Справа № 189/3112/24
08.09.2025 року селище Покровське Дніпропетровської області
Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Чорної О.В.,
за участі секретаря судового засідання Янченко І.Л.,
учасники судового засідання:
представник позивача Бурдига В.О. в режимі відеоконференції,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого у шлюбі, -
ОСОБА_1 в особі представника адвоката Бурдига В.О. звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого у шлюбі, в якому просить:
- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на частину житлового будинку, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 28928391, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок поділу спільного майна подружжя;
- судові витрати покласти на відповідача.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що Між ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , був укладений шлюб, зареєстрований 12 вересня 1991 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 99.
Цей шлюб було розірвано 09 січня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №1.
Під час перебування у шлюбі сторони набули (придбали) наступне майно:
Цей об?єкт нерухомості був побудований під час перебування сторін у шлюбі. Був введений в експлуатацію та зареєстрований за Відповідачем відповідно до Рішення Виконавчого комітету Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 23 грудня 1999 року № 160.
2) Будинок (реєстраційний номер: 28928391), загальною площею 45,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до доданої вище Інформаційної довідки цей будинок оформлений на Відповідача відповідно до договорів купівлі-продажу від 10 грудня 2009 року BMM № 327751 та BMM № 132752 p/н 5277.
Під час шлюбу та після його розірвання спору щодо користуванням нерухомим майном не виникало. Відповідач покинув територію України, і з ним немає зв?язку.
Позивачка самостійно утримує будинки, сплачує комунальні платежі тощо.
Позивачка, вбачаючи, що Відповідач не повернеться ніколи з території російської федерації, а вона формально не володіє принаймні частиною спільно нажитого майна, вважає, що її право власності порушене і підлягає захисту.
Ухвалою суду від 22.01.2025 року відкрите провадження у справі і справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 25.03.2025 року витребувано з Покровської державної нотаріальної контори посвідчені належним чином копії договорів купівлі-продажу ВММ №327751, BMM №132752 р/н 5277, 10.12.2009 року, на підставі яких оформлено право власності ОСОБА_2 на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
07.04.2025 року від Покровської державної нотаріальної контори на адресу суду надійшов лист, в якому зазначено, на цей час Покровська державна нотаріальна контора не може надати запитувану судом копію договору купівлі-продажу, який було посвідчено у Покровській державній нотаріальній конторі 10.12.2009 року за реєстровим №5277, де стороною у договорі є ОСОБА_2 , у зв?язку з опломбуванням та евакуацією, з метою збереження в умовах воєнного стану, документів нотаріального діловодства та архіву Покровської державної нотаріальної контори за 1990 - 2023 роки до Дніпровської філії державного нотаріального архіву у Дніпропетровській області, згідно наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №2141/13.4-06 від 01.11.2024 року.
Ухвалою суду від 21.05.2025 року витребувано з Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області посвідчені належним чином копії договорів купівлі-продажу ВММ №327751, BMM №132752 р/н 5277, 10.12.2009 року, на підставі яких оформлено право власності ОСОБА_2 на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
11.06.2025 року на виконання ухвали Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2025 року, Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області повідомив таке:
1. Згідно Інформаційної довідки з Єдиного Реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів № 227269039 від 27.05.2025 року бланк серія ВММ № 327751 було отримано та витрачено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ПЕТРУШЕНСЬКОЮ Інною Романівною 16.12.2009 року, а саме:
- згідно Реєстру для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ПЕТРУШЕНСЬКОЮ I.Р. за 2009 рік, справа індекс № 02-33, том 6, що знаходиться на зберіганні в Державному нотаріальному архіві в Дніпропетровській області, за 10 грудня 2009 року зареєстровані нотаріальні дії з № 6494 по № 6523; запис про посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна за участю ОСОБА_4 , відсутній;
- в Реєстрі для реєстрації нотаріальних приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ПЕТРУШЕНСЬКОЇ І. Р. є запис за 16 грудня 2009 року про використання спеціального спеціальних бланків нотаріальних документів ВММ 3127751 та реєстрацію іншої нотаріальної дії від іншої особи.
2. Згідно Інформаційної довідки з Єдиного Реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів № 227493696 від 02.06.2025 року бланк серія BMM N№ 132752 було отримано та витрачено Покровською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 10.12.2009 року, код витрачання - Договір про відчуження нерухомого майна, крім земельних ділянок.
Покровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області на зберігання до фондів Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, передала нотаріальні документи по 1989 рік включно.
За 2009 рік нотаріальні справи постійного та тривалого (понад 10 років) зберігання Покровської ДНК з смт. Покровське евакуйовані до м. Дніпра. Однак Державний нотаріальний архів не має доступу до цих документів, оскільки на зберігання до фондів Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області евакуйовані нотаріальні справи не передавалися.
28.07.2025 року на виконання ухвали Покровського районного суду Дніпропетровської області від 25.03.2025 року від Покровської державної нотаріальної контори на адресу суду надійшла копія договору купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , посвідченого у Покровській державній нотаріальній конторі 10.12.2009 року за реєстровим №5277, де покупцем є ОСОБА_2 .
07.08.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Бурдига В.О. позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 жодних заяв, клопотань та відзиву на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив.
Судом постановлено розглядати справу в заочному порядку.
Заслухавши пояснення представника позивачки, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 12 вересня 1991 року, який 09 січня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №1 розірвано.
Згідно договору купівлі-продажу за реєстровим №5277 від 10.12.2009 року, ОСОБА_2 придбав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , житлова площа якого становила 24,9 кв. м., а загальна площа 45,2 кв.м.
Судом досліджено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №401713830, в якому зазначено наступне: реєстраційний номер майна - 28928391, тип майна: будинок, адреса: АДРЕСА_2 ; форма власності: приватна; частка власності: 1/1, власник: ОСОБА_2 .
Відповідно до рішення виконавчого комітету Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 23.12.1999 року, за ОСОБА_2 , який проживає в АДРЕСА_3 . Визнано право особистої власності на жилий будинок в АДРЕСА_2 .
Рішенням виконавчого комітету Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області №14 від 21.01.20210 року, в зв`язку зі зміною нумерації житлових будинків присвоєно нову індивідуальну адресу згідно заяви ОСОБА_2 про зміну індивідуальної адреси належного йому житлового будинку, зі зміною нумерації з АДРЕСА_4 .

Згідно розпорядження селищного голови №9-аг від 15.02.2016 року, в смт. Покровське вулицю Карла Маркса перейменовано на ОСОБА_5 , вулицю Калініна перейменовано на Свободи.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Положення ч. 2 ст. 60 СК України гарантує подружжю, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Така норма закону встановлює презумпцією права спільної сумісної власності на майно, набуте за час перебування в шлюбі.

Аналогічне положення міститься і в ч. 3 ст. 368 ЦК України, якою передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, як передбачено ч. 1 ст. 61 СК України, може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Тобто, будь-яке майно набуте за час шлюбу належить до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, якщо один із них не доведе набуття ним особистої приватної власності на майно в період перебування їх в шлюбі.

Частиною 3 ст. 61 СК України передбачено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Договір купівлі продажу житлового будинку укладено та житловий будинок побудовано відповідачем саме в інтересах сім`ї, за спільні кошти подружжя, в період перебування сторін у шлюбі, для спільного проживання сім`ї, ведення спільного господарства та побуту.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11, роз`яснив судам, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що спірні будинки є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя позивачки та відповідача як колишнього подружжя, оскільки набуті за спільні кошти в період їх перебування в шлюбі.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Однак, в ч. 1 ст. 358 ЦК України зазначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної сумісної власності на нерухоме майно, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками.

Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ майна, що є у їх спільній власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Положення ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України має аналогічний зміст, та яким передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ того майна, яке знаходиться у їх спільній сумісній власності колишнього подружжя, незалежно від розірвання шлюбу.

Як випливає з положень ч. 2 ст. 69 СК України та ч. 4 ст. 372 ЦК України, дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

В тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ спільного майна і таке право підлягає судовому захисту.

Такі висновки позивача ґрунтуються на положенні ст. ст. 15, 16 ЦК України, відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу майна, що є у спільній сумісній власності.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Проте, між сторонами не досягнуто домовленості про поділ майна як об`єкту права спільної сумісної власності, що призвело до неможливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч. 2 ст. 69 СК України та ч. 4 ст. 372 ЦК України, що надає право позивачу на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу майна.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, як випливає зі змісту ч. 1 ст. 70 СК України та ч. 2 ст. 372 ЦК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

Так, з врахуванням зазначених норм, оскільки сторони не можуть досягнули самостійної згоди щодо поділу майна, суд вважає, що спільне майно подружжя повинно бути поділено.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки, тому такі підлягають задоволенню.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст. ст. 81, 89, 149, 150, 153, 263-265, 268, 272, 273, 280, 281-285 ЦПК України, ст. ст. 60, 70 СК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого у шлюбі - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на частину житлового будинку, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 242, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок поділу спільного майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на частину житлового будинку, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 28928391, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок поділу спільного майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь держави суму судового збору в розмірі 3250,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 10.09.2025 року.

Суддя: О.В. Чорна

08.09.2025