Справа № 194/1131/25
Номер провадження № 2-о/194/59/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в окремому провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Акша Кірінського району Читинської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Стерлитамак, Республіки Башкортостан РФ, у віці 82 роки. Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , а/з №329 від 23.10.2012 року. Факт родинних відносин з померлим батьком підтверджується повторним свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_2 від 26.05.2015р., аз № 330 від 22.12.1999 року та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , /з №21 від 09.04.2019 року (зміна прізвища ОСОБА_4 на ОСОБА_5 ). Батьками ОСОБА_3 були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивілього стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126,133 135 СК України №4 від 12.06.2025 року. Після смерті її батька - ОСОБА_3 належне йому майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 успадкувала - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 його дочка), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (його мати) та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (його батько) в рівних частках - по 1/3 кожному, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.2016 року. В даному свідоцтві про право на спадщину за законом прізвище мого батька - « ОСОБА_4 » та його батьків (моїх дідуся та бабусі) - « ОСОБА_9 », що є відмінними від прізвищ, зазначених у Витязі з ДРАЦС громадян від 12.06.2025 року. Однак, в самому свідоцтві про право на спадщину нотаріусом зазначені родинні відносин між померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , а також нотаріус їй повідомив, що підставою визначення родинних відносин між померлим батьком та його батьками було рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13.06.2013 року по справі №194/617/13-ц про встановлення факту родинних відносин, яке вона буде просити суд оглянути в судовому засіданні. Після 24.02.2022 року - повномасштабного вторгнення р.ф. в Україну вона втратила будь-яке спілкування з бабусею, яка, як їй було відомо, виїхала на постійне місце проживання до рф ще до 2021 року. У травні 2025 року їй було повідомлено, що її бабуся - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та у червні 2025 року вона отримала через застосунок viber фото копію свідоцтва про смерть її бабусі та фото з місця її поховання. Для звернення до органів нотаріату з метою подання заяви на отримання спадщини після смерті бабусі - за правом представлення - їй необхідно надати свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , яке видане компетентними органами іноземної держави, яке є дійсним на території України за умови його легалізації та перекладу на українську мову, справжність підпису перекладача, який буде засвідчений нотаріусом України. Листом Павлоградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) від 13.06.2025 року за №1480-31-20-23 мене повідомлено, що у зв?язку з введенням воєнного стану 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон №2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних. сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», зупинені дії у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22 січня 1993 року, Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені У країни 28 березня 1997 року, вихід з Конвенції 1993 року та Протоколу 1997 року» у зв?язку з чим Павлоградський відділ ДРАЦС не здійснюватиме будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами юстиції росії, а тому дане питання підлягає розгляду в судовому порядку. Зазначає, що неможливість отримання свідоцтва про смерть бабусі, яка померла на території країни агресора - рф, республіка Башкортостан, м. Стерлитамак, позбавляє мене можливості реалізувати право на прийняття спадщини, що залишилась на території України після смерті бабусі.

Заявник в судове засідання не з`явилися, але надали до суду заяву в якій просить розглядати справу без участі сторони заявника.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала до суду заяву в якій просить розглядати справи без участі.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_3 , про що видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 . Матір`ю ОСОБА_3 зазначена ОСОБА_10 , батьком ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23 жовтня 2012 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

09 квітня 2019 року шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 зареєстрований Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 21, заявниця змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .

Крім цього, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126,133 135 СК України №4 від 12.06.2025 року, батьками ОСОБА_3 були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.2016 року № 2104, після смерті ОСОБА_3 належне йому майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 успадкувала - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_8 , в рівних частках - по 1/3 кожному.

Відповідно до рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2013 року по справі №194/617/13-ц, встановили факт родинних відносин, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідним сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Крім того, 13.06.2025 року заявниця отримала лист № 1480-31-20-23, відповідно до якої Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) розглянув заяву від 12.06.2025 року щодо витребування документів, свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , смерть якої була зареєстрована Республіка Башкортостан, місто Уфа, Російська Федерація. За результатами розгляду заяви Павлоградський відліл повідомляє, що відповідно до Закону України «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» від 01.12.2022 року № 2783-IX (далі-Закон) Павлоградський відділ не здійснюватиме будь яке листування, що стосується співробітництва з установами юстиції Росії. Виходячи з вищевикладеного направлення запиту про надання правової допомоги щодо витребування документу про смерть до компетентних органів Російської Федерації не вбачається можливим. Вважають за доцільне для вирішення питання звернутися до суду.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть НОМЕР_4 від 12.04.2025 року, м.о. « ОСОБА_12 » померла ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Стерлитамак, Республіки Башкортостан РФ.

Згідно з п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану, орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , яка помер ІНФОРМАЦІЯ_8 на території російської федерації в м. Стерлітамак, Республіки Башкортостан РФ, заявниця зазначає, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся в момент проживання в країні, яка наразі є територією країни-агресора, а медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті - відсутній.

Згідно п. 14 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, зі змінами, у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника.

Відповідно п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ч. 4, 7 глави 1 розділу ІІ вищевказаних Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Звертаючись до суду з даною заявою, заявник, на підтвердження смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 на території російської федерації, подала копію свідоцтва про смерть НОМЕР_4 від 12.04.2025 року, видане в р.ф. Таким чином, встановлено що факт смерті вже зареєстрований іноземним органом реєстрації.

Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Ключове значення, яке має встановлення факту смерті або народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Відповідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23.12.2022, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, статтею 13 передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

23.12.2022 року набрав чинності Закон України від 01.12.2022 №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з російською федерацією та республікою Білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997.

Так, дія Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997 зупинена з 27.12.2022 року

Враховуючи викладене, копія свідоцтво про смерть НОМЕР_4 від 12.04.2025 року, видане в рф не має сили офіційного документу на території України.

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 , яка є бабусею ОСОБА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , оскільки факт смерті відбувся на території р.ф., отримати видане там свідоцтво наразі неможливо, оскільки за законодавством між державою Україна та державою агресором рф припинено дію Конвенції та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах.

Заявник за таких обставин позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть її бабусі ОСОБА_2 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, через те, що факт смерті відбувся на території рф.

Отже, представником заявника обґрунтовано підставу звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті, яка настала, на території іноземної держави.

У цьому контексті суд зауважує, що п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України передбачає можливість встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У постанові Верховного Суду від 15 серпня 2024 року у справі № 643/8133/23 (провадження № 61-3831св24) зроблено висновок, що «…згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. ЦПК України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України)».

Правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 11 грудня 2024 року по справі N?367/3690/24 зазначає, що неможливість отримання свідоцтва про смерть сина, який помер на території країни агресора, позбавляє її можливості реалізувати право на прийняття спадщини, що залишилась на території України після смерті сина та даний факт може бути встановлений лише у судовому порядку, оскільки законодавчо не визначено іншого порядку встановлення даного факту.

Також, правова позиція викладена Суд, оцінивши подані заявником докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається заявник, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту смерті бабусі заявниці ОСОБА_1 дає змогу заявнику реалізувати свої права.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: встановити факт смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на території російської федерації у м. Стерлитамак, Республіки Башкортостан, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 12, 76-81, 89, 263-265, 273, 315-319, 354, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті, - задовольнити.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , громадянка України, уродженки с. Акша Кірінського району Читинської області, на території російської федерації в м. Стерлитамак, Республіки Башкортостан.

Судові витрати не відшкодовуються.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2025 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін