_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/947/379/25
УХВАЛА
17.09.2025 Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Огренич І.В.
за участю секретаря - Коростій М.В.,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулось до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», (боржник) ОСОБА_1 , в якій просить суд замінити сторону стягувача з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», як такий, що набув всі права та обов`язки стягувача, згідно з Договором № GL48N718070 _I_6 про відступлення прав вимоги, укладений 30 липня 2020 року, у виконавчих листах по справі № 2-5205/09 які видані Ленінським районним судом м. Севастополя Автономної Республіки Крим. При цьому заявник посилається на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя Автономної Республіки Крим від 14 грудня 2009 року по справі № 2-5205/09 позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про стягнення заборгованості за кредитним договором був задоволений та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Надра» в особі філії Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Кримського регіонального управління суму заборгованості за кредитним договором № 805/2007/840-ЖР/10/209 від 12.12.2007 в розмірі 216 307 грн. 31 коп., у відшкодування судового збору суму у розмірі 1700 грн., у відшкодування витрат з ІТЗ розгляду справи суму у розмірі 120 грн., а всього стягнуто 218 127 (двісті вісімнадцять тисяч сто двадцять сім грн.) гривен 31 коп.. 30 липня 2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений Договір №GL48N718070_I_6 про відступлення прав вимоги. За умовами даного Договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитним Договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) № 805/2007/840-ЖР/10/209 від 12.12.2007, укладеними між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра», разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. З огляду на зазначені обставини вони звертаються до суду з даною заявою.
У відповідності до ч. 1 ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.
Як вбачається з заяви, заявником порушено питання на стадії примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Севастополя Автономної Республіки Крим від 14 грудня 2009 року.
Згідно з розпорядженням Верховного Суду від 05.07.2022 № 36/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (суди Автономної Республіки Крим та м. Севастополя)», територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду міста Севастополя змінено на Київський районний суд міста Одеси.
У судове засідання учасники процесу не з`явились, повідомлялись, представник заявника у первісній заяві просить справу розглянути без їх участі, вимоги підтримує у повному обсязі.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, у своїй заяві про заміну стягувача у виконавчому листі представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» стверджує, що в провадженні Ленінського районного суду міста Севастополя на розгляді перебувала цивільна справа № 2-5205/09 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 805/2007/840-ЖР/10/209 від 12.12.2007 в розмірі 216 307 грн. 31 коп., судового збору у розмірі 1700 грн. та витрат з ІТЗ розгляду справи суму у розмірі 120 грн..
З матеріалів справи вбачається, що 30 липня 2020 року, відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений Договір №GL48N718070_I_6 про відступлення прав вимоги. За умовами даного Договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитним Договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) № 805/2007/840-ЖР/10/209 від 12.12.2007 року, укладеними між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра», разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.
Згідно ст. 512 ЦК України,кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд зазначає, що до вказаних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 442 ЦПК України, відповідно до якої, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
В правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13) зазначено, що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Відповідно до п. 11 узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, Велика Палата Верховного Суду у судовому рішенні від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 зробила висновок про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. За відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження.
У постанові від 18.01.2022 у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 вересня 2021 року у справі №727/9430/13-ц щодо порядку здійснення заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, згідно з яким за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником вважалася можливою. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що указаний висновок не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20, пункти 74-75) та від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20, пункт 6.18).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 лютого 2022 року у справі №2-7763/10 дійшла висновку, що відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, ч. 6 ст. 12, п.1 ч.1, ч.5 ст.26, ч.5 ст.37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного статусу стягувача у виконавчому документі. Не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи такого відновлення. Разом з тим і заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам ч. 1 ст. 2 ЦПК України. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набрало законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог ч.1 ст.2 ЦПК України.
Отже, приймаючи вищевказані висновки, суд зазначає, що заміна стягувача, за наявності судового рішення яке набрало законної сили, в межах провадження по справі без визначеної стадії не допускається, оскільки відповідна заміна стягувача відбувається лише на стадії виконавчого провадження, як на завершальній стадії судового провадження.
Згідно статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
З огляду на наведене вище, суд зазначає, що заявником в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано жодних доказів на підтвердження перебування у Ленінському районному суді міста Севастополя цивільної справи № 2-5205/09 та доказів що за наслідком її розгляду було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором № 805/2007/840-ЖР/10/209 від 12.12.2007 в розмірі 216 307 грн. 31 коп., судового збору у розмірі 1700 грн. та витрат з ІТЗ розгляду справи суму у розмірі 120 грн..
При цьому, у відповідності до судових рішень оприлюднених у Єдиному державному реєстрі судових рішень, який перебуває у вільному доступі, судом встановлено наявність оприлюдненого тексту заочного рішення Ленінського районного суду міста Севастополя від 14.12.2009 року по цивільній справі №2-5205/09 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Надра» в особі філії Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Кримського регіонального управління до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Вказаним заочним рішенням Ленінського районного суду міста Севастополя від 14.12.2009 позов задоволений та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» в особі філії Відкритого акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» Кримського регіонального управління суму заборгованості за кредитним договором № 805/2007/840-ЖР/10/209 від 12.12.2007 року у розмірі 216 307 грн. 31 коп., у відшкодування сплаченого судового збору суму у розмірі 1700 грн., у відшкодування витрат з ІТЗ розгляду справи суму у розмірі 120 грн., а всього стягнути 218 127 (двісті вісімнадцять тисяч сто двадцять сім грн.) гривен 31 коп.. Звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Севастополь, Балаклавський район, в межах землекористування СТ «Калафа», загальною площею 0,0685 гектарів, яка належить - ОСОБА_1 .
Проте, в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, заявником не надано доказів на підтвердження видачі відповідних виконавчих листів з примусового виконання заочного рішення Ленінського районного суду міста Севастополя за наслідком розгляду цивільної справи №2-5205/09, відносно боржника - ОСОБА_1 , доказів щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, як і доказів, що строк пред`явлених відповідних виконавчих листів до примусового виконання не сплив.
Крім того, заявником у поданій заяві не порушувалось відповідного питання з відновлення втраченого судового провадження цивільної справи №2-5205/09 за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі філії Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Кримського регіонального управління до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка перебувала в провадженні Ленінського районного суду міста Севастополя.
Слід зазначити, що у відповідності до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, яка перебуває у вільному доступі, судом встановлено відсутність будь-яких відомостей щодо виконавчих проваджень з примусового виконання відносно боржника ОСОБА_1 .
При таких обставинах, суд приходить до висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не доведена та не обґрунтована, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 442 ЦПК України, ст. 512,514 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-
УХВАЛИВ:
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк, з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя І. В. Огренич