ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року

м. Харків

справа № 643/6516/24

провадження № 22-ц/818/3839/25

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Пилипчук Н.П., Шабельнікова С.К.

позивач - Акціонерне товариство "Райффайзен Банк"

відповідач ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 21 травня 2025 року ухвалене у складі судді Крівцова Д.А.-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту укладення якого підтверджується даними заяви про відкриття карткового рахунку на надання кредиту «Кредитна картка» № 010/1277/82/940469 від 19.11.2020 в загальному розмірі 224788,12 грн, з яких: заборгованість за дозволеним овердрафтом - 197416,00 грн, в тому числі прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску - 38352,50 грн; заборгованість за недозволеним овердрафтом 27372,12 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3371,82 грн.

В обґрунтовані позовних вимог зазначено, що 27.06.2019 відповідач звернувся до позивача і підписав Заяву про акцепт Публічної пропозиції/Угоди № CMDPI-512418, згідно з якою відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію позивача про надання послуг. 19.11.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк», та відповідачем укладено Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/1277/82/940469, згідно з якою позивач надав відповідачу кредитні кошти в межах поточного ліміту на дату початку кредитування в розмірі 82700,00 грн. строком на 48 місяців під 45 % річних, а відповідач зобов`язався належним чином використати та повернути позивачу суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом та комісії в порядку та строки, визначенні договором та тарифами. З дати початку кредитування позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 88100,00 грн. Максимальний ліміт кредиту складав 500000,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на 09.04.2024 утворилась заборгованість в розмірі 224788,12 грн, з яких: 197416,00 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом; 38352,50 грн прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску; 27372,12 грн заборгованість за недозволеним овердрафтом.

Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова позовні вимоги Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 195154,45 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» судові витрати в загальному розмірі 2927,32 грн.

Рішення суду обґрунтовано тим, що позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження погодження між сторонами у справі істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розміру процентів. Також суд дійшов висновку щодо доведеності факту отримання відповідачем кредитних коштів. За таких обставин суд вважав обґрунтованим нарахування відповідачу процентів за користування кредитом та задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та процентами. Одночасно суд погодився з доводами представника відповідача щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача страхових платежів в розмірі 29372,67 грн та комісії за зняття готівки у розмірі 261,00 грн, оскільки в заяві про відкриття карткового рахунку від 19.11.2020 сторонами не узгоджений конкретні розміри страхових платежів та комісії за зняття готівки. Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» від 19.11.2020 хоча і містить відповідну інформацію, не може бути визнаний складовою укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки відповідно до правового висновку викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20 в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Тобто умови Паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» від 19.11.2020 не складають умови укладеного між сторонами кредитного договору та не можуть бути підставою для стягнення з відповідача страхових платежів та комісії за зняття готівки. Надані позивачем Правила банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк» не можуть бути оцінені в якості складової укладеного між сторонами кредитного договору, тому що суд не має можливості достовірно встановити, що саме вказана редакція зазначених документів була пред`явлена відповідачу для ознайомлення під час укладення кредитного договору та погоджена ним у встановленому законом порядку. За наслідками дослідження наданих позивачем доказів суд дійшов висновку паро часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь 195154,45 грн. (224788,12 грн. страхові платежі в сумі 29372,67 грн. комісія в сумі 261,00 грн. = 195154,45 грн).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути судові витрати сплачені при зверненні з апеляційною скаргою.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду в частині відмови у задоволені позову ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що судом не враховані наявні в матеріалах справи обставини та докази , які мають суттєве значення для вирішення справи, також здійсненні помилкові висновки, які не відповідають дійсним обставинам справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи 27 червня 2019 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом надання акцепту з боку банку та прийняття відповідачем оферти у вигляді підписання заяви на відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» №010/1277/82/940469 від 19.11.2020 року.

З доданої до матеріалів справи заяви від 19.11.2020 вбачається, що відкрито картковий рахунок в гривні IBAN НОМЕР_1 , модель картки Кредитна картка «Хочу-картка 2.0» Mastercard World Хочу-картка 2.0». Передбачені проценти за користування кредитом становить фіксовані 45% річних. Отримав розмір Поточного ліміту на дату початку кредитування 88100 грн. (а.с.16).

Відповідач підписав власноруч паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» (а.с.15 та зворот).

09.04.2024 вихідний номер 114/5-313541 Банк надіслав вимогу відповідачу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором (а.с.52,55).

За розрахунком заборгованості позивача вбачається, що станом на 09.04 2024 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість в розмірі 224 788,12 грн, з яких заборгованість за дозволеним овердрафтом - 197 416,00, в тому числі прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску 38 352,50 грн, заборгованість за не дозволеним овердрафтом 27 372,12 гривень.

Також матеріали справи містять виписку по рахунку ОСОБА_1 дані якої підтверджують виконання Банком зобов`язань за договором кредиту та користування відповідачем кредитними коштами (а.с.19-51).

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 76 ЦПК України, частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Оскільки кредитний договір № 010/1277/82/940469 від 19.11.2020 року містить інформацію про розмір кредиту, мету кредиту, умови та порядок видачі грошових коштів, строк їх повернення, розмір відсоткової ставки (річної) та підписаний сторонами; Банком надана виписка з карткового рахунку відповідача , що підтверджує факт надання грошових коштів у кредит, користування ними з боку відповідача та невиконання останнім умов договору щодо їх повернення зі сплатою процентів , суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову про стягнення заборгованості.

При цьому судова колегія погоджується з висновком суду про відсутність підстав для окремого стягнення не передбачених умовами укладеного між сторонами у справі договору страхового платежу та комісійних за зняття готівки.

Посилання апелянта на те, що зазначенні умови погоджені з відповідачем при ознайомленні останнього з Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача та при підписанні ним особисто Паспорту Споживчого кредиту вищезазначеного висновку суду не спростовують.

До спірних правовідносин не можна застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України , оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Райффайзен Банк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами у визначеному розмірі, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У постанові Великої палати ВС від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), яка є релевантною стосовно порядку укладання договору кредиту було зазначено наступну правову позицію щодо належного стандарту доведення факту узгодження Умов та правил банківських послуг: « З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ "Райффайзен Банк" дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону "Про захист прав споживачів", про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником ».

Крім того, паспорт споживчого кредиту , підписаний відповідачем, безспірно не свідчить про погодження всіх істотних умов договору укладеного з відповідачем, в тому числі щодо сплати страхового платежу та комісійних за зняття готівки, з огляду на таке.

Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) дійшла висновку про те, що «під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».

Таким чином паспорт споживчого кредиту підписаний особисто відповідачем, не може слугувати доказом укладення між сторонами у справі договору кредиту на заявлених у позові умовах.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк - залишити без задоволення.

Рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 21 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 03.09.2025 року

Головуючий О.Ю.Тичкова

Суддів Н.П.Пилипчук

С.К. Шабельніков