ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 вересня 2025 року м. Чернівці Справа № 726/1204/25

Провадження №22-з/822/70/25

Чернівецький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Литвинюк І. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кулянді Мирославі Іванівні від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання укладеним договору найму житлових приміщень в гуртожитку, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 04 червня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Чернівецького апеляційного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання укладеним договору найму житлових приміщень в гуртожитку за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 04 червня 2025 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 липня 2025 року по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 04 червня 2025 року, головуючим суддею (доповідачем) визначено Половінкіну Н. Ю., до колегії включено суддів Височанську Н. К., Кулянду М. І.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 18 липня 2025 року дану справу призначено до розгляду на 11 вересня 2025 року.

29 серпня 2025 року на адресу Чернівецького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Кулянди М. І. від розгляду даної цивільної справи.

Заява про відвід обґрунтована тим, що суддею Куляндою М. І. у справах з подібними правовідносинами ухвалено рішення протилежного змісту, що не дає заявнику надію у неупередженості та об`єктивності судді у розгляді даної справи.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 08 вересня 2025 року відвід, заявлений ОСОБА_1 Кулянді М. І. визнано необґрунтованим. Вирішення питання про відвід судді Кулянді М. І. передано судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 вересня 2025 року вирішення питання про відвід судді Кулянди М. І. передано судді Литвинюк І.М., яка не входить до складу суду, що розглядає справу.

Перевіривши доводи заяви про відвід судді Кулянди М. І., вважаю, що підстави для задоволення відводу відсутні, виходячи з наступного.

Нормами статей 36, 37 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Статтею 39 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити відвід судді.

Частиною 2 статті 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно зі статтею 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто, має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Із змісту рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (Заява №33949/02) від 9 листопада 2006 року вбачається: «52. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки голови В.Л.Г, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58). 53. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).».

У пункті 32 рішення у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» від 15 липня 2010 року зазначено, що навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року, п.26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, п.45.

Перевіряючи заяву про відвід в контексті наведених у ній доводів і мотивів та враховуючи згадані вимоги закону, вважаю, що підстав для задоволення відводу немає.

Заявником не надано доказів щодо необ`єктивності і упередженості судді, доводи, викладені у заяві про відвід, не вказують на особисту небезсторонність чи упереджене ставлення судді до даної справи, а тому немає доказів про особисту прихильність до учасників справи, а обґрунтування заяви розцінюються як припущення та суб`єктивна думка заявника, що само по собі не може бути підставою для відводу судді.

Сумніви у неупередженості судді повинні ґрунтуватися на фактичних обставинах, а не на припущеннях (рішення Європейського суду з прав людини від 26 вересня 2019 року у справі «Іііе v. Romania», заява № 26220/10).

Отже, посилання ОСОБА_1 на упередженість судді Кулянди М. І. є безпідставними, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Зміст заяви ОСОБА_1 свідчить про незгоду з процесуальними діями судді, які не можуть констатувати наявність обставин, що вказують на сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді, а є реалізацією суддею своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами ЦПК України.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта стаття 36 ЦПК України).

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Учасники справи не можуть використовувати інститут відводу судді з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 12 липня 2022 року у справі № № 161/19560/18.

Зважаючи на вказане, заявлений відвід із наведених підстав не слід вважати обґрунтованим, оскільки зазначені обставини не вказують на необ`єктивність чи упередженість судді.

Жодних інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності чи неупередженості судді Кулянди М. І. при розгляді справи заявником не наведено.

З огляду на викладене, зазначені заявником обставини не вказують на наявність підстав для відводу, передбачених статтею 36 ЦПК України, оскільки заявлений відвід судді ґрунтується лише на особистій суб`єктивній думці заявника, а незгода заявника з процесуальним рішенням судді, ухваленим в іншій справі, не може констатувати наявність обставин, що вказують на сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді у даній справі, а є реалізацією суддею своїх повноважень, передбачених нормами ЦПК України.

Враховуючи наведене, заява про відвід є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Кулянди Мирослави Іванівни в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання укладеним договору найму житлових приміщень в гуртожитку, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 04 червня 2025 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Литвинюк