Справа № 303/1556/17
УХВАЛА

19 вересня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі головуючого судді Заболотного А.М.

секретар судового засідання Желізняк К.П.,

за участі представника заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Мукачево заяву ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , Відділ державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду, заінтересовані особи ОСОБА_4 , Відділ державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, із заявою про визнання виконавчого листа, виданого 13.08.2019 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області на виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 06.06.2019 року по справі № 303/1556/17 про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання їх доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.03.2017 року і до досягнення нею повноліття, таким, що не підлягає виконанню починаючи з моменту звернення з цією заявою до суду.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 06.06.2019 року по справі № 303/1556/17 з нього, ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. починаючи з 21.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. 13.08.2019 року на виконання вищевказаної постанови Закарпатського апеляційного суду було видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання до Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Постановою державного виконавця Лешко В.О. від 23.09.2019 року було відкрито виконавче провадження ВП №60111448 з виконання виконавчого листа від 13.08.2019 року. Однак, починаючи з березня 2022 року донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає з матір`ю ОСОБА_4 , а проживає з батьком ОСОБА_3 . Малолітня донька знаходиться на повному утриманні батька, отримує найкраще медичне забезпечення, забезпечена усім необхідним для належного її розвитку. Натомість, мати жодним чином не приймає участі у матеріальному забезпеченні своєї доньки. За час проживання дитини з батьком мати самоусунулася від виконання своїх обов`язків. Незважаючи на те, що з березня 2022 року та по теперішній час, малолітня дитина знаходиться на повному утриманні батька, він надалі продовжує сплачувати аліменти і вважає, що таке стягнення аліментів не ґрунтується на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Стягнення з особи аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з такою особою та перебуває на її утриманні, суперечить положенням ст. 181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина

Таким чином ОСОБА_3 вважає, що наявні всі правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню на підставі положень ст. 432 ЦПК України.

19.08.2025 року до суду від представник заявника, адвоката Ковач І.В., писмові заперечення проти заяви в яких представник зазначає про безпідставність поданої заяви та відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 08.09.2025 року заяву прийнято до розгляду. Судове засідання призначено на 15.09.2025 року. В задоволенні заяви про зупинення виконання за виконавчим документом відмовлено.

Ухвалою суду від 12.09.2025 року забезпечено участь представників заявника ОСОБА_3 адвоката Якименко М.М. та адвоката Срібного В.А. у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, його представник, адвокат Срібний В.А., в судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, її представник, адвокат Ковач І.В., в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив, просив відмовити в її задоволенні.

Представник заінтересованої особи - відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представників заявника та заінтересованої особи, вивчивши заяву, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 06.06.2019 року визначено місце проживання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 21.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання зазначеної постанови Закарпатського апеляційного суду 13.08.2019 року було видано виконавчий лист.

Відповідно до постанови державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Лешко В.О. від 23.09.2019 року було відкрито виконавче провадження ВП № 60111448.

З розрахунку заборгованості по аліментам № 60111448 від 02.07.2025 року встановлено, що заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів станом на червень 2025 року становить 20000,00 грн.

Згідно з актом оцінки потреб сім`ї (початок 23.09.2022 року, завершення 03.10.2022 року), батько ОСОБА_3 з 05.03.2022 року не повернув дитину ОСОБА_5 матері за місцем постійного проживання.

З акту обстеження умов проживання дитини від 02.05.2025 року, вбачається, що більшу частину свого життя дівчинка проживає з батьком та перебуває на його одноосібному утриманні.

Відповідно до висновку щодо цільового витрачення аліментів на дитину від 14.10.2024 року дитина ОСОБА_5 фактично проживає разом з батьком. Одержувач аліментів до липня 2023 року забезпечувала потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить менше двох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Нецільового витрачання аліментів не виявлено.

Також судом встановлено, що між батьками дитини ОСОБА_5 на цей час відбуваються численні судові процеси щодо визначення місця проживання дитини та, відповідно, обов`язку її утримання.

За змістом ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Таким чином до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Проаналізувавши обставини, зазначені заявником на обґрунтування своїх вимог, суд не вбачає ні матеріально-правових (відсутність у боржника обов`язку), ні процесуально-правових підстав для визнання виконавчого документа судового наказу) таким, що не підлягає виконанню.

Закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Натомість, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, буде суперечити правам та законним інтересам дитини.

Проживання дитини з батьком, як і добровільна матеріальна допомога на утримання дитини, не звільняє боржника від обов`язку матеріально утримувати свою дитину на підставі судового рішення (виконавчого листа).

Одночасно суд звертає увагу на таке.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У ч. 1 ст. 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Статтею 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною 4 ст. 273 ЦПК України визначено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка може бути підставою для припинення стягнення аліментів на утримання дитини або звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів.

При цьому таке питання підлягає вирішенню шляхом пред`явлення зацікавленою особою відповідного позову.

Такі висновки відповідають висновкам, висловленим у постановах Верховного Суду від 04.09.2019 року у справі № 711/8561/16-ц, від 29.06.2022 року у справі №596/826/21-ц.

Відтак законодавець визначив, що обставини, на які посилається заявник, як на підставу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, підлягають доведенню саме при вирішенні спору про звільнення від сплати аліментів, зміну розміру аліментів, та не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів.

Враховуючи викладене, та те, що виконавчий лист виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, а також заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями ст. 432 ЦПК України, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 432 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , Відділ державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 22.09.2025 року.

Суддя А.М.Заболотний