Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді Ваврушак Н.М., секретаря судового засідання Яненко О.Ю., розглянувши у судовому засіданні у залі суду міста Кривого Рогу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без участі сторін, які беруть участь у справі, та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Верхуша Я.О. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом у якому просить визнати за позивачем право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті сестри ОСОБА_2 , з підстав того, що втрачені правовстановлюючі документи на квартиру. Так, для захисту своїх майнових прав ОСОБА_1 змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 09 грудня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 27 березня 2025 року за клопотанням сторони позивача витребувані письмові докази, підготовче провадження у справі закрито.

Позивач та її представник адвокат Верхуша Я.О. до суду не з`явилися, у поданій представником позивача заяві, останні просять розглянути справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради до суду не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи без участі представника виконкому, у якій просить прийняти рішення згідно з чинним законодавством та з урахуванням зібраних доказів по справі.

Третя особа Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надали суду письмові пояснення, де просять прийняти рішення згідно з чинним законодавством та з урахуванням зібраних доказів по справі.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України, за наявними в ній доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

З досліджених судом письмових доказів встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 14 лютого 2024 року Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). (а. с. 7), яка доводилась рідною сестрою ОСОБА_1 .

За життя, ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Коротковою С.В. 07 грудня 2009 року, яким все майно, в тому числі належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1 заповіла сестрі ОСОБА_1 (а. с. 8)

ОСОБА_1 , звернувшись до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ставніченко О.П. із заявою про прийняття спадщини, отримала відмову. Постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 вересня 2024 року мотивована тим, що документ, який підтверджує право власності померлої на вищезазначену квартиру спадкоємець не надала у зв`язку з його втратою. (а. с. 10)

Згідно з листом Криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області за вих. 554/02-05 від 22.07.2024 р., видати дублікат договору міни, укладеного на ім`я ОСОБА_2 та посвідченого Другою криворізькою державною нотаріальною конторою 02 липня 2002 року і зареєстрованого у реєстрі за № 1- 3154, неможливо, так як вказаного документу не виявлено. (а. с. 11)

Відповідно до довідки КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР» № 208745 від 12.03.2024 р., станом на 31.12.2012 р. право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване на праві приватної власності на ім`я ОСОБА_2 на підставі договору міни, посвідченого 02.07.2002 р. Другою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1-3154. (а. с. 111)

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 06 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої ОСОБА_2 , відомості про інших спадкоємців відсутні. (а. с. 77-103)

Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ставніченко О.П. від 27 вересня 2024 відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка належала ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно.

Відповідно до вимог статті 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини..

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була власником спірної квартири на підставі нотаріально посвідченого та зареєстрованого договору міни, однак втрачений оригінал цього договору.

З мотивованої постанови нотаріуса вбачається, що саме відсутність оригіналу правовстановлюючого документу унеможливило видачу позивачу свідоцтва на спадщину за законом, тобто оформлення своїх спадкових прав належним чином у позасудовому порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого законного права чи інтересу в судовому порядку, зокрема, шляхом визнання права власності.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Принцип пропорційності тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Практика Європейського суду з прав людини застосовує принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема, й у питаннях захисту права власності. Цей принцип закріплений і у частині 3 статті 2 ЦПК України.

Відповідно до статті 3 ЦК України, серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві.

Цивільний процесуальний кодекс України у статті 1 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Оскільки Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради у даній справі є належним відповідачем, однак права позивача за цим позовом не порушували, не невизнавали та не оспорювали, а лише висловили свою позицію щодо заявлених позовних вимог по суті, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при подачі позову розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 11, 15, 16, 1216-1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 77-83, 89, 95, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання права власності на спадкове майно.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради, 1, місцезнаходження за адресою: вул. Костя Гордієнка, буд. 2, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, 50014;

Третя особа: Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , адреса: просп. Дмитра Яворницького, буд. 21а, м. Дніпро, 49619.

Повний текст рішення суду складений та підписаний без його проголошення 03 вересня 2025 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак