ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2642/25 Номер провадження 22-ц/814/3579/25Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Карпушина Г.Л.; суддів Обідіної О.І., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання Буйновій О.П.-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника Полякова Олексія Володимировича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" на рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 17 червня 2025 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 04 липня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 156089623 від 14.02.2022 року у розмірі 26 319,67 грн., а також вирішити питання судових витрат.

В обгрунтування позову вказувало, що 14.02.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали Кредитний договір № 156089623, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 22000 грн. Договір був підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання про надання коштів виконав у повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення.

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 156089623 від 14.02.2022 року.

23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №23/0224-01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 156089623 від 14.02.2022 року.

17.04.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу №17/04/24, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 156089623 від 14.02.2022 року у загальній сумі 26319,67 грн., з яких: 21953,37 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4366,30 грн. сума заборгованості за відсотками.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 17 червня 2025 року в задоволенні позовуТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 04 липня 2025 року стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» на користь ОСОБА_1 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» просить скасувати рішення суду як незаконне та задовольнити позов. На думку апелянта, хибним є висновок суду, що до позивача не перейшло право вимоги відповідача за кредитним договором.

Вказує, що судом не враховано, що предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Договір кредитної лінії №156089623 від 14.02.2022 року укладений в період дії договору факторингу №28/1118-01, оскільки додатковими угодами строк дії договору факторингу було продовжено. Реєстр прав вимоги №182 за яким перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , укладений 21.06.2022 року, - в період дії договору факторингу №28/1118-01 та після укладення договору кредитної лінії №156089623 від 14.02.2022 року.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №1 від 23.02.2024 року до договору факторингу №23/0224-01 від 23.02.2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 26319,67 грн. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №17/04/24 від 17.04.2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги на суму 26319, 67 грн. Усі договори факторингу мають реєстри, в яких зазначена інформація щодо боржників та кредитних угод, право вимоги за якими передано до нового кредитора. Позивач надав достатні докази на підтвердження переходу права вимоги. Просив також стягнути понесені витрати на правничу допомогу в сумі 11000 грн. та судовий збір.

Окрім того просило скасувати додаткове рішення, оскільки стягнуті витрати на правничу допомогу є неспівмірними із складністю справи.

22.08.2025 року від ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, яку просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін. Також прохав стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Районним судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14.02.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали Кредитний договір № 156089623, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 22000 грн. Договір був підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01.

Відповідно до додаткової угоди № 19 від 31.12.2020 року строк дії договору факторингу №28/1118-01 продовжено до 31.12.2020 року, після чого додатковою угодою № 26 від 31.12.2022 року строк дії договору факторингу № 28/1118-01 продовжено до 31.12.2021 року, додатковою угодою №27 від 31.12.2021 року строк продовжено до 31.12.2022 року, додатковою угодою №31 від 31.12.2022 року строк продовжено до 31.12.2020 року, додатковою угодою №32 від 31.12.2023 року строк продовжено до 31.12.2024 року.

23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №23/0224-01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 156089623 від 14.02.2022 року.

17.04.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу №17/04/24, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 156089623 від 14.02.2022 року у загальній сумі 26319,67 грн., з яких: 21953,37 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4366,30 грн. сума заборгованості за відсотками.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості у відповідача наявний борг на суму 26319,67 гривень, з яких 21953,37 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу;4366, 30 грн. сума заборгованості за відсотками. Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що до ТОВ «ФК «Ейс» за договором факторингу № 17/04/24 від 17.04.2024 року не перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №156089623 від 14.02.2022 року, оскільки на день укладення договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» від 28.11.2018 року № 28/1118-01, не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником.

Проте з цим висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

За ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступленням права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника)(стаття 1077ЦК України).

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За змістомст.ст.12,81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки умовам Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», і не врахував, що за пунктом 2.1 згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Згідно п. 4.1. цього договору право вимоги переходить до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку.

05.09.2023 року на виконання п. 2.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018року складено та підписано Реєстр прав вимоги №182, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача за кредитним договором.

Тобто, реєстр передачі прав вимоги підписано ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , що передбачено договором факторингу.

Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до боржника, яке йому належало./

23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанси» укладено договір факторингу №23/0224-01, за яким до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанси» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №156089623 від 14.02.2022 року.

Згідно п. 4.1 вказаного договору право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому у відповідному додатку до договору.

Вказані обставини підтверджуються витягом з реєстру прав вимоги №1 від 23.02.2024 року до договору факторингу №23/0224-01 від 23.02.2024 року, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 26319,67 грн.

Реєстр прав вимог підписаний між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 23.02.2024 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимог №1 від 23.02.2024 року, після укладення кредитного договору №156089623 від 14.02.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем.

17.04.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» уклали договір факторингу №17/04/24 від 17.04.2024 року, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Згідно до п.1.2 цього договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №26/12/Е від 17.04.2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 26319,67 грн.

Отже, хибним є висновок суду, що до позивача не перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором - позивач є належним кредитором та отримав дійсне право вимоги за кредитним договором №171970391 від 06.07.2023 року.

Наявними в матеріалах справи договорами факторингу, витягами з реєстру боржників і прав вимоги, які належно засвідчені печатками та підписами сторін, підтверджується перехід права вимоги до позивача та спростовується висновок суду про те, що позивач не набув права вимоги до нього.

За наведеного рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» 26319,67 грн. заборгованості за кредитним договором.

У зв`язку із скасуванням рішення районного суду, додаткове рішення слід також скасувати.

Щодо витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.

Так, згідно з ч. 1 ст. 15, ст. 133 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат.

За ч.ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК).

Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Правнича допомога у справі згідно з договором про надання правничої допомоги від 03.04.2024 року №03/04/24 ТОВ «Фінансова компанія Ейс» надавалася адвокатом Адвокатського бюро «Тараненко та партнери».

Згідно з ату прийому-передачі наданих послуг позивачем в суді першої інстанції понесено витрати, а саме: складання позовної заяви 3000 грн., вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості - 1000 грн., надання консультації 1000 грн., всього 5000 грн.

В суді апеляційної інстанції згідно акту прийому передачі надання послуг за складання апеляційної скарги позивачем було понесено 6000 грн витрат.

Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу та складність даної справи, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та обсяг фактично витраченого часу за надані послуги, апеляційний суд дійшов до висновку, що заявлені представником позивача витрати в суді першої інстанції на суму 11000 грн. не відповідають критерію розумності, не зовсім є співрозмірними із складністю виконаної роботи, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер.

Колегія суддів вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Також згідно з ч. ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» 6056 грн. понесених судових витрат (2422,40 грн. за подачу позову та за подачу апеляційної скарги 3633,60 грн.).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 17 червня 2025 року та додаткове рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 04 липня 2025 року - скасувати

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 156089623 від 14.02.2022 року у розмірі 26319,67 грн, витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн та судовий збір у розмірі 6056 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 22 вересня 2025 року.

Головуючий суддя : ___________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ___________________ В.П. Пікуль __________________ О.І. Обідіна