Провадження № 2-з/477/10/25
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

16 вересня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Вітовського районного суду Миколаївської області Полішко В.В., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Глущаниці А.Л. про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

15 вересня 2025 року, у перший робочий день після виходу з щорічної відпустки, мені було передано, як раніше визначеному судді, заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Глущаниці А.Л., про забезпечення позову, яка надійшла до суду 27 серпня 2025 року.

З огляду на матеріали справи та заяви вбачається, що 17 вересня 2024 року позивач звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуті 10000 доларів США. Крім цього, стягнути з відповідача судові витрати: судовий збір 3305,37 грн., на правничу допомогу 40000,00 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області 10 лютого 2025 року позовну заяву разом з додатками направлено до Вітовського районного суду Миколаївської області за підсудністю, в порядку статті 31 ЦПК України.

Справа надійшла до Вітовського районного суду Миколаївської області 20 червня 2025 року.

За результатом розподілу справи автоматизованою системою документообігу суду, цивільна справа передана для розгляду судді Полішко В.В.

27 червня 2025 року постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження та ухвалено розпочати підготовче провадження у справі.

27 серпня 2025 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Глущаниця А.Л. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224.

У період з 18 серпня 2025 року по 12 вересня 2025 року я, суддя Полішко В.В., перебувала у щорічній плановій відпустці.

15 вересня 2025 року вищезазначену заяву мені було передано, як раніше визначеному судді.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З огляду на положення пункту 5.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, затвердженого рішенням зборів суддів Жовтневого районного суду Миколаївської області від 31 березня 2025 року №2/1, у разі відсутності раніше визначеного у судовій справі головуючого судді та у разі настання обставин, передбачених пунктом 2.3.3 Засад, у випадках передбачених пунктом 5 Засад та підпунктами 2.3.39.1-2.3.39.19, пунктом 2.3.39 пунктом 2.3 Положення, клопотання, заяви, тощо, що мають скорочені терміни розгляду відповідно до процесуального законодавства України, розподіляються на загальних підставах між іншими суддями без поєднання з попереднім провадженням відповідно до пункту 2.3.4 Положення.

Однак, в порушення вищезазначеного, заяву про забезпечення позову не було розподілено у загальному порядку, що призвело до недотримання строків розгляду заяви та про що подано відповідну доповідну записку.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частинами 1 та 2 статті 151 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені у статті 150 ЦПК України, серед яких є накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливість виконання рішення.

З огляду на заяву про забезпечення позову, сторони не змогли дійти згоди щодо повернення отриманих ОСОБА_2 грошових коштів, у зв`язку з чим заявник звернувся до суду з позовом про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів).

Як вбачається з роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на роз`яснення у пункті 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі.

Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду у Постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 524/188/18 обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття таких заходів призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Заявник просить вжити захід забезпечення позову у виді заборони ОСОБА_2 відчужити 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 , яка перебуває в її власності.

Водночас, з вказаної заяви не вбачається обґрунтована необхідність у застосуванні забезпечення позову. Суду не надано доказів, що свідчать про те, що відповідач намагається вчиняти будь-які дії щодо цього майна, його реалізацію,навпаки зазначено, що це єдине майно відповідачки, і невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, вказана обставина лише зазначена у заяві без обґрунтування та надання доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення у виді заборони відчуження 1/8 частини квартири.

За такого, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 153, 154, 258, 260 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника заявниці ОСОБА_1 адвоката Глущаниці Андрія Леонідовича про забезпечення позову - відмовити.

Відповідно до ст.ст.353-355 ЦПК України ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня одержання позивачем її копії.

Суддя В.В.Полішко