Справа № 203/7740/23
Провадження № 2-др/203/17/2025
УХВАЛА

12 травня 2025 року Центральний районний суд м. Дніпра в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Н.А.,

за участі:

представника відповідача (заявника) ОСОБА_1 (в залі суду),

представника позивача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача (заявника) про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Лілія Дмитрівна, про визнання недійсним договору дарування квартири, визнання протиправною та скасування державної реєстрації права власності, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

встановив:

10.04.2025 року в системі «Електронний суд» до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська надійшла заява представника відповідача (заявника) про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №203/7740/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Лілія Дмитрівна, про визнання недійсним договору дарування квартири, визнання протиправною та скасування державної реєстрації права власності, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якій заявник просить суд:

- вирішити питання про розподіл витрат відповідача на професійну правничу допомогу та ухвалити додаткове рішення по справі про стягнення з позивача зазначених витрат у розмірі 10000 грн.

В обґрунтування вимог заяви заявник зазначила, що рішенням суду від 07.04.2025 року в цивільній справі №203/7740/23 було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 . Між відповідачем ОСОБА_4 та адвокатом Хандогою В.В. був укладений договір про надання правової допомоги №1/ф/24. Згідно з п.6.1. додаткової угоди №1 від 05.01.2025 року до договору про надання правової допомоги №1/ф/24, клієнт в строк до 30 квітня 2025 року сплачує на банківський рахунок адвоката гонорар у розмірі 10000 грн. Детальний опис фактично наданої відповідачу правової допомоги наведено в попередньому розрахунку суми винагороди (гонорару) адвоката за надану правову допомогу. На виконання умов договору про надання правової допомоги відповідачем на банківський рахунок адвоката було сплачено гонорар у розмірі 10000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1.11.6239431.1 від 10.04.2025 року.

Тому заявник (відповідач) звернулась до суду із заявою про розподіл витрат на правничу допомогу.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.04.2025 року, судову справу №203/7740/23, провадження №2-др/203/17/2025, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М. та передано канцелярією суду, прийнято судом до провадження 01.05.2025 року.

Судове засідання з розгляду заяви було призначене судом на 12.05.2025 року о 16:00 годині, в яке з`явились представники сторін, представник позивача брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Під час судового засідання представник відповідача підтримав вимоги заяви у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду із заявою пояснив суду таким чином, як про це вказано вище, відповідно до заяви. Представник відповідача також посилався на те, що є договір про правову допомогу відповідачу в цій цивільній справі, під час розгляду якої представник відповідача брав участь у судових засіданнях, підготував відзив на позов, додаткові пояснення, у зв`язку з поданням заяви про зміну предмета позову. Сторони обумовили фіксований розмір гонорару адвоката, який складає 10000 грн.

Представник позивача заперечувала проти задоволення заяви сторони відповідача про розподіл судових витрат та просила суд відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що представник відповідача не довів належними та допустимими доказами того, що між ним та відповідачем був укладений договір про надання правничої допомоги та на його виконання сторонами договору був підписаний акт виконаних робіт. Представник позивача вважає, що не підтверджуються жодними доказами понесені відповідачем витрати у розмірі 10000 грн за договором про надання правової допомоги, не надано доказів реальності понесених витрат, у договорі не вказано про те, що сума у 10000 грн складає фіксований розмір гонорару адвоката. Крім того, відповідно до квитанції до платіжної інструкції, на яку посилається представник відповідача, витрати на правничу допомогу поніс ОСОБА_5 , а не ОСОБА_4 . Крім того, представник позивача вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу відповідача непропорційним та неспівмірним, порівняно з витраченим адвокатом часом на надання правничої допомоги.

Суд, заслухавши пояснення та думки представників сторін, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням суду від 07.04.2025 року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Лілія Дмитрівна, про визнання недійсним договору дарування квартири, визнання протиправною та скасування державної реєстрації права власності, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу сторона відповідача надала суду копії: свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Хандоги В.В. від 15.12.2017 року, серії ДП №3570; ордера на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_4 від 12.03.2024 року, серії АЕ №1270319, виданого на підставі договору про надання правової допомоги №1/ф/24 від 05.01.2024 року у Кіровському районному суді м. Дніпропетровська, адвокатом Хандогою В.В.; договору №1/ф/24 від 05.01.2024 року про надання правничої допомоги; додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги №1/ф/24 від 05.01.2025 року; попереднього розрахунку суми винагороди (гонорару) адвоката за надану правову допомогу на суму 10000 грн; рахунку №4 від 09.04.2025 року на суму 10000 грн з призначенням платежу: оплата гонорару за надану правничу допомогу, згідно з договором про надання правничої допомоги №03/ф/25 від 23.01.2025 року, клієнт: ОСОБА_4 , підстава: договір про надання правничої допомоги №1/ф/24 від 05.01.2025 року; додаткової угоди №1 від 05.01.2025 року до договору про надання правничої допомоги №1/ф/24 від 05.01.2025 року; акта приймання-передачі наданої правової допомоги від 09.04.2025 року, відповідно до умов договору про надання правничої допомоги №1/ф/24 від 05.01.2025 року; квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №1.116239431.1 від 10.04.2025 року на суму 10000,00 грн, отримувач: Хандога В.В. адвокат, призначення платежу: сплата гонорару за надану правничу допомогу, згідно з договором про надання правничої допомоги №03/ф/25 від 23.01.2025 року, ОСОБА_4 , підпис платника/ініціатора: ОСОБА_5 , платник: ОСОБА_5 , фактичний платник: Мирна Ю.В.

Як пояснив представник відповідача у судовому засіданні, у тексті додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги, а також інших наданих ним документах, допущені технічні описки у зазначенні дати договору про надання правничої допомоги, бо правильною датою укладення договору є «05.01.2024 року», а не «05.01.2025 року». Також, за твердженнями представника відповідача, у квитанції від 10.04.2025 року працівник банку допустив описку у зазначенні номера та дати договору як «№03/ф/25 від 23.01.2025 року».

Так, за змістом договору №1/ф/24 про надання правничої допомоги від 05.01.2024 року, укладеного між адвокатом Хандогою В.В. та ОСОБА_4 , адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, а клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду в порядку та в строки, передбачені договором (п.1.1. договору). Цей договір укладено на строк до 31.12.2025 року, якщо ні одна із сторін за 10 днів до закінчення строку цього договору не повідомить письмово іншу сторону про його розірвання, договір автоматично продовжується на той самий строк та на тих самих умовах (п.3.1. договору). Інші умови договору, в тому числі права та обов`язки сторін, їх відповідальність, розмір винагороди адвоката та інше, наводяться в додатковій угоді №1 до цього договору, яка є невід`ємною його частиною (п.3.2. договору).

Відповідно до умов додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги від 05.01.2024 року, сторони обумовили, зокрема, що клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду (гонорар) відповідно до умов договору (п.3.2. додаткової угоди). Винагорода адвоката складає 10000 грн, які клієнт зобов`язується сплатити адвокату шляхом перерахування на банківський рахунок адвоката, вказаний у договорі в строк до 30.04.2025 року (п.6.6. додаткової угоди). В особливих умовах додаткової угоди вказано, що інші умови договору про надання правничої допомоги №03/ф/25 від 23.01.2025 року залишаються без змін (п.8.1. додаткової угоди).

Відповідно до акта приймання-передачі наданої правової допомоги від 09.04.2025 року, адвокат у повному обсязі надав клієнту правову допомогу, що включає наступне: складення від імені клієнта та подання до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська відзиву на позовну заяву у цивільній справі №203/7740/23, провадження №2/0203/567/2024, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Лілія Дмитрівна, про скасування державної реєстрації права власності; складення та подання від імені клієнта до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська додаткових письмових пояснень у цивільній справі №203/7740/23, провадження №2/0203/567/2024; представлення інтересів клієнта у судовому засіданні Кіровського районного суду міста Дніпропетровська з розгляду цивільної справи №203/7740/23, провадження №2/0203/567/2024, та участь у судових засіданнях з розгляду справи, які відбулись: 05.06.2024 року, 01.08.2024 року, 26.09.2024 року, 12.12.2024 року, 07.04.2025 року. Погоджена сторонами вартість наданої правової допомоги складає 10000 грн.

У ході судового засідання судом було встановлено, що відповідно до протоколів судових засідань, адвокат Хандога В.В. як представник відповідача у справі брав безпосередню участь у судових засіданнях в залі суду, які відбулись: 05.06.2024 року, 01.08.2024 року, 04.11.2024 року, 12.12.2024 року, 17.02.2025 року та 07.04.2025 року, відповідно. Оскільки 26.09.2024 року судового засідання не відбулось, з огляду на перебування головуючого судді у щорічній відпустці, відповідно до довідки від 21.08.2024 року.

Суд зазначає, що відповідно до положень частин 1, 2 ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до положень частин 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до положень ч. 1, ч. 5 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Аналіз викладених вище норм ЦПК України вказує, що професійна правнича допомога надається саме адвокатом у конкретній справі, а розмір витрат на професійну правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI, договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. ст. 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону №5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Аналіз викладеного вище вказує, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Суд бере до уваги те, що для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Верховного Суду від 02.10.2019 року, справа №815/1479/18, додаткова постанова Верховного Суду від 05.09.2019 року, справа №826/841/17, додаткова постанова Верховного Суду від 06.03.2019 року, справа №922/1163/18).

З урахуванням положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд бере до уваги вказані правові висновки Верховного Суду.

Також відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує те, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece)).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, як видно з наданих відповідачем письмових доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, їй були надані правничі послуги адвокатом Хандогою В.В. Виявлені у ході судового розгляду заяви численні описки у документах, наданих стороною відповідача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, про що вказано вище, унеможливлюють встановлення судом реальності понесених витрат у розмірі 10000 грн.

Суд враховує те, що виявлені розбіжності та неточності, допущені сторонами при укладанні додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги від 05.01.2024 року, а також під час складання рахунку та квитанції про оплату, вказують на недоведення відповідачем розміру фактичної суми судових витрат у заявленому розмірі 10000 грн. Тобто того, що такі витрати дійсно були понесені нею у справі №203/7740/23 за договором про надання правничої допомоги від 05.01.2024 року №1/ф/24. Оскільки відповідно до квитанції від 10.04.2025 року, гонорар у розмірі 10000 грн був сплачений відповідачем за надані адвокатом послуги, відповідно до договору про надання правничої допомоги №03/ф/25 від 23.01.2025 року. Тому суд відхиляє посилання представника відповідача на наявні технічні описки, бо квитанція до платіжної інструкції була видана, відповідно до рахунку №4 від 09.04.2025 року, в якому також вказаний цей договір про надання правничої допомоги.

Отже, відповідач не надала суду доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена нею за представництво її інтересів в суді саме в цивільній справі №203/7740/23. У ході судового розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення суд дійшов висновку, що відповідач на противагу вимогам чинного законодавства України не довела суду належними та допустимими доказами понесені витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10000 грн.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви відповідача (заявника) про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі.

Керуючись статтями 3-13, 133, 141, 258-260, 270, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача (заявника) про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Лілія Дмитрівна, про визнання недійсним договору дарування квартири, визнання протиправною та скасування державної реєстрації права власності, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 19.05.2025 року.

Суддя Ф.М. Ханієва