Справа № 481/2028/24
Провадж.№ 2/481/91/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

11.09.2025 року Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Уманської О.В.,

за участі секретаря Кузьміної Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №002/9461380-SP в розмірі 43557,19 грн., та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 березня 2021 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №002/9461380-SP, згідно умов якого відповідач отримав кредит. 15.05.2024 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №НІ/11/19-Ф, у відповідності до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає Належні АТ «ТАСКОМБАНК» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру від 15.05.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 43557,19 грн., з яких: 19785,77 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23771,42 грн. - сума заборгованості за відсотками. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а отже позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 27.12.2024 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалами від 18.06.2025 та 25.07.2025 року було витребувано додаткові докази.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з тим в позовній заяві просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на адресу суду від відповідача не надходило. Згідно заяви з позовом не згодний, оскільки відповідно до даних електронного кабінету в мобільному додатку АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість по його кредиту погашена у повному обсязі. Факт укладення договору на вказаних в позові умовах не заперечував. Долучив до матеріалів справи скріншот виписки з деталізованим умовами договору та скріншот стану рахунку з мобільного додатку tascombank та інші довідки і документи, що характеризують особу.

Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо, у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За визначенням ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 2 ст. 615 ЦК України).

Згідно з положеннями ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Судом встановлено, що 18.03.2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем підписано заяву №002/9461380-SP щодо приєднання до публічної пропозиції на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту«Sportbank». Згідно заяви про приєднання відповідач просив надати банківські послуги та фінансові послуги, зокрема відкрити поточний рахунок у національній валюті. Позичальнику було надано послугу кредитування та встановлено ліміт кредитування рахунку, а саме надані кредитні кошти у сумі 20 000 грн.

Відповідно до тарифів та скріншоту виписки за рахунком з мобільного додатка АТ «ТАСКОМБАНК» (наданого відповідачем) Банк та відповідач погодили процентну ставку за встановленим кредитним лімітом 0,01% річних - при виконанні умов пільгового періоду ( при невиконання умов пільгового періоду - 0,16 % в день на операції оплати придбаних товарів в торгівельній мережі та мережі інтернет, та 0,22 % в день на операції з видачі готівки та перекази на іншу картку), строк кредитування 365 днів з автоматичною пролонгацією (а.с.58).

Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений у кредитному договорі, що підтверджується випискою по рахунку (а.с.83-87), а також не заперечується відповідачем. Проте відповідач умови договору не виконав та в період з серпня 2021 року по день звернення до суду з позовом кошти на погашення заборгованості по кредиту не вносив, у зв`язку з чим, станом на 31.10.2024 року, утворилась заборгованість у розмірі 43557,19 грн, з яких 19 785,77 грн заборгованість по тілу кредиту та 23 771,42 грн проценти, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 15.05.2024 року (а.с.88-93).

Не заперечуючи факт укладення договору на умовах визначених банком та отримання кредитних коштів відповідач зазначав про відсутність заборгованості по кредиту у зв`язку з її повним погашенням, на підтвердження чого долучив до матеріалів справи скріншоти виписок по рахунку та стану рахунку з мобільного додатку.

Згідно скріншотів виписки по рахунку та стану рахунку з мобільного додатку наданого відповідачем заборгованість за тілом кредиту відсутня ( в даній виписці заборгованість по нарахованим процентам не відображена) у зв`язку зі списанням заборгованості по кредитному договору №002/9461380-SP від 18.03.2021 року згідно протокольного рішення №280323 від 28.03.2023 року ( а.с.57-58). Зазначене також підтверджується випискою по картковому рахунку наданою на запит суду АТ «ТАСКОМБАНК» (а.с.83-87).

Крім того відповідно до витягу з Протоколу №13-3 від 28.03.2023 року на черговому засіданні правління АТ «ТАСКОМБАНК» члени правління Банку вирішили визнати безнадійною заборгованість по знеціненим фінансовим активам за кредитними операціями позичальників вказаними у Реєстрі кредитних операцій Додаток №1 до протоколу ( серед яких під номером 9385 зазначено кредитний договір №002/9461380-SP позичальника ОСОБА_1 ) та списати її в повному обсязі з балансових рахунків на позабалансові рахунки Банку за рахунок сформованого резерву (а.с. 109-111).

Надаючи правову оцінку зазначеним доказам, суд враховує наступне.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до частин першої та другої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 605 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

На момент виникнення спірних правовідносин,у тому числі списання банком безнадійної заборгованості ОСОБА_1 , діяв спеціальний нормативно-правовий акт Положення про визначення критеріїв для списання знецінених фінансових активів банків України за рахунок оціночних резервів під очікувані кредитні збитки, затверджене постановою Правління Національного банку України 13.04.2020 року №49 (далі - Положення).

У пункті 9 Положення зазначено, що списання є подією припинення визнання фінансового активу в бухгалтерському обліку. Банк припиняє визнання знеціненого фінансового активу в балансі, якщо списання здійснено за рахунок оціночного резерву. Списання відповідно до вимог цього Положення не є прощенням (анулюванням) боргу. Банк відповідно до внутрішніх процедур може продовжувати заходи щодо врегулювання заборгованості з метою відшкодування списаної за рахунок резерву заборгованості за фінансовим активом.

За своєю суттю, прощений кредитний борг є додатковим благом особи лише у разі відсутності в банку будь-якої правової підстави вимагати його стягнення в майбутньому, тобто припинення між сторонами кредитних відносин, взятих на себе взаємними зобов`язаннями.

Поняття «прощення боргу», як воно вжито у статті 605 ЦК України, не тотожне поняттю «списання безнадійної заборгованості». Списання банком безнадійної заборгованості боржника є категорією бухгалтерського обліку та не звільняє боржника від зобов`язання. Відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника, оскільки банк зобов`язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Зазначених правових висновків Верховний Суд дійшов у постановах від 29 травня 2018 року у справі №921/165/16-г/7, від 03 липня 2018 року у справі №921/303/16-г/10, від 18 червня 2019 року у справі №902/1156/15, від 04 вересня 2019 року у справі №466/3581/15-ц, від 22 липня 2020 року у справі №522/13021/16-ц, від 26 січня 2022 року у справі №405/9058/19.

Таким чином у даному випадку прощення (анулювання) кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед банком не відбулося. Мало місце лише її відшкодування за рахунок резерву з подальшим стягненням її з боржника.

Відшкодування банком за рахунок свого резерву кредиторської заборгованості та подальше її стягнення не припиняє зобов`язання боржника перед кредитором.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі №438/350/17 (провадження №61-17338св21) та від 08 червня 2022 року у справі №438/723/17 (провадження №61-11572св21).

Також відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст.514, ч. 1 ст.1084 ЦК України).

З матеріалів справи встановлено, що 15.05.2024 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №НІ/11/19-Ф, у відповідності до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає Належні АТ «ТАСКОМБАНК» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.6-7).

Відповідно до витягу з Реєстру від 15.05.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 43557,19 грн., з яких: 19785,77 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23771,42 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.9).

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим за кредитним договором виникла заборгованість в загальному розмірі 43 557,19 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 19 785,77 грн та заборгованість за процентами у розмірі 23 771,42 грн, яка підтверджена відповідним розрахунком та узгоджується з умовами договору.

Таким чином, з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 43 557,19 гривень.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України, враховуючи розмір та види судових витрат по справі, ступінь доведеності факту їх понесення позивачем, а також результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у вигляді судового збору в розмірі 3028,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості по кредитному договору №002/9461380-SP від 18.03.2021 року в розмірі 43557,19 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 3028,00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 16.09.2025 року.

Суддя