Справа № 645/2067/25
Провадження № 2/645/1597/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Костіної І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Бугай К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Немишлянського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «ФК Суперіум» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 65 810 грн. 41 коп. та судових витрат в розмірі 2 422, 40 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.11.2020 року ОСОБА_1 та АТ «УКРСИББАНК» уклали Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського / рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №0 за умовами якого банк на підставі наданих відповідачем документів відкриває Клієнту та обслуговує на умовах тарифного плану, розміщеного на сайті й на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку, поточний рахунок, який обслуговується згідно цього Договору-анкети та Правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК». Проте відповідач, в порушення умов Договору, свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим, АТ «УКРСИББАНК» відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (надалі за текстом Позивач, Фактор, ТОВ «ФК «Суперіум»), на підставі Договору факторингу право вимоги до Відповідача за вищевказаним Договором. Таким чином ТОВ «ФК «Суперіум» набуло право вимоги до відповідача та стало новим кредитором за вищевказаним Договором. Загальна сума заборгованості відповідача у відповідності до Реєстру боржників до договору факторингу складає 65 810,41 грн, з яких, заборгованість за основним боргом 31 836,7 грн., заборгованість за відсотками 33 973,71 грн., заборгованість за комісіями 0,00 грн. Посилаючись на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представником відповідача адвокатом Лисенко А.О. 26.05.2025 року, через підсистему «Електронний суд» направлено відзив на позовну заяву ТОВ «Фінансова Компанія Суперіум», в якому останній позовні вимоги вважає не обґрунтованими та просить відмовити в задоволенні позову.

Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача вказує, що позивач та первісний кредитор розрухували суму боргу не вірно, всупереч встановленого кредитним договором розміру процентів. Також зазначає на відсутність підтвердження факту надання грошових коштів за кредитним договором відповідним платіжним документом, який є єдиним можливим та належним доказом здійснення платежу. До матеріалів даної справи такі докази не були надані, що підтверджує відсутність права вимоги у позивача саме до відповідача про стягнення грошових коштів. Представник відповідача вказує на нікчемність вимоги щодо сплати позичальником на користь банку комісії у вигляді щомісячної винагороди, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Окрім того, позивачем на підтвердження наявності невиконання кредитних зобов`язань не надано розрахунок заборгованості за договором та виписку по рахунку. Відтак позивачем не надано суду належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження обставин того, що на виконання умов Договору-Анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування за договором № 0 від 11.19.2020, первинний кредитор АТ «УКРСИББАНК» перерахував на картковий рахунок позичальника ОСОБА_1 кредитні кошти. Також, представник відповідача звертає увагу на відсутність Акту приймання-передачі Права Вимоги від 26 червня 2024 року, до договору факторингу, а Реєстр Боржників викликає сумнів, оскільки сформований за допомогою комп`ютерних програм, де зразу іде п. 66, тобто шляхом накладання документу на документ та його розриву. Таким чином, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» не надав суду доказів переходу до нього права вимоги до Боржника за Кредитним договором № 0 від 11.19.2020. Крім того, представник відповідача зазначає, про те, що в даному процесі відповідач користується правничою допомогою адвоката Лисенка А. О. та розмір витрат на правничу допомогу визначений у фіксованому розмірі та складає 10 000, 00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок), зокрема, за подання відзиву на позовну заяву, письмових пояснень в розмірі 6 тис. грн, Заперечення на відповідь на відзив (заперечення на письмові пояснення) - 4 000 грн ( в разі подання відповіді на відзив Позивачем). Докази понесення витрат на правничу допомогу будуть долучені до справи до ухвалення рішення суду або протягом 5-ти днів з дня його ухвалення. Також просив вважати пропуск строку на подання відзиву поважним та поновити його в зв`язку із забезпеченням права відповідача на правничу допомогу.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи був повідомлена своєчасно та належним чином, у позовній заяві просила слухати справу без її участі, позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує.

Відповідач та її представник адвокат Лисенко А.О. у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, доходить наступного.

Судом встановлено, що 18.11.2020 року між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 був підписаний Договір-Анкета про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 0.

Згідно з п.п. 1.1, 1.2 Договору банк на підставі наданих Клієнтом відповідно до вимог законодавства України документів відкриває Клієнту та обслуговує на умовах Тарифного плану «КАРТКА З ЛІМІТОМ «Шоппінг 55% Grace», розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits та/або на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку (надалі - «Тарифи»), поточний рахунок, який обслуговується згідно цього Договору-анкети та Правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників AT «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових (поточних) рахунків, опублікованих в газеті «Урядовий кур`єр» № 105 від 09.06.2017 р. (з усіма змінами та доповненнями) та розміщених на сайті та/або на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку, а саме: поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України (далі - Картковий рахунок). Сторони домовились, що цей Договір-анкета містить заяву клієнта на відкриття карткового рахунку і подання окремої заяви не вимагається. Банк встановлює ліміт овердрафту(надає кредит), на картковому рахунку Клієнта (надалі - ліміт кредитування), а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим Договором-анкетою та Правилами.

Відповідно до п. 1.5 Договору, Правила після підписання Сторонами Договору - анкети, стають його невід`ємною частиною. Підписуючи Договір-анкету, Сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами Договору, які викладені в цьому Договорі-анкеті та в Правилах. Підписи Сторін під цим Договором-анкетою вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому, після підписання Сторонами цього Договору-анкети, Правила не підлягають додатковому підписанню Сторонами і вступають в силу для Сторін одночасно із підписанням цього Договору-анкети. Терміни, що вживаються в цьому Договорі-анкеті мають значення, надане їм у Правилах.

Відповідно до п. 2.1 Договору відповідачу встановлювався ліміт кредитування у розмірі 10 000,00 грн. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладання договору по 05.12.2022. Клієнт може отримати транші, в тому числі «кредит «плати частинами»», в меже доступного ліміту використання кредиту.

Згідно п.2.2.3 Договору встановлені умови надання, використання та повернення кредиту « плати частинами», відповідно до яких встановлено: строк надання кредиту 24 місяці, сума до розміру доступного ліміту, процентна ставка0,001% річних; комісія за управління кредитом до 5 %; максимальна сума платежу за розрахунковий період до 4 584 грн/міс.; проценти за користування до 1 грн./міс.; орієнтовна реальна річна процентна ставка по кредитудо 2500 грн./міс., орієнтовна загальна вартість кредиту до 110001 грн.

26.06.2024 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» було укладено Договір факторингу № 278 від 26.06.2024, відповідно до якого Клієнт відступив Фактору Права Вимоги за укладеним кредитним договором згідно Реєстру Боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення Прав Вимоги.

Згідно Реєстру Боржників за Договором факторингу № 278 від 26.06.2024 від АТ «УкрСиббанк» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму заборгованості 65 810,41 грн, з яких, заборгованість за основним боргом 31 836,7 грн., заборгованість за відсотками 33 973,71 грн., заборгованість за комісіями 0,00 грн.

Також, на підтвердження факту переходу прав позивачем долучено платіжну інструкцію № 455 від 26.06.2024 року, згідно якої ТОВ «ФК «Суперіум» АТ «Укрсиббанк» перерахувало 1 754 004,03 грн., як оплату згідно договору факторингу № 278 від 26.06.2024 року.

22.11.2024 позивачем було надіслано на адресу відповідача досудову вимогу про сплату заборгованості за договором №0 у сумі 65 810,41 грн, з повідомленням про заміну кредитора на підставі договору факторингу та зазначенням реквізитів для сплати заборгованості.

Відповідно до ч. 1ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК).

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частина 2ст. 1056-1 ЦК визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦКунормовано, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1ст. 509 ЦК передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК).

Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Стаття 610 ЦК передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 2ст. 12 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до ч. 1ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Положеннями ч. ч. 1 та 3ст. 83 ЦПК унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4ст. 83 ЦПК).

Вирішуючи даний спір судом встановлено, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_1 отримала карту з лімітом «Шоппінг 55% Grace та користувалася нею. Позивачем також не долучено розрахунку заборгованості. Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту отримання кредитних коштів ОСОБА_1 .

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо, безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За змістом пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Згідно з правовою позицією, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №752/9423/15-ц, від 16.09.2020 у справі №200/5647/18.

Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20, провадження № 61-17825св21.

Відтак, позивачем не надано суду належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження обставин того, що на виконання умов Договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 0, первинний кредитор АТ «УКРСИББАНК» відкрив Клієнту та обслуговував на умовах тарифного плану «Картка з лімітом «Шоппінг 55% Grace» поточний рахунок, на який було встановлено ліміт овердрафту, якими користувався відповідач, а отже, у зв`язку із відсутністю доказів надання кредиту у погоджений сторонами спосіб, вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Тобто, позивач фактично не підтвердив належними та допустимими доказами факт виконання первісним кредитором АТ «УКРСИББАНК» зобов`язання щодо надання грошових коштів у сумі визначеній у Договорі №0, а, відповідно, не підтвердив і факт виникнення у відповідача ОСОБА_1 , обов`язку повернути кредит та проценти, у розмірі та на умовах зазначених в цьому договорі, та права вимоги первісного кредитора за цим договором.

Окрім того, у матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, що позбавляє суд можливості дослідити період, за який нараховано заборгованість, а також дані щодо руху коштів на рахунку відповідача ОСОБА_1 , а отже і встановити дійсний розмір заборгованості відповідача за спірним договором.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст.1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст.1080,1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

26.06.2024 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» було укладено Договір факторингу № 278 від 26.06.2024, у відповідності до умов якого АТ «УКРСИББАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» приймає належні АТ «УКРСИББАНК» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Також, на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора - АТ «Укрсиббанк» до ТОВ «ФК «Суперіум» позивачем надано реєстр боржників до нього та платіжну інструкцію в національній валюті від 26.06.2024 № 455.

При цьому, відповідного до пункту 4.1 Договору факторингу, право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у фактора виникає з моменту підписання акту приймання-передачі права вимоги (додаток № 2 до цього договору).

Проте відповідний акт приймання-передачі права вимоги, складений між позивачем АТ «УКРСИББАНК» у матеріалах справи відсутній, в зв`язку з чим суд доходить висновку про відсутність належних доказів переходу права вимоги до позивача від первісного кредитора.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

З огляду на викладене, ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» не доведено і не обґрунтовано заявлені позовні вимоги, оскільки не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком, в зв`язку з чим суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, статтями 509, 525, 526, 530, 546, 549, 626, 628, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні скороченого судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СУПЕРІУМ», , адреса: 04053, м. Київ, Вознесенський узвіз, буд.23-А, прим.№35А.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 09.09.2025 року.

Суддя І.Г.Костіна