Справа № 352/738/25
Провадження № 2/352/568/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді Струтинського Р. Р.

з участю секретаря Гребінника В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності,

у с т а н о в и в:

Позивачка за первісним позовом звернулася до суду з позовом до відповідачів про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності, в якому просила: 1) визначити, що частка ОСОБА_1 у домоволодінні по АДРЕСА_1 складає 1/6 частку; 2) визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/24 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 .

19.05.2025 відповідачка за первісним позовом ОСОБА_4 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності, в якій просила: 1) визначити, що частка ОСОБА_4 у домоволодінні по АДРЕСА_1 складає 1/6 частку; 2) визнати за ОСОБА_4 право власності на 5/24 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 .

19.05.2025 відповідачка за первісним позовом ОСОБА_3 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності, в якій просила: 1) визначити, що частка ОСОБА_3 у домоволодінні по АДРЕСА_1 складає 1/6 частку; 2) визнати за ОСОБА_3 право власності на 5/24 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 .

21.05.2025 відповідач за первісним позовом ОСОБА_5 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності, в якому просив: 1) визначити, що частка ОСОБА_5 у домоволодінні по АДРЕСА_1 складає 1/6 частку; 2) визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 .

21.05.2025 відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності, в якому просив: 1) визначити, що частка ОСОБА_2 у домоволодінні по АДРЕСА_1 складає 1/6 частку; 2) визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/24 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 02.06.2025 зустрічні позови об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Первісний позов ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилася спадщина на домоволодіння по АДРЕСА_1 . Дане домоволодіння є колгоспним двором, головою якого був її покійний чоловік. Згідно довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ`від 12.07.2024 №00045 до складу домоволодіння входить: житловий будинок під літ. А загальною площею 77,0 кв м, житловою площею 60,3 кв м, гараж під літ. Б площею 14,2 кв м, літня кухня під літ. В, площею 16,5 кв м, сарай під літ. Г площею 23, кв м, огорожа №2 площею 9,9 кв м, огорожа №3 площею 11, кв м, ворота №4 площею 6,6 кв м, ворота №5 площею 13,5 кв м, хвіртка №6 площею 2,3 кв м, огорожа №7 площею 104,7 кв м, сарай під літ Д. площею 10,3 кв м, гараж під літ. Ж площею 23,8 кв.м. Станом на 15 квітня 1991 року в домоволодінні були зареєстровані та проживали: її чоловік ОСОБА_6 , вона, ОСОБА_1 , та їхні діти ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 . Тобто всі були співвласниками домоволодіння по 1/6 частині на праві спільної сумісної власності. А також, після смерті ОСОБА_6 усі прийняли спадщину відповідно до норм ч.3 ст. 1268 ЦК України. Однак у нотаріальній конторі їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну чоловікові частку, оскільки не визначено частки покійного в майні колгоспного двору. З цієї ж причини вона не може оформити належну їй 1/6 частину як члену колгоспного двору домоволодіння. Таким чином, їй належить 5/24 частини домоволодіння, з підстав належності 1/6 на праві спільної сумісної власності та 1/24 у порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_6 .

Зустрічний позов ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6 , який був головою колгоспного двору по АДРЕСА_1 . Станом на 15.04.1991 у даному дворі були зареєстровані і проживали: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 . Тобто всі вони стали співвласниками домоволодіння по 1/6 частині. На час смерті батька вона була зареєстрована і проживала разом з ним, тому в силу вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України вона прийняла спадщину. Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через невизначеність часток у спільній сумісній власності. Таким чином, їй належить 1/6 частина домоволодіння на праві спільної сумісної власності, та 1/24 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 .

Зустрічний позов ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6 , який був головою колгоспного двору по АДРЕСА_1 . Станом на 15.04.1991 у даному дворі були зареєстровані і проживали: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 . Тобто всі вони стали співвласниками домоволодіння по 1/6 частині. На час смерті батька вона була зареєстрована і проживала разом з ним, тому в силу вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України вона прийняла спадщину. Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через невизначеність часток у спільній сумісній власності. Таким чином, їй належить 1/6 частина домоволодіння на праві спільної сумісної власності, та 1/24 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 .

Зустрічний позов ОСОБА_5 обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_6 , який був головою колгоспного двору по АДРЕСА_1 . Станом на 15.04.1991 у даному дворі були зареєстровані і проживали: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 . Тобто всі вони стали співвласниками домоволодіння по 1/6 частині. Він звернувся до державного реєстратора для узаконення своєї частки в колгоспному дворі, однак йому було відмовлено через неможливість визначення частки в спільній власності.

Зустрічний позов ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_6 , який був головою колгоспного двору по АДРЕСА_1 . Станом на 15.04.1991 у даному дворі були зареєстровані і проживали: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 . Тобто всі вони стали співвласниками домоволодіння по 1/6 частині. На час смерті батька він був зареєстрований і проживав разом з ним, тому в силу вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України він прийняв спадщину. Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через невизначеність часток у спільній сумісній власності. Таким чином, йому належить 1/6 частина домоволодіння на праві спільної сумісної власності, та 1/24 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 .

Позивачка (відповідачка за зустрічним позовом) ОСОБА_1 у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, заявлений нею позов підтримала, просила його задоволити, зустрічні позови визнала, не заперечувала щодо їх задоволення.

Відповідачі (позивачі за зустрічними позовами) ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 у поданих суду заявах просили справу розглянути в їх відсутності, первісний позов визнали, не заперечували щодо його задоволення, заявлені ними позови підтримали та просили їх задоволити.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно до статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Установлено, що предметом спору у даній справі є право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , ринкова вартість якого на даний час складає 140000 грн. Право власності голови двору ОСОБА_6 на вказане будинковолодіння підтверджується копією свідоцтва на право власності на жилий будинок від 05.03.1991 (а.с. 22).

Спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб.

Згідно до частини другої статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Згідно довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 12.07.2018 №01232 до складу домоволодіння по АДРЕСА_1 входить: житловий будинок під літ. А загальною площею 77,0 кв м, житловою площею 60,3 кв м, гараж під літ. Б площею 14,2 кв м, літня кухня під літ. В, площею 16,5 кв м, сарай під літ. Г площею 23, кв м, огорожа №2 площею 9,9 кв м, огорожа №3 площею 11, кв м, ворота №4 площею 6,6 кв м, ворота №5 площею 13,5 кв м, хвіртка №6 площею 2,3 кв м, огорожа №7 площею 104,7 кв м, сарай під літ Д. площею 10,3 кв м, гараж під літ. Ж площею 23,8 кв.м (а.с.29).

Відповідно до довідки Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області від 13.06.2024 №653/01-20/17в згідно із записом в погосподарській книзі за № 05 за 2016-2023 роки, номер погосподарського обліку 01.0464.1 за ОСОБА_6 числиться житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.30).

Станом на 1991 рік у дворі проживали ОСОБА_6 голова двору, його дружина ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_7 , син ОСОБА_2 , син ОСОБА_5 . Усі члени двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім`єю в даному колгоспному дворі. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/6 частині.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», зі вступом в дію 15.04.1991 р. Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовані, а ті члени двору, які не втратили частку в майні колгоспного двору на момент припинення його існування, стали співвласниками у рівних частках, при цьому на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору встановлено трирічний строк позовної давності.

Згідно до статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Отже, судом установлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , на праві спільної власності належав по 1/6 частці колишнім членам колгоспного двору ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ,

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належну йому 1/6 частину будинковолодіння, яку прийняли як спадкоємці за законом першої черги, його дружина ОСОБА_1 , діти ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 по 1/24 частині кожен відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємець за законом першої черги син покійного - ОСОБА_5 спадщину не прийняв та на неї не претендує.

Вказані обставини, які сторонами не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах -до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

При зверненні спадкоємців за законом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , нотаріус відмовила у зв`язку з тим, що будинковолодіння є колгоспним двором, є спільною сумісною власністю його учасників, і конкретно частка покійного в даному житловому будинку не визначена (а.с.10).

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Через реєстрацію будинковолодіння як колгоспного двору, сторони не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як убачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1, 2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частинами 1 та ч.2 ст.372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦПК України).

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦПК України).

Відповідно до ст.361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена.

Частки у майні колгоспного двору належать ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у силу закону. Неоформлення права власності документально не позбавляє їх права на належні їм частки у майні колгоспного двору.

Беручи до уваги наведені вище обставини справи та те, що сторонами на момент існування колгоспного двору та після смерті ОСОБА_6 не було оформлено право власності на належні їм частки в майні будинковолодіння, а також те, що вони позбавлені в позасудовому порядку на оформлення таких прав, суд дійшов висновку, що частки позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 та позивачів за зустрічними позовами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у майні колгоспного двору складають по 1/6 частині кожного, а також ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 належить право власності по 1/24 частці спірного будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість первісного позову та зустрічних позовів, які підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 120,123 ЦК УРСР (у ред. 1963 р), ст. 356, 372, 361, 368, 369, 392, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст. 200, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності- задоволити.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_1 в будинковолодінні по АДРЕСА_1 становить 1/6 частина.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/24 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 з підстав належності 1/6 частини як частки в майні колишнього колгоспного двору, 1/24 у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_6 .

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності- задоволити.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_4 в будинковолодінні по АДРЕСА_1 становить 1/6 частина.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 5/24 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 з підстав належності 1/6 частини як частки в майні колишнього колгоспного двору, 1/24 у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_6 .

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності- задоволити.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_3 в будинковолодінні по АДРЕСА_1 становить 1/6 частина.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 5/24 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 з підстав належності 1/6 частини як частки в майні колишнього колгоспного двору, 1/24 у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_6 .

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності- задоволити.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_5 в будинковолодінні по АДРЕСА_1 становить 1/6 частина.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності- задоволити.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_2 в будинковолодінні по АДРЕСА_1 становить 1/6 частина.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/24 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 з підстав належності 1/6 частини як частки в майні колишнього колгоспного двору, 1/24 у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка за первісним позовом, відповідачка за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачі, позивачі за зустрічними позовами: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

ОСОБА_3 , с. Радча, Івано-Франківського району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

ОСОБА_4 , с. Радча, Івано-Франківського району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий;

ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 18.09.2025.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ