Номер провадження: 22-ц/813/4780/25
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у справі за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення неправомірно отриманої допомоги на проживання, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Малиновського О.М. 18 лютого 2025 року у м. Одеса, -

встановила:

У вересні 2024 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради звернувся до суду із позовними вимогами, в яких просив стягнути зі ОСОБА_1 неправомірно отриману допомогу на проживання внутрішньо переміщеної особи в розмірі 12000,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради, як внутрішньо переміщена особа, та у період з березня 2022 року по лютий 2024 року отримувала допомогу на проживання. Під час опрацювання заяви відповідача 29.05.2024 року ДПСП ОМР встановив, що з 23.02.2022 року відповідач є власницею нерухомого майна, зокрема квартири у м. Одеса, загальною площею 48,5 кв.м Постановою КМУ від 11.07.2023 року №709, п.п. 5 п. 2 з 01.09.2023 року ухвалено припинити виплату допомоги внутрішньо переміщеним особам, зазначеним у п. 1 цієї постанови, якщо за результатами верифікації встановлено, що після набрання чинності цієї постанови внутрішньо переміщена особа має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташовані на територіях, не включених до переліку територій, або на територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації. Отже, на думку позивача, ОСОБА_1 , у період з вересня 2023 року по лютий 2024 року безпідставно отримала допомогу на суму 12000,00 грн., яку позивач просив стягнути в судовому порядку.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2025 року у задоволенні позовних вимог Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради було відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що саме на внутрішньо переміщену особу п. 9 Порядку №332 покладений обов`язок, протягом 14 к.д. після виникнення змін, які впливають на визначення права на отримання допомоги, проінформувати про це засобами зв`язку орган соціального захисту населення, уповноважену особу виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центр надання адміністративних послуг. Повідомлень про зміни, які впливають на визначення права на отримання допомоги, від відповідача не надходило, що є порушенням п. 9 Порядку №332.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п.п. 1-3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення судом норм матеріального права; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 23.04.2022 року перебуває на обліку в Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради, як внутрішньо переміщена особа.

На підставі рішення Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 30.05.2022 року б/н за заявою ОСОБА_1 , з 01.03.2022 року їй призначена допомога на проживання, як внутрішньо переміщеній особі ,в розмірі 2000,00 грн. на місяць.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 , на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 23.02.2022 року, є власником квартири АДРЕСА_1 .

04.06.2024 року Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради було направлено ОСОБА_1 листа, в якому повідомлено, що в період з вересня 2023 року по лютий 2024 року їй була нарахована та неправомірно нею отримана допомога в загальному розмірі 12000,00 грн., яку вона зобов`язана повернути до 05.07.2024 року.

З урахуванням наведеного, позивач стверджує, що за період з вересня 2023 року по лютий 2024 року виникла переплата допомоги відповідачці в сумі 12000,00 грн., яку остання відмовляється повернути в добровільному порядку.

Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ст. 4 цього Закону, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Згідно ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1цього Закону.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на час призначення допомоги ОСОБА_1 , було визначено Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 (далі Порядок № 505). Вказаний порядок втратив чинність від 22.03.2022 року, однак був дійсним на момент виникнення спірних правовідносин.

Механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам визначений Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №332 від 20.03.2022 року (далі Порядок №332), який застосовується судом за змістом, діючим на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про взяття її на облік, як внутрішньо переміщеної особи та виплати їй допомоги (23.04.2022 року).

Згідно п. 2 Порядку №332 допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми є Підтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року № 204.

Пунктом 6 Порядку №332 визначено що для отримання допомоги внутрішньо переміщена особа заповнює заяву, яка формується засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (далі - Портал Дія).

У заяві зазначається: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) заявника; реєстраційний номер облікової картки платника податків; дата народження; відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, звідки перемістилася особа; адреса місця, куди перемістилася особа, та контактний номер телефону; номер поточного рахунка із спеціальним режимом використання для зарахування допомоги є Підтримка або номер банківського рахунка (за стандартом IBAN) заявника для виплати допомоги; наявність статусу особи з інвалідністю; відомості про неповнолітніх дітей, які перемістилися разом із внутрішньо переміщеною особою. Інформація про неповнолітню дитину включається до заяви одного з батьків. Заява вважається поданою в разі заповнення особою всіх полів форми.

Перевірка відомостей, зазначених внутрішньо переміщеною особою в заяві, проводиться органами соціального захисту населення, уповноваженою особою виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг під час формування та подання заяви засобами Порталу Дія (п.8 Порядку №332).

Згідно п. 9 Порядку №332, уповноважена особа зобов`язана протягом 14 календарних днів після виникнення змін, які впливають на визначення права на отримання допомоги, поінформувати про це засобами поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням електронного підпису або використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги») орган Пенсійного фонду України, уповноважену особу виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або адміністратора центру надання адміністративних послуг.

У разі неправомірного або повторного отримання внутрішньо переміщеною особою допомоги на проживання за певний період суми виплаченої допомоги повертаються особою добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення (п. 11 Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 23.04.2022 року звернулась до позивача із заявою про прийняття її на облік, як внутрішньо переміщеної особи, та з 01.03.2022 року отримувала щомісячно допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Однак, Постановою КМУ від 11.07.2023 року № 709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» від 11.07.2023 року, зокрема п.п. 5 п. 2, установлено, що з 01.09.2023 року виплата допомоги припиняється внутрішньо переміщеним особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови, якщо за результатами верифікації встановлено, що після набрання чинності цієї постанови:

внутрішньо переміщена особа має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташовані на територіях, не включених до переліку територій, або на територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (дату припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджено органами місцевого самоврядування або за технічної можливості інформацією щодо житлових приміщень, внесених до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13,65 кв.м. на одного члена сім`ї).

Оскільки ОСОБА_1 на час призначення допомоги була власницею нерухомого майна в м. Одесі, то з 01.09.2023 року на підставі постанови КМУ № 709 від 11.07.2023 року раніше призначена виплата допомога повинна була припинитися, однак, відповідач не сповістила Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради про наявність у неї нерухомого майна, у зв`язку із чим позивачем така виплата проводилась до лютого 2024 року включно.

Після повторного звернення ОСОБА_1 до Управління із заявою від 29.05.2024 року та проведеної перевірки достовірності та повноти інформації, наданої для призначення державної допомоги, позивачем було установлено, що за відповідачкою з 23.02.2022 року зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Однак, інформацію про наявність вказаного права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 не було відображено у її заяві для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що вплинуло на встановлення права на отримання грошової допомоги, яке у відповідачки було відсутнє.

За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що за період з вересня 2023 року по лютий 2024 року грошова допомога у розмірі 12000,00 грн. ОСОБА_1 отримана безпідставно.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, повернення надмірно сплачених сум щомісячної адресної допомоги передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини особи, яка отримала таку допомогу, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Викладені обставини свідчать, що надмірна сплата державної допомоги відбулась саме з вини ОСОБА_1 у зв`язку із ненаданням останньою достовірних даних під час оформлення державної допомоги, тобто внаслідок недобросовісної поведінки набувача, а тому у суду відсутні передбачені п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України підстави для відмови у поверненні безпідставно набутої допомоги.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.02.2019 року у справі № 404/4822/15-ц.

З урахуванням встановлених судом обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного її вирішення, і вказане є підставою для скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2025 року та постановлення нового судового рішення задоволення позову.

Щодо судових витрат.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного, зі ОСОБА_1 на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради підлягають стягненню судові витрати за подачу позову та апеляційної скарги в загальній сумі 7570,00 грн. (3028 грн. + 4542 грн.).

Керуючись ст. ст. 367, 369, 375, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2025 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення неправомірно отриманої допомоги на проживання - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради () суму неправомірно отриманої допомоги на проживання внутрішньо переміщеної особи у розмірі 12000,00 гривень.

Стягнути зі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради () судові витрати в сумі 7570,00 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2025 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе