РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/703/25

Провадження № 2/293/457/2025

11 вересня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Проценко Л.Й..,

за участю секретаря судового засідання Ничипорук Н.А..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати та грошових зобов`язань

ВСТАНОВИВ:

І.Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, за змістом якого просить:

- стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за весь період затримки розрахунку у розмірі 27 392,97 (двадцять сім тисяч триста дев`яносто дві гривні 97 копійок) гривень;

- стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь компенсацію втрати частини грошових зобов`язань відповідно індексу інфляції у розмірі 4126,69 (чотири тисячі сто двадцять шість гривень 69 копійок) гривень;

- стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь три проценти річних від простроченої суми грошових зобов`язань, що складає 1279,18 (одна тисяча двісті сімдесят дев`ять гривень 18 копійок) гривень.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що перебуваючи в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , останній порушив встановлені строки виплати заробітної плати. Так, в період з листопада 2019 року по липень 2020 року йому була нарахована, але невиплачена заробітна плата у розмірі 37248,65 грн. Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 27.10.2022 присуджено до стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь позивача вказану суму, а також середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 01.08.2020 по 27.10.2022 у розмірі 30000,00 грн. Боржник добровільно відмовився виконувати рішення суду, у зв`язку з чим його виконання здійснювалось в примусовому порядку Корольовським відділом державної виконавчої служби. Зазначає, що останній платіж по виплаті заробітної плати надійшов на рахунок позивача 01.05.2025, тому є підстави для стягнення з відповідача компенсації з усієї нарахованої та невиплаченої заробітної плати, що становить 27392,97 грн. Окрім того, позивач, посилаючись на статтю 625 ЦК України вважає, що є підстави для стягнення з відповідача компенсації втрати частини грошових зобов`язань відповідно до індексу інфляції у сумі 4126,69 грн та трьох процентів річних у розмірі 1279,18 грн.

ІІ. Процедура та позиції сторін

30.06.2025 суд залишив позовну заяву без рух, надавши строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 11.07.2025 суд відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 11.08.2025.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 11.08.2025, суд відклав розгляд справи на 11.09.2025 у зв`язку з клопотанням відповідача.

Позивач в судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

11.09.2025 відповідач подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що він повністю заперечує вимоги позивача, просить відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених в письмових поясненнях та провести розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання, яким завершується розгляд справи, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Стосовно складення повного тексту рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, суд бере до уваги висновки щодо визначення дати ухвалення судового рішення Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, наведені у відповідній постанові Верховного Суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21). Датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення його повного тексту, і таке зазначення не є порушенням прав сторін.

11.09.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відклавши його ухвалення та оголошення на 16.09.2025 о 13 год 00 хв.

ІІІ. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 27.10.2022, встановлено, що згідно з записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 14 листопада 2019 року по 31 липня 2020 року перебував у трудових відносинах з відповідачем ФОП « ОСОБА_2 ».

Згідно з довідкою від 07.09.2020, виданої ФОП « ОСОБА_2 », позивачу нараховано заробітну плату за період з листопада 2019 року по липень 2020 року у розмірі 37248 грн. 65 коп.

Відповідно до наказу № 8-к від 31 липня 2020 року позивач звільнений з займаної посади за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 41,42).

Згідно копій відомостей про виплату готівки з листопада 2019 року по липень 2020 року, копій табелів робочого часу за вказаний період, засвідчено виплату заробітної плати та облік робочого часу по ФОП « ОСОБА_2 »

Зазначеним рішенням суду позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд постановив стягнути з ФОП « ОСОБА_2 » на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за період з 14.11.2019 по 31.07.2020 у розмірі 37248,65 (тридцять сім тисяч двісті сорок вісім) грн. 65 коп., а також середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 01.08.2020 по 27.10.2022 у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн., а всього 67248 (шістдесят сім тисяч двісті сорок вісім) грн. 65 коп. В решті позовних вимог суд відмовив.

Вказане рішення суду набрало законної сили 31.05.2023.

У зв`язку з тим, що відповідач добровільно відмовився виконувати рішення суду, ОСОБА_1 звернувся до Корольовського відділу державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду за виконавчим листом № 293/2583/21, виданим Черняхівським районним судом Житомирської області 04.07.2023.

Відповідно до відповіді Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі, наданої ОСОБА_1 28.05.2025 за вих. № 42060 за його запитом, в межах виконавчого провадження ВП № 72266756 було стягнуто з боржника ФОП ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період з 14.11.2019 по 31.07.2020 у розмірі 37248,65 грн, а також середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 01.08.2020 по 27.10.2022 у розмірі 30000,00 грн. Вказані суми визначені без утримання податків та інших обов`язкових платежів. В межах даного виконавчого провадження з боржника стягнуто в повному обсязі заборгованість в сумі 67248,65 гривень, які в подальшому перераховані на рахунок стягувача.

Між сторонами виник спір в сфері трудових правовідносин стосовно несвоєчасної виплати розрахункових коштів при звільненні працівника, що регулюється нормами трудового законодавства.

ІІІ.Застосовані норми права, аналіз доводів сторін, висновки суду

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок нарахування та виплати компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати встановлено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Відповідно до ст.1-4 Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

У відповідності до ст.3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10-го числа, що настає за звітним.

Відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

На належності сум компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013.

Конституційний Суд України у вказаному рішенні виходив з того, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Так, держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої ст.95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Так, за приписами п.2.2 рішення Конституційного Суду від 15.10.2013 № 9-рп/2013 кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року в справі №181/1681/23.

Встановлено, що відповідачем не було вчасно виплачено позивачу суми, що підлягають виплаті при звільненні, тому суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Відповідно до листа Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі в межах виконавчого провадження ВП № 72266756 було стягнуто з боржника ФОП ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період з 14.11.2019 по 31.07.2020 у розмірі 37248,65 грн, а також середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 01.08.2020 по 27.10.2022 у розмірі 30000,00 грн. При цьому останній платіж на рахунок ОСОБА_1 був здійснений 01.05.2025.

Як вбачається з довідки про доходи 2019-2020, видану ОСОБА_1 (нарахована ФОП ОСОБА_2 ) загальна сума доходу за період з 14 листопада 2019 року по 31 липня 2020 року становила 37248,65 грн, за мінусом ПДФО та ВЗ 29985,16 грн (а.с. 26-27).

Позивач просить стягнути компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку із затримкою її виплати в сумі 27392,97 грн, за період з січня 2020 року по квітень 2025 року, виходячи із розрахунку, наведеного в позовній заяві.

Однак, суд не погоджується з цим розрахунком, зокрема, з тих підстав, що при обчисленні компенсації позивачем була врахована сума заборгованості без утримання податку та інших обов`язкових платежів, тоді як слід застосовувати невиплачений грошовий дохід після утримання податків і обов`язкових платежів, окрім того, деякі розрахунки є незрозумілими.

Так, відповідно до Порядку № 159 компенсація позивачу втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати буде складати за період з січня 2020 року по квітень 2025 року:

1,002 х 0,997 х 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002 х 1,001 х 0,998 х 1,012 х 1,009 х 1,008 х 1,006 х 1,013 х 1,016 х 1,045 х 1,031 х 1,027 х 1,031 х 1,007 х 1,011 х 1,019 х 1,025 х 1,007 х 1,007 х 1,008 х 1,007 х 1,015 х 1,002 х 1,005 х 1,008 х 0,994 х 0,989 х 1,005 х 1,008 х 1,005 х 1,007 х 1,004 х 1,003 х 1,005 х 1,002 х 1,006 х 1,022 х 1,000 х 1,006 х 1,015 х 1,018 х 1,019 х 1,014 х 1,012 х 1,008 х 1,015 х 1,007 х 100 = 180 %.

Якщо індекс інфляції становить 180,00, це означає, що приріст у відсотках становить 80%, оскільки індекс показує загальну вартість товарів або послуг у відсотках від базового рівня (який приймається за 100%).

Приріст у відсотках 80%. Приріст поділений 100 вважається коефіцієнтом 0,80, відповідно до п. 4 Порядку.

29985 грн 16 коп. х 0,80 = 23988 грн 13 коп.,

де 1,002 х 0,997 х 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002 х 1,001 х 0,998 х 1,012 х 1,009 х 1,008 х 1,006 х 1,013 х 1,016 х 1,045 х 1,031 х 1,027 х 1,031 х 1,007 х 1,011 х 1,019 х 1,025 х 1,007 х 1,007 х 1,008 х 1,007 х 1,015 х 1,002 х 1,005 х 1,008 х 0,994 х 0,989 х 1,005 х 1,008 х 1,005 х 1,007 х 1,004 х 1,003 х 1,005 х 1,002 х 1,006 х 1,022 х 1,000 х 1,006 х 1,015 х 1,018 х 1,019 х 1,014 х1,012 х1,008 х 1,015х 1,007 х 100 = 180,00 - індекси інфляції розділені на 100 з січня 2020 року по квітень 2025 року; 29985 грн 16 коп. сума заборгованості по заробітній платі після утримань всіх податків та зборів, яка утворилася з листопада 2019 року по липень 2020 року.

Таким чином, суд вважає, що стягненню підлягає компенсація за втрату частини заробітної плати у зв`язку із затримкою строків її виплати, виходячи із розрахунку вищевказаної компенсації судом, а саме у розмірі 23988 грн 13 коп.

Суд не приймає доводи відповідача, зазначені у письмових поясненнях щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку із затримкою строків її виплати, оскільки неправильність розрахунку позивача не може бути підставою для відмови у позові.

При цьому, суд під час вирішення спору з`ясовує обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку та здійснює оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснений неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.01.2021 року в справі №922/2216/18 та від 05.03.2018 року в справі №910/1389/18.

Щодо вимоги про компенсацію втрати частини грошових зобов`язань відповідно до індексу інфляції та трьох процентів річних, судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Вказане узгоджується з правовою позицією ВСУ у справі № 6-2759цс15.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; від 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

На підставі наведеного, повно, об`єктивно, всебічно дослідивши всі обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, та стягує з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 23988,13 гривень.

IV. Розподіл судових витрат

Згідно частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач у силу п. г ч.1 та ч.2 статті 8 Закону України "Про судовий збір" звільнений від його сплати при зверненні до суду з вказаними позовними вимогами.

Керуючись статтями 47, 116, 117КЗпП України, статтями 12, 13, 76, 77, 82, 83, 89,141,

247, 258, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 23988 (двадцять три тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 13 копійок.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 1211,20 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін у справі

Позивач:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

адреса проживання:

АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач:

ФОП « ОСОБА_2 »

Адреса місцезнаходження:

АДРЕСА_2

код ЄДРПОУ НОМЕР_3

Повне рішення складено 16.09.2025

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО