Справа № 191/1578/25
Провадження № 2/191/731/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 вересня 2025 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючої судді Форощук С.А. , при секретарі Вехник С.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лавринович Оксана Володимирівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроагроальянс» про стягнення заборгованості з орендної плати, -
10.06.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивачки надійшли додаткові пояснення в яких зазначено, що оренда плата за договором оренди земельної ділянки від 31.12.2012 року до 2023 року сплачувалася відповідачем належним чином шляхом видачі готівки позивачеві. На підтвердження отримання коштів позивачка ставила свій підпис у відповідному журналі обліку, який знаходиться у відповідача.
Представник позивачки в судове засідання не з`явилася, до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача, в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення за юридичною адресою ТОВ судових повісток поштовим зв`язком, які повернуті на адресу суду з позначками «За закінченням терміну зберігання», а також рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Крім того, про розгляд справи відповдач був повідомлений через електронний кабінет підсистеми "Електронний суд". Про причини неявки суд не повідомив.
Частина 4 ст. 223 ЦПК передбачає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Ухвалою суду від 31.07.2025 року постановлено проведення заочного розгляду даної справи.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку.
Як вбачається з акту приймання-передачі земельної ділянки від 31.12.2012 року земельна ділянка розміром 6, 75 га передана у стані, придатному для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Згідно з п.4.1 Договору оренди від 31.12.2012 року за кожен рік використання землі орендар виплачує оренду плату у грошовій формі в розмірі 5 830, 00 грн. Сплачується орендна плата один раз на рік не пізніше 20 числа місяця останнього календарного року, за який вноситься орендна плата за місцем знаходження Орендодавця.
Згідно п.4.3. Договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації.
Відповідно до п.9.1 Договору, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасної виплати орендної плати, а орендар, в свою чергу, в порядку п. 9.4 договору у відповідності з пунктами 3.1 та 3.2 своєчасно сплачувати орендну плату.
Згідно п. 12.3 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема за рішенням суду, на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Пунктом 12.4 Договору визначено, що сторони погодились з тим, що коригування розміру орендної плати в зв`язку з індексацією нормативної грошової оцінки земельної ділянки здійснюється шляхом складання розрахунку розміру орендної плати, який складається на початок року та є невід`ємною частиною договору оренди земельної ділянки.
До вищезазначеного договору, в подальшому між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпроагроальянс» було укладено додаткову угоду від 17.07.2017 року відповідно до якої між сторонами договору закріплено розрахунковий розмір орендної плати за оренду землі у сумі 22 347, 83 грн. (п.4.1. договору). Грошова оцінка земельної ділянки становить 258 523, 26 грн. (п.1.4. договору). Земельна ділянка надається в оренду строком до 31.12.2024 року (п.3.1. договору).
Вказаний договір оренди від 31.12.2012 року та додаткова угода від 17.07.2017 року, зареєстровані 21.07.2021 року державним реєстратором виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, номер запису про інше речове право 43228150, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого 29.07.2021 року , за індексним номером 268162807.
Згідно відповіді №1628782 від 01.08.2025 року з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2024 року, ТОВ «Дніпроагроальянс» було сплачено податок за оренду земельної ділянки ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за 2023 рік 4829, 81 грн., за 2024 рік 4829, 81 грн.
Також ОСОБА_1 була нарахована ТОВ «Дніпроагроальянс», але не виплачена оренда за 2023 рік 26 832, 29 грн., за 2024 року - 26 832, 29 грн., з чого вбачається порушення відповідачем умов договору щодо виплати орендної плати.
Відповідно до розрахунку представника позивача заборгованість по виплаті орендної плати за 2023 - 2024 роки становить в розмірі 44 695, 66 грн.
Зазначені вище обставини свідчать про порушення відповідачем строків розрахунків, умов виплати орендної плати за період з 2023 року по 2024 рік, а саме орендна плата не виплачувалася зовсім, що є порушенням умов договору, укладеного 31.12.2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Дніпроагроальянс».
Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Приписами ст.24 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Матеріали справи містять вимогу ОСОБА_1 звернену до ТОВ «Дніпроагроальянс» щодо виплати орендної плати, однак доказів своєчасної виплати орендної плати відповідачем суду не надано.
Крім того, згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.
Згідно з умовами договору про надання правової допомоги, факт наданих послуг підтверджується звітом про надання правової допомоги.
Так, із договору про надання правничої допомоги від 10.03.2025 року вбачається, що представництво інтересів позивачки представляла адвокат Лавринович О.В., сторони узгодили вартість послуг в розмірі 5000, 00 грн. за наступні послуги: складання позовної заяви, оформлення додатків та подання заяви до суду - 2000, 00 грн.; участь в засіданнях суду першої інстанції - 3000, 00 грн.
Згідно квитанції до прибуткового ордера №_1/25 від 10.03.2025 року ОСОБА_1 здійснила оплату гонорару адвокату Лавринович О.В. в сумі 5000,00 грн. за надану нею правову допомогу.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 гривень, слід приймати до уваги викладене нижче.
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Враховуючи вищезазначене, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, суд дійшов висновку, що представник позивачки підтвердила обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, оскільки розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору та є визначеним у розмірі 5000,00 грн.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 970, 00 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.12, 13, 76, 78, 95, 141, 258-259, 263-265, 280-282 354 ЦПК України суд, -
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте відповідачем шляхом подачі письмової заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя С. А. Форощук