ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/623/25
Провадження № 2/292/419/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року с-ще Пулини

Пулинського районного суду Житомирської області

головуюча суддя Гуц О.В. секретар судового засідання Риданова Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у с-щі Пулини цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АВАЛІСТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За участю відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача - адвоката Шмата Р.П.

У С Т А Н О В И В :

У травні 2025 року позивач ТОВ "ФК"АВАЛІСТ" звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи його тим, що 26.05.2019 між АТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 21150,00 грн., строком до 26 травня 2022 року зі сплатою щомісячної комісії за управління кредитом - 5 % від суми кредиту та сплатою фіксованої процентної ставки 0,01% річних, а повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів, тому підписуючи вказаний договір відповідач погодився, що ознайомлений із паспортом кредиту та проінформований про умови кредитування у тому числі з умовами відповідальності, при цьому надав згоду на відступлення прав вимоги за кредитним договором. В порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 57131,76 грн, з яких 35284,21 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21847,21 грн - сума заборгованості за відсотками по кредиту. 16 грудня 2021 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «АВАЛІСТ» було укладено договір факторингу №16/12/21, що підписаний електронним підписом на підставі якого Банк передав новому кредитору право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між Банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості на підставі чого новий кредитор одержав право вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Таким чином, до позивача перейшли права вимоги по кредитному договору № від 26.05.2019 у розмірі 94617,79 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість за кредитним договором № від 26.05.2019 у розмірі 94617,79 грн. та судовий збір в розмірі 3028,00 грн., а також сплачені витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн..

Ухвалою судді від 02.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін .

У судове засідання представник позивача не з"явився, у поданій позовній заяві позивачем зазначено про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Щодо винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач та його паредставник у судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у відзиві на позов, зазначивши , що позивач на обгрунтування наявності обставин не довів належними, допустимими і достовірними доказами , які в своїй сукупності були б достатніми для задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 26.05.2019 між АТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено заяву-анкету про надання банківських послуг №, яка підписана власноручним підписом ОСОБА_1 , окрім вказаного відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту від 26.05.2019, Заяву фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії від 26.05.2019, довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2019, згоду-дозвіл на обробку персональних даних від 26.05.2019 (а.с.8-12)

Згідно Кредитного договору, Банк надав, а Позичальник отримав кредит в розмірі 21150,00 грн., строком до 26 травня 2022 року зі сплатою щомісячної комісії за управління кредитом - 5 % від суми кредиту та сплатою фіксованої процентної ставки 0,01% річних. Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів-згідно графіку платежів. (а.с. 8).

16.12.2021 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Аваліст» укладено договір факторингу № 16/12/21, у відповідності до якого АТ «ОТП Банк» передало (відступило) ТОВ «ФК «Аваліст» належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» та боржниками, в розмірі портфеля заборгованості (а.с.17-21)

Згідно із п. 6.2.3. вищевказаного договору факторингу, право вимоги переходить до ТОВ «ФК «Аваліст» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ «ФК «Аваліст» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ «ФК «Аваліст» та АТ «ОТП Банк» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення прав вимоги у цих випадках не вимагається.

16 грудня 2021 року був складений і підписаний акт приймання-передачі, згідно з яким АТ "ОТП БАНК" передав, а ТОВ "ФК "АВАЛІСТ" прийняло, за вимогами п.8.3. договору факторингу за №16/12/21 реєстр боржників №1.

Як вбачається із витягу з Реєстру боржників №1, права вимоги до яких АТ «ОТП Банк» передало (відступило) ТОВ «ФК «Аваліст», зокрема включено відповідача, як боржника за кредитним договором № від 26.05.2019.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ч. 1 ст. 1048 ЦК України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Як було встановлено судом, позовні вимоги ТОВ «ФК «Аваліст» ґрунтуються на тому, що розмір заборгованості становить у відповідача за кредитним договором № від 26.05.2019, укладеним між АТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1 та згідно якого право вимоги набуто позивачем станом на 16 грудня 2021 року у розмірі 94617,79 грн..

Крім цього встановлено, що дійсно 26.05.2019 між АТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит на придбання товару.

Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30.12.1998 № 566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Проте, ТОВ «ФК «Аваліст» не надало суду первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки , та інше), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку, є правильними.

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами , а саме первинні бугалтерські документив , які б свідчили про видачу позичальнику кредиту, його погашення. Такими документами є : платіжні доручення ,банківські виписки з особового рахунку позичальника, меморіальні чеки, ордери , розписки .

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Слід зауважити, що наданий витяг з реєстру боржників №1 до договору факторингу № 16/12/21 від 16.12.2021 ,не є належним та допустимим доказом, який підтверджує наявність суми боргу перед позивачем та наявність самої заборгованості, оскільки він не є первинним бухгалтерським документом.

У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту, яка частина тіла кредиту, комісії і відсотків за його користування була сплачена та яка не сплачена стосовно кожного щомісячного платежу у межах погодженого строку кредитування.

Крім того, наданий суду Договір факторингу № 16/12/21 від 16.12.2021 , копія реєстру боржників № 1 не містять підпису та інших необхідних реквізитів , відповідно до вимог п.8.3.2 Договору та електронна копія акту приймання передачі реєстру боржників до договору факторингу належно не завірена.

За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача, наявність самої заборгованості та періоду її нарахування.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

За правилами ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, в ст. 81 ЦПК України зазначається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

З огляду на те, що суд відмовляє у позові та те , що судові витрати понесені лише позивачем, а тому , на підставі статті 141 ЦПК України їх розподіл не здійснюється.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», ст.ст. 11, 526, 530, 610,626, 629, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України, ст. 12, 13, 76-78, 81, 128, 131, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 352, 354 ЦПК України , суд-,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АВАЛІСТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 18 вересня 2025 року.

Суддя О. В. Гуц