).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належав колгоспному двору, головою якого виступала ОСОБА_3 (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємець за заповітом, ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.20).

Нотаріус вважав, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 видати неможливо, у зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений житловий будинок зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3 (а.с.19).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №79636057 від 03.01.2025 та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, зареєстровану спадкову справу після смерті ОСОБА_3 (а.с.21).

Відповідно до довідки №70 Пійлівського старостинського округу Калуської міської територіальної громади вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 . До дня смерті в будинку проживали та були зареєстровані: ОСОБА_6 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_1 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 (а.с.17).

Згідно з копіями паспорта громадянина України, виданого ОСОБА_1 , та витягу з реєстру територіальної громади вбачається, що позивачка зареєстрована від 26.01.1994 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6,7,9).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_9 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , вбачається, що її батьками були ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що було укладено шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , після якого позивачу присвоєно прізвище « ОСОБА_10 » (а.с.10).

Відповідно до довідки, виданої ФОП ОСОБА_11 №5621 від 24.01.2025 року, вбачається, що станом на 24.01.2025 (момент здійснення обстеження) і технічного паспорта до складу домоволодіння входять: літера А - житловий будинок 113,8 кв.м під основною будівлею, літера Б літня кухня 25,5 кв.м., літера Б1-стодола,16,1 кв.м., літера Б2 стайня 21,3 кв.м., літера В вбиральня,1,0 кв.м., літера Г- літня кухня з гаражем 37,1 кв.м., літера Д-баня 14,1 кв.м., №1 - огорожа 48,9 мПг, №2 ворота 7,9 мПг, №3 огорожа 43,7 мПг, №4-ворота 5,7 мПг, №5 криниця 5МпГ (а.с.15,16).

З 15 квітня 1991 року введений в дію Закон України „Про власність, згідно з положеннями якого власність колгоспного двору припинила своє існування.

Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке існувало до 15.04.1991 мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору.

Так, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб.

Відповідно до ст.370 ЦК України частки у спільній сумісній власності є рівними, а згідно ст.369 ЦК України співвласники майна користуються ним спільно, розпорядження майном здійснюється за згодою всіх співвласників.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на 1/2 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» спадкові правовідносини регулюються нормами ЦК України після 1 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року, то такі правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство по закону має місце, коли воно не змінено заповітом.

Частиною 1 статті 529 ЦК УРСР передбачено, що при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого.

Відповідно до вимог ст. 548 , 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з ст. 562 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_4 ; позивач як єдиний спадкоємець за законом, прийняла спадщину відповідно до вимог ст.1269 ЦК України.

Після смерті матері ОСОБА_4 , як спадкоємець за законом, ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Однак нотаріус також вважав, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , неможливо у зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений житловий будинок зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3 .

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №79636070 від 03.01.2025 та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, зареєстровану спадкову справу після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Пункт 1 ст.1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до вимог ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 80 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про визнання права власності в порядку спадкування підлягає до задоволення.

Керуючись ст.259, 263-265, 274 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ., РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за заповітом право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя