ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1725/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/1874/25 Категорія: 304070000 Овсієнко І.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 червня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з постачання теплової енергії,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року КП «Смілакомунтеплоенерго» звернулося до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості з постачання теплової енергії

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач з 01 лютого 2018 року є надавачем послуг з теплопостачання згідно з рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23 лютого 2018 року №70 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», надає послуги з централізованого опалення у м. Сміла, в тому числі відповідачам як власникам квартири за адресою АДРЕСА_1 , на підставі індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, опублікованого на офіційному сайті Смілянської міської ради.

Квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 23 жовтня 1995 року органом приватизації Радіоприладного заводу «Оризон», на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ОСОБА_1 .

Відповідачі обов`язку по оплаті послуг з теплопостачання належним чином не виконували, в зв`язку з чим за період з жовтня 2021 року по березень 2025 року утворилася заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування в розмірі 5 261,89 грн.

Нарахування плати за надані послуги, у період виникнення заборгованості, здійснювалося за тарифами, затвердженими рішеннями Виконавчого комітету Смілянської міської ради № 83 від 28.02.2019, № 511 від 21.10.2021, № 392 від 30.09.2022, № 365 від 28.09.2023 та № 506 від 26.09.2024.

В будинку, в якому знаходиться квартира, що належить відповідачам, встановлено прилад комерційного обліку теплової енергії, в зв`язку з чим нарахування плати за надані послуги здійснювалося за тарифами, що діяли у відповідний період та згідно показників засобу обліку теплової енергії з розрахунку на опалювальну площу квартири.

Позивач вказав, що факт постачання теплової енергії у будинок, в якому знаходиться квартира відповідача, підтверджується спільними актами з балансоутримувачем будинку, про подачу теплової енергії кожного опалювального сезону, які розпочинаються та завершуються відповідно до рішень Виконавчого комітету Смілянської міської ради, а також актами зняття показників із засобів обліку теплової енергії.

Оскільки відповідачі споживали надані послуги, не відмовлялися від них у законному порядку, то згідно зі ст. 205, 901-903 ЦК України договір про надання послуг з централізованого теплопостачання між сторонами фактично відбувся (конклюдентний договір).

Крім того, у зв`язку з невиконання відповідачами зобов`язань по оплаті житлово-комунальної послуги, позивач нарахував інфляційні втрати у сумі 561,05 грн, три проценти річних у сумі 139,57 грн та пеню в сумі 168,86 грн.

Керуючись такими доводами, позивач просив суд стягнути з відповідачів борг з надання послуг з постачання теплової енергії (в т.ч. на загальнобудинкові потреби опалення та за абонентське обслуговування) за період з жовтня 2021 року по березень 2025 року в розмірі 5 261,89 грн, втрати від інфляції в розмірі 561,05 грн, 3% річних в розмірі 139,57 грн, пеню в розмірі 168,86 грн. Стягнути з відповідачів понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 червня 2025 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Смілакомунтеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня 2021 року по березень 2025 року в розмірі 5 261,89 грн, інфляційні втрати у сумі 561,05 грн, три проценти річних у сумі 139,57 грн, пеню в сумі 168,86 грн, всього 6 131, 37 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Смілакомунтеплоенерго» в рівних частинах судовий збір - по 807,47 грн з кожного.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції врахував, що, оскільки відповідачі не відмовлялися від надання послуг у передбаченому порядку, то згідно зі ст. 205, 901-903 ЦК України договір про надання послуг з централізованого теплопостачання між сторонами фактично відбувся (конклюдентний договір) та вони є споживачами послуг із теплопостачання. У зв`язку із визначенням КП «Смілакомунтеплоенерго» надавачем послуг із централізованого опалення, публікацією Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року, відсутністю обставин, які б свідчили про відмову відповідачів в справі від послуг із теплопостачання, суд виснував про наявність між сторонами правовідносин щодо постачання теплової енергії.

Районний суд також зауважив про те, що, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.

Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості, суд врахував, що такий розрахунок був проведений із застосуванням відповідних методик, належним чином обґрунтований та мотивований. Згідно з наданою суду випискою по рахунку та розрахунків, позивач з жовтня 2021 року до березня 2025 року нарахував відповідачу до сплати 5261,89 грн заборгованості за постачання теплової енергії, що складається із нарахувань за опалення місць загального користування та заборгованості з абонплати. Відповідний розрахунок відповідачем не спростовано, даних щодо погашення заборгованості не надано.

Крім того, суд погодився з розрахунками позивача щодо суми трьох відсотків річних, інфляційних втрат та пені.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, судом не повно встановлено обставини, які мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, та невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати повністю.

Основним аргументом скарги ОСОБА_1 є помилкове встановлення районним судом договірних відносин щодо надання послуг з централізованого опалення між відповідачами та КП «Смілакомунтеплоенерго».

Апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про наявність зобов`язання відповідачів перед КП «Смілакомунтеплоенерго» зроблений на підставі неналежних та недопустимих доказів розрахунку боргу і грунтується на припущеннях. Апелянт постійно наголошує на тому, що за відсутності договору з послуг централізованого опалення між ним та позивачем, відсутній обов`язок споживача оплачувати не надані послуги на позадоговірних засадах, так як виконавець зобов`язаний одержати від споживача дозвіл на виконання робіт (надання послуг). Публікація в засобах масової інформації статті з текстом Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року не являється підставою для виникнення правовідносин між позивачем та ОСОБА_1 та не створює для нього жодних зобов`язань по оплаті послуг. Позивач зловживає правом вимоги грошових коштів. Вважає, що індивідуальний договір про надання послуг з централізованого опалення від 25 жовтня 2021 року по формі і змісту не відповідає «Типовому договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затвердженому Постановою КМ України від 21 липня 2005 року № 630.

В апеляційній скарзі позивачем також наголошено на тому, що виписка по особовому рахунку споживача ОСОБА_1 не може вважатися належним і допустимим доказом, оскільки не підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку.

Також, апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції не застосовано для вирішення справи ч. 1 ст. 901 ЦК України; ст.1 абз. 8 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання»; ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; п. 17 ст. 1, п. 4 ч. 5 ст. 19, абз. 2 ч. 6 ст. 19, ч. 11 ст. 10, п.1 ч. 1 ст. 21, п. 2 ч. 1 ст. 21, ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ч. 1 ст. 23 ЦК України, ч. 1ст. 19, п. 3 ч. 2 ст. 21, ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 9 ч. 29, п. 15 ч. 32 Постанови КМУ від 21 липня 2005 року № 630.

Крім того, ОСОБА_1 вказує на порушенні судом першої інстанції законодавства України про захист прав споживачів. З цього приводу зазначає, що позивач веде нечесну та агресивну підприємницьку практику. Відповідач не замовляв, не отримував, не може та не має наміру отримувати від відповідача послуги з централізованого опалення і не давав прямої та не двозначної згоди на її придбання. Також не давав згоди позивачу на збирання, зберігання, використання та поширення особами КП «Смілакомуненерго» конфіденційної інформації про особу апелянта. А це свідчить про те, що судом першої інстанції постановлено рішення з порушенням норм матеріального права, яке підлягає скасуванню.

Одним із аргументів порушення судом першої інстанції матеріального права скаржник визначає стягнення судом пені, втрат від інфляції, 3% річних в період дії карантинних обмежень та в період воєнного стану, що заборонено законом.

В апеляційні скарзі скаржник також вказує, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 пені, втрат від інфляції та 3% річних за період з лютого 2019 року по березень 2025 року знаходяться поза межами спеціального однорічного строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Смілакомунтеплоенерго» зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального права та без порушення норм процесуального права, встановлені обставини відповідають дійсності, апеляційна скарга ОСОБА_1 є необгрунтованою та надуманою, а тому такою, що не підлягає до задоволення. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 червня 2025 року без змін.

За правилами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення заборгованості на загальну суму 6 131, 37 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Відповідно до частини третьої статті 13 Конституції України, з якою кореспондується частина четверта статті 319 ЦК України, власність зобов`язує, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, квартира за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 жовтня 1995 року на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області №70 від 23 лютого 2018 року КП «Смілакомунтеплоенерго» було визнано виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності з 01 лютого 2018 року.

КП «Смілакомунтеплоенерго» є постачальником теплової енергії на території м. Сміла, в тому числі і до будинку за адресою АДРЕСА_2 , відповідно відповідачі є споживачами комунальних послуг, які надаються в тому числі і до квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 511 від 21 жовтня 2021 року встановлено КП «Смілакомунтеплоенерго» тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для категорії споживачів «Населення» (з ПДВ): тариф на теплову енергію - 2544,00 грн/Гкал за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії - 1895,89 грн/Гкал; тариф на транспортування теплової енергії - 594,99 грн/Гкал;, тариф на постачання теплової енергії - 53.12 грн/Гкал ( а.с.22, т.1).

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 392 від 30 вересня 2022 року встановлено КП «Смілакомунтеплоенерго» тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для категорії споживачів «Населення» (з ПДВ): тариф на теплову енергію 2742,86 грн/Гкал за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії 2006,40 грн/Гкал; тариф на транспортування теплової енергії 685,44 грн/Гкал;, тариф на постачання теплової енергії 51,22 грн/Гкал (а.с.24, т.1).

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 365 від 28 вересня 2023 року встановлено КП «Смілакомунтеплоенерго» тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для категорії споживачів «Населення» (з ПДВ): тариф на теплову енергію 2945,02 грн/Гкал за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії 2080,74 грн/Гкал; тариф на транспортування теплової енергії 807,88 грн/Гкал;, тариф на постачання теплової енергії 56,40 грн/Гкал (а.с.26, т.1).

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 506 від 26 вересня 2024 року встановлено КП «Смілакомунтеплоенерго» тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для категорії споживачів «Населення» (з ПДВ): тариф на теплову енергію 3769,13 грн/Гкал за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії 2544,04 грн/Гкал; тариф на транспортування теплової енергії 1116,62 грн/Гкал; тариф на постачання теплової енергії 108,47 грн/Гкал (а.с.28, т.1).

Наказом КП «Смілакомунтеплоенерго» №242 від 21 жовтня 2021 року встановлено розмір плати за абонентське обслуговування на постачання теплової енергії щомісячно протягом року на одного абонента, що надається споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами: для споживачів без вузлів комерційного обліку ТЕ 16,78 грн (з ПДВ), для споживачів з вузлами комерційного обліку ТЕ, які обліковуються на балансі КП «Смілакомунтеплоенерго» з урахуванням обслуговування ВКО ТЕ 30,48 грн (з ПДВ), для споживачів з вузлами комерційного обліку, які є власністю споживачів з урахуванням обслуговування ВКО ТЕ 20,17 грн (з ПДВ) (а.с. 31).

Наказом КП «Смілакомунтеплоенерго» №80 від 30 вересня 2022 року встановлено розмір плати за абонентське обслуговування на постачання теплової енергії щомісячно протягом року на одного абонента, що надається споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами: для споживачів без урахування обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку ТЕ - 13,49 грн (з ПДВ); для споживачів з урахування обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку ТЕ , які обліковуються на балансі КП «Смілакомунтеплоенерго» - 25,54 грн (з ПДВ); для споживачів з вузлами комерційного обліку, які є власністю споживачів - 16,61 грн (з ПДВ) (а.с. 31, зв).

Наказом КП «Смілакомунтеплоенерго» №80 від 12 вересня 2023 року встановлено розмір плати за абонентське обслуговування на постачання теплової енергії щомісячно протягом року на одного абонента, що надається споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами: для споживачів без урахування обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку ТЕ - 11,80 грн (з ПДВ); для споживачів з урахування обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку ТЕ , які обліковуються на балансі КП «Смілакомунтеплоенерго» - 23,77 грн (з ПДВ); для споживачів з вузлами комерційного обліку, які є власністю споживачів - 14,52 грн (з ПДВ) (а.с. 32).

Наказом КП «Смілакомунтеплоенерго» №63 від 19 вересня 2024 року встановлено розмір плати за абонентське обслуговування на постачання теплової енергії щомісячно протягом року на одного абонента, що надається споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами: для споживачів без урахування обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку ТЕ - 14,14 грн (з ПДВ); для споживачів з урахування обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку ТЕ , які обліковуються на балансі КП «Смілакомунтеплоенерго» - 28,08 грн (з ПДВ); для споживачів з вузлами комерційного обліку, які є власністю споживачів - 17,53 грн (з ПДВ) (а.с. 32, зв).

Позивачем також надано індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, який є типовим, та який розміщений на офіційному веб-сайті Смілянської міської ради за посиланням: https://smila-rada.gov.ua/ (а.с. 13).

Згідно з п. 1 Індивідуального договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України.

Відповідно до п. 2 Індивідуального договору даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті Смілянської міської ради http://smila-rada.gov.ua.

Згідно з п. 4 Індивідуального договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Відповідно до п. 5 Індивідуального договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Згідно з п. 11 Індивідуального договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будинку комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315.

Відповідно до п. 30 Індивідуального договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послуги, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 в редакції постанови КМУ від 08 вересня 2021 року № 1022та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плата за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця: http://smila-rada.gov.ua/content/nakaz-vid-21102021-no-242.

Згідно з п. 31 Індивідуального договору вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Відповідно до п. 34 Індивідуального договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Згідно з п. 38 Індивідуального договору споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору.

Підпунктом 3 п.41 Індивідуального договору визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленим відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

Відповідно до п. п. 5 п. 42 Індивідуального договору виконавець має право звертатися до суду в разі порушення споживачем умов цього договору.

Згідно п. 51-52 Індивідуального договору цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Судом також встановлено та підтверджено матеріалами справи, що про факт постачання теплової енергії у будинок, в якому знаходиться квартира відповідачів свідчать акти, складеними між представниками співвласників багатоквартирного будинку та КП «Смілакомуненерго» про подачу теплоносія кожного опалювального сезону, які розпочинаються та завершуються відповідно до рішень виконавчого комітету Смілянської міської ради, зокрема акти від 25 жовтня 2021 року, від 01 листопада 2022 року, від 01 листопада 2023 року, від 01 листопада 2024 року (а.с. 35-40).

З актів подачі теплоносія вбачається, що у зв`язку з початком опалювальних сезонів у м. Смілі, до будинку за адресою АДРЕСА_2 , КП «Смілакомунтеплоенерго» було подано теплову енергію 25 жовтня 2021 року, 01 листопада 2022 року, 01 листопада 2023 року та 01 листопада 2024 року. (а.с. 33-34)

Згідно з пунктами 5, 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно ч. 2 ст. 12 цього Закону договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач(співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку),колективний споживач).

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Відповідно до абзацу 6 частини третьої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Крім того, пунктом 33 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 передбачена щомісячна плата за абонентське обслуговування. Абонентська плата включає такі витрати: здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами (зняття показів теплового лічильника, розподіл спожитих Гкал між абонентами; друк інформаційних повідомлень), оплата банківських послуг, нарахування та стягнення плати за спожиті послуги; заробітна плата обслуговуючого персоналу та нарахування єдиного соціального внеску на зарплату; обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку теплової енергії (у разі їх наявності), господарські витрати (електроенергія, заправка картриджів, обслуговування комп`ютерів, канцелярські витрати, надання різних довідок).

Плата за абонентське обслуговування нараховується всім споживачам. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання.

Плата за абонентське обслуговування затверджується внутрішнім наказом по підприємству та визначається виконавцем комунальних послуг за їх фактичними витратами у розрахунку на 1 абонента/місяць. Тобто плата за абонентське обслуговування розраховується не за обсяги спожитих послуг, а в розрахунку на 1 абонента та виставляється, як окремий платіж.

Таким чином, споживач, окрім плати за опалення житла і допоміжних приміщень будинку, зобов`язаний вносити плату за абонентське обслуговування, яка затверджується внутрішнім наказом підприємства.

Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин та втратили чинність 01 травня 2022 року.

Згідно з пунктами 18, 20 Правил № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки (пункт 30 Правил № 630)

Відповідно до пункту 12 Правил № 630 у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

Відповідно до пункту 14 Правил № 630 показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів.

Отже, за наявності засобу обліку теплової енергії оплата за надані послуги здійснюється згідно з показаннями такого засобу пропорційно опалювальній площі квартири.

Статтями 67, 68 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

При розгляді справи судом першої інстанції вірно встановлено, що квартира належить відповідачам на праві спільної сумісної власності. Вказана квартира від системи централізованого опалення не відключена, система її опалення приміщень єдина з житловим будинком.

КП «Смілакомунтеплоенерго» довело, що ним надавались послуги з теплопостачання до вказаного житлового будинку, що підтверджується актами подачі теплоносія.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є споживачами послуг з постачання теплової енергії, які надає позивач та несуть обов`язок зі сплати таких послуг, незалежно від факту укладення договору між сторонами. Обігрів житлового будинку в опалювальний період є спільним обов`язком його співвласників з метою дотримання, зокрема, санітарних норм.

ОСОБА_1 не надав суду доказів відмови від отримання ним послуг з теплопостачання від позивача, наявність звернень із відповідними претензіями до підприємства щодо кількості та якості наданих послуг. Квартиру, в якій послуги надавалися позивачем, не було від`єднано від мереж централізованого опалення у встановленому законодавством порядку.

З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення між сторонами справи відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виникли правовідносини, які полягають, зокрема, у наявності в споживача зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за спожиті послуги. При цьому, відсутність відповідного договору на їх надання не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах ВС від 10.12.2018 року у справі № 638/11034/15-ц, від 18.03.2019 року у справі № 210/5796/16-ц, від 18.12.2019 року у справі № 522/2625/16-ц, від 25.03.2020 року у справі № 211/3347/18-ц.

Судом першої інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази того, що співвласники багатоквартирного будинку, в якому розташована квартира відповідача приймали рішення про вибір моделі договірних відносин або уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не відмовляючись від отримання послуги, яка надається КП «Смілакомунтеплоенерго», приєднався до умов Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року.

Вищезазначені обставини спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що між ним та позивачем не існує та ніколи не існувало жодних договірних відносин, оскільки будь-якого письмового договору з КП «Смілакомунтеплоенерго» ним не укладалося.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (належне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (стаття 611 ЦК України).

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Верховний Суд зауважував, що закріплена правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові (постанова Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16).

З урахуванням встановленого у судовому порядку факту невиконання відповідачами взятих на себе зобов`язань за Індивідуальним договором, несплати коштів за надані за цими договорами житлово-комунальні послуги за період з жовтня 2021 року по березень 2025 року, що не спростовується відповідачами на підставі належних, достатніх та допустимих доказів, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів суми заборгованості з урахуванням пені, 3 % річних від простроченої суми та індексу інфляції.

Колегія суддів погоджується з висновками районного суду про неспростування відповідачами наявних у справі розрахунків суми основного боргу, наданих виконавцем послуг за договорами, розміру пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірного стягнення судом пені, інфляційних втрат та 3 % річних в період дії воєнного стану та карантинних обмежень законності рішення суду не спростовують. Позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» нарахування трьох процентів річних здійснено за періоди з 01 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року та з 31 грудня 2023 року по 04 квітня 2025 року, тобто до запровадження воєнного стану на території України, та після скасування постановою КМ України №1405від 29 грудня 2023 року заборони на припинення житлово-комунальних послуг, нарахування штрафів та пені, а також на стягнення заборгованості населення, яка діяла на період воєнного часу.

Доводи скаржника щодо порушення районним судом матеріального права в частині стягнення пені, втрат від інфляції та 3% річних в період дії карантинних обмежень апеляційний суд відхиляє, оскільки нарахування пені було проведено позивачем з 31 грудня 2023 року по 04 квітня 2025 року, вже після відміни постановою Кабінету Міністрів від 27 червня 2023 року № 651 карантинних обмежень, пов`язаних із «COVID-19».

Щодо аргументів скаржника в частині застосування пропуску позивачем строку позовної давності, апеляційний суд зауважує, що вказані обставини були предметом розгляду судом першої інстанції і суд вірно врахував, що нарахування, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», підлягають стягненню з відповідачів у межах заявлених позовних вимог і строк позовної давності за такими вимогами позивачем не пропущено.

Судом вірно вказано, що строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року та на які поширюється позовна давність, вважаються продовженим на підставі пунктів 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), надалі - до закінчення воєнного стану.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що надана позивачем виписка по особовому рахунку споживача ОСОБА_1 не може вважатися належним та допустимим доказом через невідповідність її відомостей ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є безпідставними.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Зазначена виписка по рахунку, надана КП «Смілакомунтеплоенерго» містить інформацію щодо особового рахунку відповідача, періоди нарахування, вартість тарифу, об`єм споживання, вид нарахування та розмір нарахування за підписом відповідальної особи комунального підприємства, тому є належним доказом заборгованості споживача. Доказів на спростування наданої позивачем виписки по рахунку, які містять детальну інформацію щодо виду послуги, періоду нарахування, суми нарахування, дати та суми оплати внесків, переплати, погашення заборгованості та залишку суми заборгованості, відповідачем не надано.

Таким чином колегія суддів дійшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає.

Також апеляційний суд вважає за необхідне вказати, що, враховуючи, що ОСОБА_1 , при подачі апеляційної скарги на вказане рішення суду першої інстанції, просив суд звільнити його від сплати судового збору як на підставі та ст. 22 Закону України «Про захист прав споживача» так і на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», апеляційний суд відкрив провадження за цією апеляційною скаргою без сплати судового збору з метою дослідити питання застосування Закону України «Про захист прав споживача» у даних правовідносинах. Більше того у даній справі є і апеляційна скарга на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 червня 2025 року, де також вирішувалось питання застосування Закону України «Про захист прав споживача» в частині звільнення від сплати судового збору.

Дослідивши всі обставини справи колегія суддів приходить до висновку, про відсутність підстав для звільнення заявнику від сплати судового збору за ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, проаналізувавши документи майнового стану ОСОБА_1 , додані до апеляційної скарги та його клопотання про звільнення з цих підстав від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає можливим звільнити останнього від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 червня 2025 року.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 червня 2025 року залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Судді