Провадження 2/193/452/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 вересня 2025 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Томинця О.В.,

за участі: секретаря судового засідання Оселедець О.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

17.07.2025 представник позивача Співак В.А. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_3 з позовом до відповідача ОСОБА_2 , згідно вимог якого просила стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі - 7000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що сторони з 25.07.2014 перебувають у зареєстрованому шлюбі у якому у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час звернення до суду з позовом шлюбне життя між ними припинено, позивачка разом з дитиною проживають окремо від відповідача, дитина повністю перебуває на утриманні позивачки. Відповідач є працездатною особою, але допомоги на утримання дитини у необхідному розмірі не надає, що і змусило її звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 21.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась.

Присутня під час розгляду справи її представник - адвокат Співак В.А., посилаючись на обставини, які містяться у позові, заявлені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на те, що він має низку хронічних захворювань, через які на теперішній час йому не вдається знайти підходящу роботу, тому спроможний на теперішній час сплачувати аліментів на утримання своєї єдиної малолітньої дитини у розмірі не більше 2500 грн на місяць. В підтвердження своїх заперечень пояснив, що він має у власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,5 га, яку передав у користування третім особам, та отримує щороку дохід у вигляді орендної плати у розмірі 12 000 грн. Крім того, з грудня 2024 року він перебуває на обліку у ЦЗН та отримує державну соціальну допомогу у зв`язку з пошуком роботи, але у дуже низькому розмірі і не постійно. Інших доходів він не має. Також у зв`язку з хворобою він періодично потребує належного лікування, систематичних дороговартісних обстежень, придбанням ліків, що у сукупності з неможливістю знайти роботу за станом здоров`я значно погіршує його матеріальну спроможність сплачувати аліменти. Наголосив, що у разі покращення його майнового стану він обов`язково сплачуватиме аліменти на утриманні дитини у більшому розмірі.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що шлюбі сторін народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10,11).

Шлюб сторін виявся невдалим, у зв`язку з чим за рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22.08.2025 він був розірваним (на час розгляду справи рішення суду не набрало законної сили. Як видно зі змісту цього рішення, відповідач ОСОБА_5 визнав пред`явлений до ньогго позов ОСОБА_3 про розірвання шлюбу).

Сторонами під час розгляду справи не заперечувалося, що вони більше двох місяців спільно не проживають. Після відокремленого проживання, спільна дитина залишилася проживати разом з позивачкою у АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 проживає АДРЕСА_2 .

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі - Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

08.07.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів від 17.05.2017 року № 2037 - VII, відповідно до якого внесено зміни до ст. 182 СК України, а саме: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, згідно положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років складає 3196 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З огляду на те, що відповідач постійної роботи не має, має мінливий нерегулярний дохід, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраний позивачем.

При визначенні величини аліментного платежу суд має враховувати матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України згідно якої обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти стягнення з нього на утримання дитини аліментів у запропоновому позивачкою розмірі - 7000 грн. на місяць. У свою чергу позивачка та її представник, усупереч вимогам ст. 12, 81 ЦПК України, не надали суду жодних доказів, які вказують, що виходячи з принципу рівності витрат батьків на утримання дітей, щомісячні витрати на утримання неповнолітньої дитини сягають 14 000 грн.

Під час розгляду справи, з наданих відповідачем ОСОБА_2 медичних документів установлено, що останній є інвалідом третьої групи загального захворювання унаслідок якого йому протипоказана важка фізична праця. Основний діагноз: післяінфарктний (29.08.2023) кардіосклероз та стенеозуючий коронасклероз з ускладенням серцевої надостатньості І ст. Суптний діагноз: гіпертонічна хвороба ІІІ ст.

Судом установлено, що на час розгляду справи відповідач ніде не працює, з грудня 2024 року по теперішній час останній перебуває на обліку у Криворізькій філії № 470 Центру зайнятості Дніпропетровського ОЦЗ у пошуках роботи. За увесь час перебування на такому обліку ОСОБА_2 отримав державну соціальну допомогу, як безробітний, у сумі 474,52 грн. Відомості про інші його доходи інформація з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів..., що отримана 28.08.2025 на запит суду, не містить.

Зі слів самого відповідача, останній має у власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 3,5 га, яку він передав за плату у користування третім особам без укладання договору оренди землі та щороку отримує дохід у розмірі 12 000 грн.

З доводів відповідача, що не заперечувалося позивачем, установлено, що він проживає у будинку свого батька по АДРЕСА_2 , де він проживає разом з батьком та іншими його родичами - переселенцями зі східної частини України, які тікали від війни, рідною сестрою та племінницею. Основним джерелом існування відповідача наразі є пенсія батька.

Таким чином, встановлені під час розгляду справи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 свідчать про неспроможність останнього сплачувати аліменти у запропонованому представником позивачки розмірі 7000 грн на місяць.

З огляду на викладене суд погоджується саме з запропонованим відповідачем розміром аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у сумі 2500 грн на місяць, оскільки такий розмір більше законодавчо установленого мінімального розміру аліментів на одну дитину (3196 х 50% = 1598 грн), а тому є достатнім, не буде порушувати майнові права дитини та не буте погіршувати мавйновий стан платника аліментів при їх виплаті.

Частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі на підставі ч.2 ст.184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно ч.9 ст.10 ЦПК України в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Таким чином, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст.184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). Днем звернення позивача до суду є 17.07.2025.

У відповідності до ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, оскільки відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, то такий збір, у розмірі 1211 грн. 20 коп., підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини,- задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини, дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 17.07.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти частини вимог відмовити.

Рішення згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Розмір аліментів стягуваний у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи відповідно до вимог п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстроване місце постійного проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстроване місце постійного проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду складено 09.09.2025.

Суддя О. В. Томинець