Справа № 127/6650/25
Провадження № 22-з/801/120/25
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Береговий О. Ю.
05 вересня 2025 рокуСправа № 127/6650/25м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Панасюка О.С., Сала Т.Б.
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Піпка Андрія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Піпка Андрія Миколайовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 2025 року,
В березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулось до суду із цим позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за договором № 010/64679/82/868349 від 26 червня 2020 року у розмірі 49909 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот дев`ять) гривень 90 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» судовий збір в сумі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13000,00 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Піпко Андрій Миколайович подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором № 010/64679/82/868349 від 26 червня 2020 року у загальному розмірі 20634,09 грн., в решті позовних вимог відмовити, а також провести розподіл судових витрат.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 18 серпня 2025 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Піпка Андрія Миколайовича задоволено частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за договором № 010/64679/82/868349 від 26 червня 2020 року у розмірі 17763 (сімнадцять тисяч сімсот шістдесят три) гривні, 60 (шістдесят) копійок.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 4200,71 грн.

25 серпня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Піпка Андрія Миколайовича надійшла заява про виправлення арифметичної помилки в постанові Вінницького апеляційного суду від 18 серпня 2025 року та про ухвалення додаткової постанови у справі.

03 вересня 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Піпка Андрія Миколайовича про виправлення арифметичної помилки залишено без задоволення.

Випралено описку, допущену в тексті постанови Вінницького апеляційного суду від 18 серпня 2025 року, а саме вирішено:

- абзац 4 сторінки 11 замість: «Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 13000,00 грн., а відповідачем з позивача 6056,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.», вважати правильним «Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 13000,00 грн., а відповідачем з позивача 9689,60 грн. витрат на професійну правничу допомогу.»;

- абзац 10 сторінки 11 замість: «Так понесені позивачем витрати в розмірі 13000,00 грн, з урахуванням задоволення позовних вимог на 35,59% складають 4626,70 грн., а відповідачем в свою чергу складають 6056,00 грн.», вважати правильним «Так понесені позивачем витрати в розмірі 13000,00 грн, з урахуванням задоволення позовних вимог на 35,59% складають 4626,70 грн., а відповідачем в свою чергу складають 3028,00 грн.»;

- абзац 3 сторінки 15 замість: «Так, оскільки з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає до стягнення 5488,83 грн. = (4626,70 грн. - витрати на професійну правничу допомогу + 862,13 грн. - судовий збір за подання позовної заяви), а з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 9689,60 грн. (3633,60 - судовий збір за подання апеляційної скарги + 6056,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу), тому з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 4200,71 грн.», вважати правильним «Так, оскільки з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає до стягнення 5488,83 грн. = (4626,70 грн. - витрати на професійну правничу допомогу + 862,13 грн. - судовий збір за подання позовної заяви), а з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 6661,60 грн. (3633,60 - судовий збір за подання апеляційної скарги + 3028,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу), тому з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 1172,77 грн.»;

- абзац 5 резолютивної частини постанови, а саме замість: «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 4200,71 грн.», вважати правильним «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1172,77 грн.

Заява про постановлення додаткової постанови мотивована тим, що стороною відповідача подавалась апеляційна скарга, в якому було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції в розмірі 9689,60 грн., 3028,00 грн. яких були понесені під час подання апеляційної скарги та 6661,60 грн. понесені після ухвалення рішення судом апеляційної інстанцій, які і просили стягнути зі сторони позивача. Разом з тим вказує, що при ухваленні постанови Вінницького апеляційного суду від 18 серпня 2025 року, суд апеляційної інстанції вирішив питання про судові витрати частково, зокрема, в частині понесених витрат при поданні апеляційної скарги.

01 вересня 2025 року ТОВ «Коллект Центр» подали заперечення на заяву про постановлення додаткової постанови в яких заперечили аргументи заявника викладені в ній вказавши, що суд вже вирішив питання про судові витрати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.

Частинами другою-п`ятою статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно з ч. 1,2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, заява сторони відповідача про ухвалення додаткового рішення подана в визначений законом строк.

Згідно вимог статті 137, 141 ЦПК України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження надання та понесення витрат на професійну правничу допомогу сторонами надано докази, які підтверджують надання та отримання правничої допомоги у відповідному обсязі та розмірі.

Таким чином, заявником надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), а також у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд у справі № 922/3812/19 висловив позицію про те, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Зважаючи на викладені правові висновки Верховного Суду, суд вправі самостійно з власної ініціативи, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про розподіл витрат, відповідачем на професійну правничу допомогу, взявши до уваги надані стороною докази надання такої допомоги, дійшов висновку про те, що визначений стороною відповідача розмір витрат на професійну правничу допомогу, в загальному розмірі 9689,60 грн., при ціні позову в 49909,90 грн. є надмірно завищеним, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою.

Так, даний спір для адвоката є спором незначної складності. Спірні правовідносини регулюються загальними нормами ЦК України, та окремими положеннями спеціального законодавства. Крім того, в постановах Верховного Суду викладені висновки в схожих правовідносинах. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Відтак, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належним чином обґрунтованими та дійсно понесеними у зв`язку з наданням необхідної за обставин цієї справи правової допомоги.

Враховуючи складність справи, необхідність надання відповідачу послуг під час розгляду справи та їх характер, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, взявши до уваги надану професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що співмірним між ціною позову та розумністю судових витрат на професійну правничу допомогу у вказаній справі, надання якої доведено відповідними доказами, з урахуванням майнового стану сторін та конкретних обставинах справи, є 6056,00 грн., з яких 3028,00 грн. вже були враховані під час розподілу витрат на правничу допомогу в постанові Вінницького апеляційного суду від 18 серпня 2025 року в цій справі, а тому з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3028,00 грн. = (6056,00 грн. загальний розмір присуджених витрат з урахуванням співмірності 3028,00 грн. які були враховані під час розподілу витрат на правничу допомогу в постанові Вінницького апеляційного суду від 18 серпня 2025 року), про що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України слід ухвалити додаткове судове рішення.

Керуючись статтями 270, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

постановив:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Піпка Андрія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Ухвалити по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Піпка Андрія Миколайовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 2025 року додаткову постанову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 3028,00 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді О.С. Панасюк

Т.Б. Сало