"04" вересня 2025 р. Справа № 370/1881/25
Провадження № 2/370/630/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 рік смт. Макарів

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бізяєвої Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Гребінської Н.П.,

розглянувши в приміщенні Макарівського районного суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Макарівського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,відповідно до якого просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07.08.2018 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини від усіх видів доходу до досягнення ним повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.08.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, актовий запис № 96, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області 07.08.2018 року. Після реєстрації шлюбу позивач прізвище не змінювала. Від шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області 13.12.2018 року. Спільне життя з відповідачем через різність характерів, ставлення до життя, сім`ї не склалось. Шлюбні відносини фактично припинено з листопада 2024 року, оскільки у зв`язку з неможливістю спільного проживання подружжя роз`їхалось та проживає наразі окремо один від одного. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання не можливе. У зв`язку з чим, просить суд постановити рішення, яким припинити шлюб шляхом його розірвання. Також, у зв`язку з тим, що в добровільному порядку відповідач надавати допомогу на утримання сина відмовився, позивач звернулась до суду з проханням стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 .

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 30.06.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини залишено без руху.Встановлено позивачу строк для усунення недоліків упродовж семи днів з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 11.07.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; відповідач відзив на позов суду не подав.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих і розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та з огляду на неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності до частини 5 статті 279 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору та приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 07 серпня 2018 року, після укладання шлюбу позивач прізвище не змінювала, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .

У сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 . Батьками малолітнього зазначені: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу.

Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Шлюб це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу одна з основних його засад.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати.

Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що діти проживають разом з позивачем.

З наявних у матеріалах справи копій Витягу з реєстру територіальної громади № 2025/009084604 від 07.07.2025 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади № 2025/009084707 від 07.07.2025 та копії паспорта про місце проживання, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована і позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сторони не досягли згоди щодо розміру матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Звертаючись до суду з вищевказаною позовною заявою позивач наголошувала, що малолітній син: ОСОБА_3 , проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього сина, та не надає матеріальної допомоги, а вона одна не в змозі забезпечити належний рівень дитини, а тому звернулася до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положення ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 179 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України).

Частинами 2 та 3 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин до подібних правовідносин слід застосовувати передбачений ст. 183 Сімейного Кодексу України розмір аліментів на одну дитину.

Відповідно до вимог ч. 1,2,3 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України).

При вищевикладених обставинах, приймаючи, що відповідач є працездатним, дієздатний та відомостей про наявність на утриманні відповідача, окрім дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину, ОСОБА_2 не надано.

У зв`язку з тим, що сторони не проживають однією сім`єю, а відповідач, як батько дитини, зобов`язаний надавати допомогу на її утримання до досягнення нею повноліття, але не надає її, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в цій частині, за наслідком чого з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з положеннямистатті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд покладає понесені позивачем витрати на сплату судового збору за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 1211,20 гривень, на відповідача.

Також, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", за звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 105, 110-112, 141, 180, 181 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 76, 81, 259, 263-265, 268, 351, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 07 серпня 2018 року Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 96.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 червня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: Н.О. Бізяєва