Справа № 367/4070/25
Провадження №2/367/4039/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

25 серпня 2025 року місто Ірпінь

Ірпінського міського суду Київської області в складі:

головуючого судді Білогруд О.О.,

за участю секретаря Кравченко О.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 (у режимі відеоконференції)

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у залі судових засідань в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,

установив:

Стислий виклад позиції сторін.

Представником позивача ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_3 подано до суду указану позовну заяву, яка мотивована тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 30.09.2020 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 розірвано. У зв`язку з реєстрацією другого шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_8 . Спільна дочка сторін ОСОБА_6 проживає з матір`ю в місті Ірпені, Київської області. Відповідно до судового наказу Чуднівського районного суду Житомирської області від 02.02.2011 у справі №2н-1/10 стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на дочку ОСОБА_6 у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 13.01.2011. Відповідно до Інформаційної довідки від 01.04.2025 відповідне виконавче провадження за №25326612 перебуває в Любарському відділі ДВС у Житомирському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м.Київ). Згідно даних цього виконавчого провадження ОСОБА_4 офіційно не працює, зареєстрованого рухомого та нерухомого майна немає. ОСОБА_3 турботлива та любляча мати, належним чином слідку за фізичним та духовним розвитком дочки, займається її лікуванням, вихованням та супроводом навчання. Дочка навчається у Ірпінському гуманітарному ліцеї «Лінгвіст» імені Заріфи Алієвої Ірпінської міської ради. Мати дочки приділяє належну увагу вихованю дочки, весь час перебуває на зв`язку з класним керівником та цікавить справами дитини у ліцеї. Відповідно до довідки від 26.03.2025, виданої дитячим ендокринологом Консультативно-діагностичного поліклініки для дітей КНП «Ірпінська центральна міська лікарня», ОСОБА_6 має статус дитини з інвалідністю, перебуває під наглядом у КНП ІЦМЛ ІМР КО КДП для дітей дитячої лікарні з 06.10.2017 і дотепер. Діагноз інсулінозалежний цукровий діабет, глікемічний контроль з високим ризиком життя, автоімунний тереоїдит. У зв`язку з таким діагнозом дитина потребує постійного лікування та інсулінотерапії, приймання дорогих ліків, щомісячна вартість яких становить 9 000,00 грн. Один раз на рік дитина перебуває на стаціонарному лікуванні, вартість якого складає 10 000,00 грн. Вихованням та забезпечення належного догляду, зокрема і під час лікування займається мати, амбулаторні прийоми лікаря дочка відвідує також у супроводі матері. Щомісячно позивачка витрачає на навчання та харчування дитини 820,00 проїзд 1 000,00 грн, одяг, косметику та відпочинок 7 000,00 грн. Тому щомісячні витрати на дочку з урахуванням лікування, харчування, придбання одягу та косметику, відпочинку становить 25 200,00 грн, які повністю несе позивачка. Відповідач, як батько дитини, щомісячно сплачує аліменти у розмірі 1 600,00 грн. Він є здоровим, працездатним, має можливість брати участь в утриманні та матеріальному забезпеченні дочки та може сплачувати аліменти на рівні з матір`ю. Покликаючись на положення національного та міжнародного законодавства з сімейних правовідносин, конвенційних норм, пов`язаних із захистом прав дитини, просить збільшити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_4 аліменти на дочку у розмірі 10 000, грн щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути витрати на професійну правову допомогу.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену цивільну справу передано судді Ірпінського міського суду Київської області Білогруд О.О. Ухвалою судді від 14.04.2025 відкрито позовне провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено до розгляду на 14.05.2025. За клопотанням представника відповідача засідання 14.05.2025 відкладено на 01.07.2025.

16.05.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача адвокатом Лук`янець Л.О. Так, зазначено, що відповідач частково визнає позовні вимоги та готовий сплачувати аліменти на дочку ОСОБА_9 у розмірі 2 500,00 грн. Сторона відповідача свою позицію обґрунтовує тим, що на разі в межах відкритого виконавчого провадження ОСОБА_4 сплачує аліменти на дочку ОСОБА_9 у розмірі 1 598,00 грн, що дорівнює 50% прожиткового мінімума на дитину віком від 6 до 18 років. Згідно довідки від 07.02.2025, наданої Любарським ВДВС у Житомирському районі Житомирської області, заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом відсутня. Неповнолітня дочка, яка має статус дитини з інвалідністю, проживає з матір`ю. Аліменти стягуються в частці від прожиткового мінімума, у той час як ОСОБА_3 у просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, що по суті є зміною способу стягнення аліментів. Предметом поданої представником позивача позовної заяви є збільшення розміру аліментів, встановлених попереднім рішенням суду. Разом з тим, ця позовна заява стосується зміни способу стягнення аліментів на дитину. Відтак, на думку сторони відповідача, норми права застосовані позивачем, не можуть бути застосовані при розгляді цієї справи по суті, адже якщо мова йде про збільшення розміру стягнутих аліментів, необхідно зазначити відносно чого їх розмір збільшується, в іншому випадку це нововстановлений розмір аліментів. Сторона відповідача зауважує, що стороною позивача не обґрунтовано належними, допустимими та достатніми доказами заявлену суму до стягнення з огляду, зокрема, на положення статті 192 Сімейного кодексу України. Тобто не доведено, що відповідач має фінансову можливість сплачувати заявлений до стягнення розмір аліментів. При цьому, відповідач ОСОБА_4 , окрім спільної з позивачкою дочки, має на утриманні дружину ОСОБА_10 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та синів ОСОБА_11 , 2019 року народження, ОСОБА_11 , 2024 року народження. Відтак, відповідач не має фінансової спроможності сплачувати аліменти на користь позивачки у розмірі 10 000,00 грн щомісячно. За період з 2022 року ОСОБА_4 не мав оподатковуваного доходу, окрім незначних сум кеш-беку від банківських установ. Він не має у власності жодного об`єкту нерухомого майна, не мав протягом останніх двох років витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімума для працездатної особи. Заявлений розмір аліментів у розмірі 10 000,00 грн є відверто завищеним, не обгрунтованим належними та допустимим доказами, не надано жодних доказів на підтвердження своїх витрат для стягнення судом аліментів у сумі 10 000,00 грн щомісячно, а також не надано доказів того, який середній щомісячний розмір витрат на дитину несе позивачка. Долучені позивачкою фіскальні чека за травень 2024 року на придбання ліків, два пасажирських квитки н, а також фіскальні чеки на придбання одягу та взуття стосуються різних періодів, і не можуть свідчити про загальний розмір саме щомісячних витрат позивачки на утриманні дочки. Долучені роздруківки із зображенням сенсору ОСОБА_12 3 та голок Інсулен не підтверджують ту обставину, позивачка придбала ці засоби. Зазначили, що як відомо, інсулінозалежних дітей необхідними препаратами забезпечує держава. Також звернули увагу, що ОСОБА_3 , як законний представник неповнолітньої ОСОБА_6 отримує від держави соціальну допомогу на дітей з інвалідністю у розмірі 3250,70 грн щомісячно. Покликаючись на положення статей 81 ЦПК України (щодо обов`язку сторін доведення тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень), а також Сімейного кодексу України, сторона відповідача зазначила, що визнає позовні вимоги частково, ОСОБА_4 згоден сплачувати аліменти на дочку у розмірі 2 500,00 грн щомісячно до її повноліття.

У судовому засіданні 01.07.2025 представник позивача просила задовольнити клопотання про виклик у якості свідка ОСОБА_6 та про долучення доказів. Зазначила, що указаною заявою долучаються не нові докази, а лише документи, зібрані стороною позивача за час після подання позовної заяви, зокрема щодо лікування ОСОБА_6 , яке вона проходить один раз на рік у стаціонарному режимі, оскільки за 2024 рік документи не збереглися у повному обсязі, а також документи щодо купівлі ліків, оплати медичних процедур та одягу. Представник відповідача заперечувала проти їх задоволення, оскільки вважала, що свідчення ОСОБА_6 не мають значення для розгляду справи та не можуть стосуватися предмету спору, а надані документи, подані вже після відкриття провадження у справі, тобто з порушенням процесуальних строків. Суду видається слушним обґрунтування сторони позивача подання указаних документів на цій стадії, а тому такі клопотання було задоволено, розгляд відкладено на 30.07.2025.

У судовому засіданні 30.07.2025 представник позивача повністю підтримала позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі за обставин зазначених у позовній заяві, просила їх задовольнити за обставин та підстав зазначених у позовній заяві. Також зауважила, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі або навпаки). Дитина ОСОБА_6 має захворювання, внаслідок чого їй надано статус дитини з інвалідністю, а тому дитина потребує аліментів у більшому розмірі, ніж на разі вона отримує. 1 600,00 грн не є тим розміром, який на достатньому рівні забезпечить належне харчування, розвиток, лікування дитини, забезпечення її засобами гігієни, косметики відповідно до її віку.

У судовому засіданні 30.07.2025 позивачка ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Зазначила, що після того як вони розлучилися з ОСОБА_4 він, крім сплати аліментів, зовсім не надає матеріальну допомогу для дочки. Розмір аліментів, які він сплачує через виконавчу службу становить 1 600, 00 грн. і більше нічого. На разі вона не працює, здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, отримує допомогу від держави у розмірі 3 250, 00 грн. Дочка має групу інвалідності, потребує коштів на лікування, повноцінне раціональне харчування, якісний одяг та сучасні гаджети для підлітка, кошти на навчання та розвитку. Раніше дочка також відвідувала басейн, однак у зв`язку з тим, що коштів не вистачає, то припинила. Не зверталася до суду раніше, оскільки її чоловік ОСОБА_13 фактично повністю утримував ОСОБА_9 , однак після того як він опинився в полоні під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини, коштів стало не вистачати. Вважає, що ОСОБА_4 користується статусом наявності дитини з інвалідністю, періодично отримує довідки про відсутність заборгованості та передає їх до ТЦК для отримання відстрочки від призову. Відповідних доказів до позовної заяви вона не долучала до позовної заяви, однак бачила в соціальних мережах, що він з дружиною та синами подорожують за кордон на відпочинок, при цьому для дочки коштів у нього немає. Зазначила, що щорічно дочці необхідно проходити стаціонарне лікування, також з метою контролю цукру в крові необхідно на місяць близько 8 400,00 грн на сенсори (1 сенсор на два тижні вартістю 4 200,00 грн). Такий сенсор встановлюється раз на два тижні з передачею відповідних відомостей у мобільний додаток і таким чином вона має можливість у будь-який час доби контролювати рівень цукру в крові. Альтернативними способами є використання смужок, однак кожна смужка це прокол пальців, а для дочки це дуже психологічно та фізіологічно тяжко. Тим більше, що таку перевірку доводиться робити в будь-який час доби.

У судовому засіданні 30.07.2025 свідок ОСОБА_6 зазначила, що з батьком не спілкується з народження, він ініціативи не проявляє, додаткових коштів їй особисто не надає. Її повністю утримує мама. Повідомила, що, дійсно, має статус дитини з інвалідністю, має захворювання цукровий діабет. Користується сенсорами, оскільки це зручно і їй не доводиться у школі, на прогулянках проколювати пальці і перевіряти рівень цукру в крові. Також зазначила, що всіма коштами, які надходять як аліменти розпоряджається мати, яка їй і надає на кишенькові витрати. Одяг, харчування, лікування, засоби особистої гігієни, косметика, шкільне приладдя повністю їй купує мама.

У судовому засіданні 30.07.2025 представник відповідача адвокат Лук`янець Л.О зазначила, що відповідач визнає вимоги частково. Зазначила також, що враховуючи прожитковий мінімум для дитини такого віку у розмірі 1600,00 грн, то сума у розмірі 2500, 00 грн є цілком достатньою. Також звернула увагу, що батьки несуть рівну відповідальність по утриманню дітей, ОСОБА_3 утримує допомогу від держави, проживає у власному житлі, а також отримує від держави забезпечення за чоловіка, який перебуває у полоні. Відповідач же, у свою чергу, на праві приватної власності нерухомості не має, з 2014 року отримав дохід у розмірі приблизно 1800, 00 грн, при цьому має дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та двох малолітніх дітей, яких повинен забезпечувати. Висловила позицію, що не є належними доказами квитанції про купівлю певного виду одягу, оскільки з них не убачається, що цей одяг купувався ОСОБА_9 , долучені скріншоти сенсорів та смужок також не доводять, що саме такі і в такій кількості необхідні ОСОБА_9 , також стороною позивача не надано належних та допустимих доказів того, що позивач має фінансову можливість сплачувати аліментів у розмірі 10 000,00 грн та його відпочинку за кордоном. Зауважила, що враховуючи презумпцію рівності батьків по утриманню дитини та заявлений розмір, то на думку позивача таким є 20 000,00 грн з яких 10 000,00 грн просять стягнути з батька, 10 000,00 грн забезпечує мати. Однак якщо витрати становлять 20 000,00 грн, то з цієї суми слід вирахувати кошти, які отримує ОСОБА_3 від держави у розмірі 3250,00 грн, то виходить сума 16 750,00 грн, з яких батьки повинні надати по 8375,00 грн. Стороною позивача не доведено, що відповідач має фінансову можливість сплачувати щомісячно 8 375,00 грн. Однак відповідач розуміє необхідність утримувати дочку і тому погоджується сплачувати 2 500,00 грн щомісячно. І то указана сума це навіть багато. На запитання сторони позивача з яких коштів тоді ОСОБА_14 має намір оплачувати аліменти у розмірі 2 500,00 грн, то представник відповідача зазначила, що це не стосується предмету позову, головне, що відповідач погоджується на сплату указаної суми. При цьому на питання сторони позивача також зазначила, що для справи не має значення яким чином він забезпечує свою теперішню родину і з яких джерел, визначальним при вирішенні спорів про збільшення розміру аліментів є саме фінансова можливість батьків утримувати дітей. Це також відповідає положенням статті 192 СК України та Постанови Пленуму Верховного суду України. Розмір аліментів вже визначений судовим наказом і збільшити відповідний розмір можливо лише за наявності такої можливості у того з батьків до кого позивається інший. З огляду на указане просила вимоги задовольнити частково та стягнути 2 500,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні 19.08.2025 під час дослідження доказів представник позивача адвокат Діхтяренко О.М. зазначила, що за чеками на купівлю одягу, долученими до справи, придбавався одяг для ОСОБА_9 , лампу купували для навчання та розвитку нових навичок дівчинки - підлітка. За результатами розгляду по суті просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_4 аліменти на дочку ОСОБА_9 у розмірі 10 000,00 грн щомісячно, а також витрати на правничу допомогу, понесені позивачкою при зверненні до суду.

У судовому засіданні 19.08.2025 під час дослідження доказів представник відповідача адвокат Лук`янець Л.О. зазначила, що фіскальні чеки, долучені стороною позивача не доводять, що цей одяг придбавався саме дочці, а не її матері. Доказ про необхідність купівлі лампи для манікюру саме для навчання та розвитку є новим доказом і судом на стадії дослідження доказів бути прийнятим не може. Докази про стаціонарне лікування та медичні обстеження, надані стороною позивача, також не доводять про їх системність та необхідність їх проведення щорічно, адже до позовної заяви долучені відповідні документи датовані лише 2024 роком. Долучені до позовної заяви квитки до Республіки Німеччина, на думку сторони відповідача, є забаганкою і влаштовувати відпочинок дитині не обов`язково саме таким способом, який обрала позивачка. Також долучені скрін-шоти не доводять, що ОСОБА_6 потрібні саме такі сенсори і саме в такій кількості, оскільки можуть бути аналоги, які є дешевшими. Деякі квитанції про купівлю медикаментів призначені для лікування нирок, однак про наявність таких захворювань у Валерії матеріали справи не містять доказів. За результатами розгляду по суті просила позовні вимоги задовольнити частково та стягнути аліменти у розмірі, який визнає відповідач, а саме 2 500,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні 19.08.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України, оголошено, що рішення суду буде проголошено 25.08.2025.

Фактичні обставини, встановлені судом

22.10.2008 у місті Києві народилася ОСОБА_6 , батьками якої є громадяни України ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 21.11.2008. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 30.09.2010 у справі №2-6661/2010 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розірвано.

10.10.2020 укладено шлюб між ОСОБА_7 (позивачкою) та ОСОБА_15 , про що складено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 присвоєно прізвище ОСОБА_8 .

На підставі судового наказу Чуднівського районного суду Житомирської області від 02.02.2011 у справі 32н-1/10 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 аліменти на дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до нею повноліття, починаючи з 13.01.2011.

Відповідно до довідки Ірпінського гуманітарного ліцею «Лінгвіст» імені Заріфи Алієвої Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області від 11.03.2025 № 301, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в указаному ліцеї на очній формі навчання.

Відповідно акту депутата Ірпінської міської ради від 18.03.2025 ОСОБА_3 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з довідкою КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» Ірпінської міської ради Київської області від 26.03.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус дитини з інвалідністю, наглядається у вказаному медичному закладі з 06.10.2017, діагноз: Інсулінозалежний цукровий діабет, глікемічний контроль з високим ризиком для життя, Аутоімунний тиреоїдит. Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого УП та СЗН Деснянського району, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено державну соціальну допомогу до 18 років як дитині з інвалідністю. ОСОБА_3 перебуває на обліку в Ірпінському міському УСЗН та їй у період 01.08.2017 до 21.10.2026 призначено допомогу державну соціальну допомогу для дітей з інвалідністю ОСОБА_6 відповідно до положень Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» (довідка від 10.03.2025 №158).

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №4525/489 Київської обласної дитячої лікарні ОСОБА_6 установлено діагноз: «цукровий діабет І типу, тяжка форма, глік.контроль з високим ризиком для життя. Аутоімунний тиреоідит, зоб 1 ст, еутиреоз. Дефіцит вітаміну Д. Гіпокальційемія».

07.06.2019 укладено шлюб між ОСОБА_4 (відповідачем) та ОСОБА_16 , про що складено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 . У відповідача у шлюбі з ОСОБА_16 народилися сини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки, виданої Любарським відділом державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, від 07.02.2025 № 23.4-44/2025/4490 заборгованість зі сплати аліментів за ВП №25326612 про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на дочку ОСОБА_6 станом на 01.02.2025 відсутня.

Згідно довідки Ірпінського міського УСЗН від 13.05.2025 №296, отриманої представником відповідача на адвокатський запит, ОСОБА_3 за період з 01.11.2024 до 30.04.2025 отримано державну соціальну допомогу для дитини з інвалідністю 19 504,20 грн (3 250,70 грн щомісячно).

Згідно відомостей з Державного реєстру осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з І кварталу 2014 року до березня 2025 року станом на 09.05.2025 ОСОБА_4 нараховано/виплачено доходу на загальну суму 1 802, 81 грн, з яких 1590,00 грн заробітна плата, інше додаткове благо, отримане з АТ «УніверсалБанк».

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, сформованої 13.05.2025 відомості з указаних реєстрів стосовно ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , відсутні.

Згідно довідки КНП «Ірпінська центральна лікарня» Ірпінської міської ради Київської області від 05.06.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус дитини з інвалідністю, діагноз інсулінозалежний цукровий діабет, глікемічний контроль з високим ризиком для життя, аутоімунний тиреоїдит. Також зазначено, що за державною програмою дитина забезпечується інсулінами та тест-смужками (в кількості 150 шт. на місяць) за програмою реімбурсації (тест-смужки видаються за рецептом з доплатою). У зв`язку з лабільним протіканням хвороби, для кращого самоконтролю цукру крові рекомендовано безперервний моніторинг контролю цукру (FreeStyle Libre), дитина на постійній основі потребує нагляду ендокринолога 1 раз на 3 міс та педіатра щомісяця, окуліста 1 раз на рік, невролога 1 раз на рік, стаціонарне обстеження та лікування не менше 1 разу на рік, постійного моніторингу цукру крові, раціонального харчування з підрахунком ХО.

Згідно консультативного висновку спеціаліста лікаря-ангіохірурга від 07.06.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз: L94.0- локалізована склеродермія, L95.9 васкуліт, обмежений шкірою.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №5211 ДОЗ Київської обласної дитячої лікарні ОСОБА_6 за результатами лікування у стаціонарному відділені у період з 30.05.2025 до 09.06.2025 установлено діагноз: «цукровий діабет І тип, тяжка форма, глік.контроль з високим ризиком для життя. Аутоімунний тиреоідит, зоб 1 ст, еутиреоз. Дефіцит вітаміну Д. Карієс. Д.полінейропатія. Д.некробіоз нижніх кінцівок. Д.ліподистрофія».

Долучено виписки про результати лабораторних досліджень ОСОБА_6 , копії фіскальних чеків про купівлю медичних препаратів, одягу, продуктів харчування.

Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка та висновки суду.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Положеннями частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 (далі Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини першої статті 27 Конвенції, та статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку.

Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано (частина друга статті 27 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (статті 141 СК України).

Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина друга статті 150 СК України).

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частини перша, друга статті 155 СК України).

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Тобто обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 СК України).

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 554/3355/20 суд дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм убачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка отримує аліменти стягувач аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо необхідності коштів на дитину та можливості сплачувати аліменти у збільшеному розмірі, може вирішити питання щодо збільшення розміру аліментів. За правилами статті 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а збільшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

У відповідності до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу цих правових норм убачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у збільшеному розмірі.

Також судом звертається увага, що під час розгляду позову про збільшення розміру аліментів суд не переглядає рішення, яким стягнуто аліменти, а лише з`ясовує наявність обставин, які дають підстави для збільшення розміру аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 01.01.2025 прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3 196,00 грн.

Судом ураховується, що неповнолітня ОСОБА_6 є дитиною з інвалідністю і хвороба, внаслідок якої встановлено такий діагноз, є невиліковною, потребує постійного контролю, моніторингу рівня цукру в крові, збалансованого якісного харчування та способу життя з відповідним фізичними навантаженнями. Указане загалом може бути забезпечено, шляхом належного фінансування та тягне за собою, крім основних витрат необхідних для базових потреб життєдіяльності дитини, а і певних систематичних матеріальних вкладень. Не дотримання відповідних рекомендацій, установлених лікарем відповідної спеціалізації може призвести до незворотних наслідків. І саме в силу положень, визначених міжнародно-правовими актами та актами національного законодавства, обов`язок по забезпеченню відповідного, належного рівня життя дитини з таким діагнозом покладено на батьків.

З огляду на розмір аліментів, який на сьогодні сплачується ОСОБА_4 на дочку ОСОБА_6 , визначення на законодавчому рівні розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, реалії, які склалися у зв`язку повномасштабним вторгненням країни-агресора на територію України, потреби, які має 16-ти річний підліток у навчанні, життєдіяльності, соціального, психоемоційного та фізичного розвитку, суд вважає, що збільшення розміру аліментів є доцільним та відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Щодо доказів, поданих стороною позивача, а саме: фіскальних чеків про купівлю продуктів харчування, одягу, взуття, деяких медикаментів для ОСОБА_6 судом не може бути беззастережно прийнято, оскільки інформація про необхідність купівлі саме таких речей і саме для ОСОБА_6 може бути прийнято лише з певною вірогідністю. При цьому, суд розуміє, що ОСОБА_6 є дівчинкою-підлітком, яка потребує забезпечення одягом, взуттям, продуктами харчування, навчальними та розвиваючими засобами, тощо. Саме тому, указані документи судом прийнято, однак вони не є визначальними при визначення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 .

При цьому, суд звертає увагу сторони позивача, що позицію та доводи на обґрунтування позовних вимог слід доводити певними способами доказування. Зокрема, наявність захворювання, медичні рекомендації спеціалістів, використання конкретних видів медичних препаратів, інструментів, пристроїв, а не їх аналогів чи альтернативних їх видів, може бути доведено висновками спеціалістів, медичними заключеннями, рекомендаціями та документами, які підтверджують їх систематичне придбання. Тим паче, якщо певні медичні засоби використовуються систематично, мають значення для здоров`я дитини та покликані запобігати невідворотним наслідкам. Саме тому, суд вважає слушними зауваження сторони відповідача про те, що скрін-шоти з сайтів продажу певних видів та квитанції на оплату медичних препаратів, які відсутні у анамнезі лікаря, не є належними доказами обґрунтованості позовних вимог про збільшення розміру аліментів на певну конкретну суму.

Також суду не надано відомостей про наявність/відсутність у власності (право розпорядження, користування) у ОСОБА_4 транспортних засобів, перебування його на відпочинку, наявності інших видів доходу.

Водночас суд враховує надані стороною відповідача відомості про відсутність у ОСОБА_4 на праві приватної власності об`єктів нерухомості, доходу, який оподатковується, а також наявність двох малолітніх дітей та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Також враховано, що позивачка не працює, здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, отримує від держави забезпечення у розмірі близько 3200,00 грн, при цьому дочка повністю знаходиться на її матеріальному утриманні, а розмір отримуваних аліментів від ОСОБА_4 близько 1 600,00 грн, що становить мінімум, визначений державою, для дитини відповідного віку.

Щодо тверджень сторони відповідача про відсутність у ОСОБА_4 доходу та належного матеріального забезпечення, то судом враховується, що відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі № 344/10971/16, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Так, дійсно, при вирішенні спору про збільшення/зменшення розміру аліментів така обставина є однієї з основних для врахування при ухваленні судового рішення. Однак, на думку суду, стороною відповідача не надано суду достатніх доказів такого матеріального становища, який не надає можливості ОСОБА_4 утримувати, крім дружини та двох малолітніх дітей, також і дитину, народжену у першому шлюбі. Той факт, що він офіційно не працевлаштований та на його утриманні перебувають члени його нової родини, не є достатньою підставою для не сплати аліментів у розмірі необхідному для життєдіяльності дочки ОСОБА_6 , а також не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. Указане перекликається з висновком, викладеним у постанови Верховного суду від 15.05.2018 у справі №234/6207/17. Навпаки, позиція сторони відповідача про необхідність утримання трьох непрацездатних членів родини при цьому маючи дохід у період з 2014 до 2025 у розмірі 1802,81 грн, свідчить про наявність у ОСОБА_4 додаткового джерела доходу, про який суд повідомлено не було.

Вказані доводи сторони відповідача, на думку суду, не є достатніми для того, щоб знівелювати презумпцію рівності обов`язку кожного з батьків брати участь в утриманні та належному матеріальному забезпеченні їх малолітньої дитини.

При цьому, за результатами заслуханої позиції сторін та досліджених доказів, наданих сторонами, у сукупності, суд вважає, що розмір аліментів у сумі 5 000,00 грн не є надмірним, а становить допустимий розмір для забезпечення належного утримання 16-ти річної дитини з інвалідністю.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а запропонований відповідачем розмір аліментів у сумі 2500,00 грн є недостатнім для утримання дочки сторін, яка проживає разом із матір`ю.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема змагальність сторін та диспозитивність.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина 2 статті 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша та шоста статті 81 ЦПК України).

Також, суд зауважує таке. Європейський суд з прав людини указав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського Суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, вимога позивача про збільшення розміру аліментів є обґрунтованою, тому з урахуванням мотивів, зазначених у цьому рішенні, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненні з ОСОБА_4 аліментів на дочку ОСОБА_9 у розмірі 5 000, 00 грн.

Також, суд враховує, що визначений судовим рішенням розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства. Відповідач не є особою, що має стійку втрату працездатності, а мінімальний розмір стягнутих аліментів негативно вплине на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.

Подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28.05.2021 у справі №715/2073/20, від 03.06.2020 у справі № 760/9783/18 та від 16.09.2020 у справі №565/2071/19.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Після вступу цього рішення в законну силу слід відкликати виконавчий документ судовий наказ, виданий 02.02.2011 Чуднівським районним судом Житомирської області, у справі № 2н-1/10 про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на дочку ОСОБА_6 , після його повного виконання.

Суд зауважує, що сторони не позбавлені можливості звертатися до суду із заявами про зміну розміру аліментів та із заявою про участь іншого з батьків, хто не проживає з дитиною, у додаткових витратах на таку дитину, що викликані особливими обставинами, згідно зі статтею 185 СК України.

Оскільки рішення ухвалюється частково на користь позивача, а позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пунктів 3 та 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. в дохід держави.

Керуючись статтями 75, 84, 91, 112-115, 181-183 Сімейного кодексу України, статтями 4, 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, -

ухвалив:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , на підставі судового наказу, виданого 02 лютого 2011 року Чуднівським районним судом Житомирської області, та стягувати аліменти на дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 5 000, 00 (п`ять тисяч) гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Видати виконавчий лист на підставі цього рішення суду.

Виконавчий документ судовий наказ, виданий 02 лютого 2011 року Чуднівським районним судом Житомирської області, у справі № 2н-1/10 про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відкликати, після його повного виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , судовий збір на користь держави у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 25.08.2025.

Суддя О.О. Білогруд