Справа № 127/8144/25
Провадження № 2/127/1468/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Шаміної Ю.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» про стягнення моральної шкоди та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» про стягнення моральної шкоди та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов мотивований тим, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2 11.07.2024 о 20 год. 45 хв. в м. Вінниця, перехрестя вул. Келецька-Барське шосе, керуючи транспортним засобом Iveco, здійснив рух, зі смуги яка дозволяє рух ліворуч, прямо, порушивши вимогу дорожнього знаку 5.16 Напрямок руху по смугах, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_1 , який здійснював поворот ліворуч з середньої смуги для руху в напрямку вул. Келецька, де це дозволяється дорожнім знаком, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Тобто ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Iveco, застраховано в ПАТ «СК «УСГ», відповідно до полісу №EP 215746306 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «СК «УСГ» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду як власник пошкодженого автомобіля, а також надав заяву на виплату страхового відшкодування із зазначенням банківських реквізитів. 03.09.2024 ОСОБА_1 отримав 51521,96 грн страхового відшкодування, однак із отриманим розміром страхового відшкодування позивач не погоджується. З метою визначення вартості матеріального збитку завданого йому як власнику автомобіля «Hyundai Grandeur», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок вищевказаного ДТП ОСОБА_1 звернувся до Вінницького відділення КНДІСЕ із заявою про проведення автотоварознавчої експертизи. 30.10.2024 відбувся огляд пошкодженого транспортного засобу «Hyundai Grandeur», д.н.з. НОМЕР_1 експертом ОСОБА_3 та був складений відповідний акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість). Винуватець в ДТП ОСОБА_2 , представник ПАТ «СК «УСГ», будучи повідомленими, на огляд пошкодженого транспортного засобу не з`явились. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення транспортно- товарознавчого дослідження №2997/24-21, складеного 02.01.2025 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Hyundai Grandeur», д.н.з. НОМЕР_1 під час ДТП з автомобілем «IVECO» д.н.з. НОМЕР_2 , яке сталося 11.07.2024, станом на час ДТП склала величину 89353,45 грн. Тобто недоплата позивачу страхового відшкодування ПАТ «СК «УСГ» склала 37831,49 грн (89353,45 грн - 51521,96 грн). Позивач зазначає, що відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці. Оскільки договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-215746306 встановлено ліміт відповідальності у розмірі 160000,00 грн, відтак саме ПАТ «Страхова компанія «УСГ» є належним відповідачем у справі, а не винуватець ДТП. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення транспортно - товарознавчого дослідження №2997/24-21, складеного 02.01.2025 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Hyundai Grandeur», д.н.з. НОМЕР_1 , під час ДТП з автомобілем «IVECO» д.н.з. НОМЕР_2 , яке сталося 11.07.2024, станом на час ДТП склала 89353,45 грн.

Крім того, позивач вказує, що внаслідок нервування через відмову у повному страховому відшкодуванні, відновлення автомобіля, втрату можливості використовувати автомобіль в професійному та особистому житті, витрачання часу на вирішення питань стосовно ремонту автомобіля, досудового врегулювання спору та необхідності відновлення порушених прав позивачу була завдана маральна шкода, яку останній оцінив в розмірі 20000,00 грн.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування у розмірі 37831,49 грн, витрати понесені у зв`язку з проведенням експертизи у розмірі 2271,84 грн, моральну шкоду в розмірі 20000 грн, а також судові витрати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2025 відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

14.05.2025 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю; продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 24 квітня 2025 року; а також позовну заяву залишено без руху, із наданням позивачу строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

17.04.2025 в межах строку встановленого судом, на виконання вимог ухвали суду від 14.05.2025 у частині щодо залишення позовної заяви без руху, представником позивача подано до суду заяву, якою недоліки усунуто,у зв`язку з чим суд ухвалив продовжити розгляд справи.

13.05.2025 представником відповідача надіслано засобами поштового зв`язку на адресу суду відзив на позовну заяву, а також клопотання про поновлення строку для його подання, які отримані судом 19.05.2025.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.09.2025 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 , відзив ПрАТ «СК «УСГ» не прийнято до розгляду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_2 11.07.2024 о 20 год. 45 хв. в м. Вінниця, перехрестя вул. Келецька - Барське шосе, керуючи транспортним засобом Iveco, д.н.з. НОМЕР_3 , здійснив рух, зі смуги яка дозволяє рух ліворуч, прямо, порушивши вимогу дорожнього знаку 5.16 Напрямок руху по смугах, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_1 , який здійснював поворот ліворуч з середньої смуги для руху в напрямку вул. Келецька, де це дозволяється дорожнім знаком, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 серпня 2024 року у справі №127/23713/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850,00 грн. Постанова суду набрала законної сили 27.08.2024 (а.с. 12-13).

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Позивач ОСОБА_1 на момент ДТП був власником транспортного засобу Hyundai Grandeur, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 (а.с. 11).

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-215746306 цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Iveco STRALIS, д.н.з. НОМЕР_3 , застрахована ПрАТ «СК «УСГ», страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 160000,00 грн, розмір франшизи 3200,00 грн (а.с. 16-17).

Вказаний страховий поліс був чинним на момент скоєння ДТП, тобто на 11.07.2024.

05.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «УСГ» із заявою у якій зазначив, що не згоден із розміром суми страхового відшкодування, а саме 43464,98 грн (за вирахуванням франшизи). Сума страхового відшкодування не в повному обсязі покриває вартість деталей кузова та ходової частини, які потребують заміни. В сумі відшкодування не враховано вартість доставки деталей та елементів кузова і не враховано вартість робіт по заміні, ремонту та фарбуванню пошкодженої частини авто. Сума виплати для відшкодування пошкодженого автом має складати не менше 103000 грн (а.с. 15).

03.09.2023 на рахунок ОСОБА_1 здійснено виплату ПрАТ №СК «УСГ» страхового відшкодування у розмірі 51521,96 грн, призначення платежу: «страх. відшк. ЕР-2.07.23 стр. акт ОСЦВ-3990 03.09.24; без ПДВ» (а.с. 14).

11.10.2024 ОСОБА_2 та ПАТ «СК «УСГ» було адресовано повідомлення про проведення автотоварознавчої експертизи та прийняття участі і огляді автомобіля (а.с. 18, 19, 20).

Згідно висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження №2997/24-21 від 02.01.2025 вартість матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля HYUNDAI GRANDEUR р.н. НОМЕР_1 під час ДТП з автомобілем IVECO STRALIS р.н. НОМЕР_3 , яке сталося 11.07.2024, станом на час ДТП склала величину 89353,45 грн (а.с. 21-39).

15.01.2025 адвокат Драчук Т.М. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до відповідача із вимогою здійснити доплату страхового відшкодування в розмірі 37831,39 грн власнику автомобіля «Hyundai Grandeur», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 на підставі полісу №ЕР 215746306 (а.с. 42-44).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За загальними правилами ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема, якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується на безумовній підставі, навіть, у випадку наявності вини потерпілого. Відповідальність за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки не настає лише у випадку непереборної сили чи умислу потерпілого.

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 21.12.2022 №369/13458/20; від 06.07.2022 №442/3107/21; від 19.05.2022 №201/8818/19; від 03.05.2022 №450/4163/18; від 26.04.2022 №184/1641/20.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховику.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством.

Згідно з ч. 1, 2 статті 979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №3720-IX від 21.05.2024 ( далі Закон №3720-IX від 21.05.2024).

Частиною 1, 4 статті 2 Закону №3720-IX від 21.05.2024 передбачено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - цивільно-правова відповідальність) регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим Законом, іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. У разі суперечності положень цього Закону положенням інших законодавчих актів України положення цього Закону мають перевагу.

Тобто, порядок здійснення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначається виключно Законом.

Згідно частини 1 статті 18 Закону №3720-IX від 21.05.2024 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.

Статтею 5 Закону №3720-IX від 21.05.2024 передбачено, що страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №3720-IX від 21.05.2024 у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди майну потерпілої особи такій особі відшкодовуються матеріальні збитки, пов`язані з пошкодженням чи знищенням транспортного засобу потерпілої особи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 14 Закону №3720-IX від 21.05.2024 у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону. Страхові (регламентні) виплати за внутрішнім договором страхування, крім регламентних виплат, що здійснюються МТСБУ відповідно до пунктів 1-3 і 5 частини першої статті 43 цього Закону, обмежуються страховими сумами, встановленими відповідно до законодавства на день укладення такого договору.

Частиною 2 статті 27 Закону №3720-IX від 21.05.2024 визначено, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу включає: 1) вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до частини четвертої статті 31 цього Закону, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення відповідного ремонту; 2) вартість робіт з ремонту (заміни) складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, передбаченого пунктом 1 цієї частини (ч. 3 ст. 27 Закону №3720-IX від 21.05.2024).

Відповідно до частини 4 статті 31 Закону №3720-IX від 21.05.2024 водії, причетні до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого (знищеного) майна зобов`язані зберігати пошкоджене (знищене) майно, у тому числі транспортні засоби, у тому стані, в якому воно перебувало після настання дорожньо-транспортної пригоди, до того часу, поки його не огляне представник страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ), а також забезпечити можливість проведення огляду пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, представниками страховика (МТСБУ).

Страховик (МТСБУ) зобов`язаний провести огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, протягом 10 робочих днів з дня повідомлення страховика (МТСБУ) про дорожньо-транспортну пригоду чи в більший строк за зверненням осіб, зазначених у цій частині, щодо належного їм майна. Зазначені особи звільняються від обов`язку зберігання пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортних засобів, у тому стані, в якому воно перебувало після настання дорожньо-транспортної пригоди, якщо з причин, що не залежать від них, їхніх дій чи бездіяльності, представник страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ) не провів огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, у строк, передбачений цим абзацом.

Огляд представником страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ) пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, оформляється актом огляду, що складається у двох примірниках та підписується представником страховика (МТСБУ) та потерпілою особою (її представником), один із яких надається потерпілій особі (її представнику). Акт огляду може оформлюватися у формі електронного документа відповідно до вимог законодавства.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ) не провів огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, протягом визначеного абзацом другим цієї частини строку, після повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, такий страховик (МТСБУ) відшкодовує потерпілій особі здійснені витрати на визначення розміру шкоди у зв`язку з пошкодженням (знищенням) майна. Визначення розміру шкоди у зв`язку з пошкодженням (знищенням) майна здійснюється відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні. У разі якщо представник страховика (МТСБУ) не провів огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, з причини незабезпечення потерпілою особою можливості для проведення такого огляду, зазначене відшкодування не здійснюється.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 43 Закону №3720-IX від 21.05.2024 регламентні виплати здійснюються виключно безпосередньо потерпілій особі, її законним представникам або спадкоємцям, правонаступнику потерпілої юридичної особи, погодженим з потерпілою особою особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, особам, які проводять лікування потерпілої фізичної особи, або особам, які здійснили витрати з лікування потерпілої фізичної особи. Допускається здійснення регламентної виплати, визначеної пунктом 4 частини першої цієї статті, страховику потерпілої особи, який здійснив страхову виплату відповідно до статті 19 цього Закону, або страховику, який здійснив страхову виплату у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за іншим договором страхування щодо відповідних транспортного засобу та дорожньо-транспортної пригоди.

З аналізу викладених вище положень слідує, що саме на страховика покладено проведення оцінки для визначення матеріальної шкоди, при цьому позивачем жодним чином не обґрунтовано порушення страховиком вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а також інших нормативно-правових актів при визначенні матеріальної шкоди

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Сторонами не оспорюється факт укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, факт настання страхового випадку 11 липня 2024 року, належне повідомлення потерпілою особою страховика про ДТП і її право, як потерпілої, на відшкодування вартості завданих збитків внаслідок пошкодження майна.

Звертаючись з позовом, позивач вказує, що сума страхового відшкодування виплачена йому відповідачем у розмірі 51523,96 грн є недостатньою.

Позивачем було замовлено проведення транспортно товарознавчого дослідження, за результатами якого експертом Володимиром Базалицьким складено висновок експерта №2997/24-21 від 02.01.2025, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля HYUNDAI GRANDEUR р.н. НОМЕР_1 під час ДТП з автомобілем IVECO STRALIS р.н. НОМЕР_3 , яке сталося 11.07.2024, станом на час ДТП склала величину 89353,45 грн (а.с. 21-39).

При цьому, позивач, надавши власну оцінку щодо вартості матеріального збитку, жодним чином не спростовав визначений відповідачем розмір страхової виплати та не навів будь-яких обставин щодо порушення порядку його визначення із зазначенням доказів щодо цього.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до положень ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім того, суд зауважує, що законом не врегульовано питання доплат у зв`язку із проведенням потерпілим власної експертизи, якщо є різниця у сумі страхового відшкодування, а тому підстави для будь-якої доплати відсутні.

З огляду на викладене, оскільки судом не встановлено порушення здійсненого розрахунку страхового відшкодування, тому підстави для стягнення з відповідача недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 37831,19 грн відсутні, а позовні вимоги у цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо відшкодування витрат на проведення транспортно-товарознавчого дослідження, проведеного позивачем на суму 2271,84 грн, то відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 31 Закону №3720-IX від 21.05.2024 витрати на визначення розміру шкоди у зв`язку з пошкодженням (знищенням) майна відшкодовуються потерпілій особі у випадку якщо представник страховика провів огляд пошкодженого майна транспортного засобу протягом 10 робочих днів з дня повідомлення страховика (МТСБУ) про дорожньо-транспортну пригоду. Натомість доказів стосовно порушення відповідачем строків проведення огляду пошкодженого транспортного засобу матеріали справи не містять, тому підстави для стягнення витрат за проведення позивачем транспортно-товарознавчого дослідження відсутні.

До того ж, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» не врегульовано питання доплат у зв`язку із проведенням потерпілим власної експертизи, якщо є різниця сум страхового відшкодування, а тому відмова у здійсненні такої доплати не суперечить вимогам цих норм.

Крім того, суд дійшов висновку про безпідставність вимог про стягнення зі страховика суми у відшкодування моральної шкоди, зважаючи, що за змістом ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Тобто за змістом вказаних положень навіть в разі наявності цивільно-правової відповідальності особи, яка застрахувала свою відповідальність, не передбачено відшкодування страховиком моральної шкоди, що пов`язана з іншими обставинами, крім завданої фізичним болем та стражданнями, яких потерпілий-фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, зокрема пошкодженням майна, тощо.

З огляду на викладене позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст. 22, 23, 1188 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 13, 76-82, 89, 141, 255, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» про стягнення моральної шкоди та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ», , місцезнаходження: вул. Івана Федорова, буд. 32 А, м. Київ.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна