РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року

м. Рівне

Справа № 949/1494/24

Провадження № 22-ц/4815/821/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Ковальчук Н.М., Шимківа С.С.

секретаря судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал",

відповідач: ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» адвоката Крюкової М.В. та представника ОСОБА_1 адвоката Ващишиної О.В. на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 13 березня 2025 року, ухвалене в складі судді Отупор К.М., дата складання повного тексту судового рішення відсутня, у справі № 949/1494/24,

в с т а н о в и в:

В серпні 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 22 вересня 2023 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" було укладено електронний договір №7093976 про надання споживчого кредиту.

Згідно умов Кредитного договору, сума кредиту складає 25000 грн на строк 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало ОСОБА_1 кредит в сумі 25000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

Вказує, що 27 травня 2024 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" було укладено Договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно з умовами якого ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" відступило ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" право грошової вимоги за Кредитним договором.

Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року змінено найменування з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».

Просить стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість в сумі 100620,00 грн з яких: 25000 грн. - тіло кредиту, 45770 грн. - нараховані проценти, а також нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів в сумі 29850 грн.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 13 березня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" суму заборгованості за кредитним договором №7093976 від 22 вересня 2023 року в сумі 70770 гривень, яка складається з: 25000 грн - тіло кредиту, 45770 грн - нараховані проценти.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" судовий збір в розмірі 1703,77 та 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу, а всього: 6703,77 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» адвокат Крюкова М.В. подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заборгованості по нарахованим позивачем процентів за 60 календарних днів в розмірі 29850,00 грн є помилковим.

Наголошує не тому, що сума процентів була нарахована ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» відповідно до договору факторингу за стандартною процентною ставкою 1,99% за період з 27 травня 2024 року по 25 липня 2024 року у межах визначеного договором строку кредитування.

28 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Ващишина О.В. не погодившись з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд оскаржуване рішення в задоволеній частині скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в частковому задоволенні позовних вимог.

Вважає, що жодних належних доказів про отримання відповідачем кредиту в розмірі 25000,00 грн за договором №7093976 про надання споживчого кредиту від 22.09.2023 року та наявність заборгованості за наданим кредитом, матеріали справи не містять.

Вказує, що лист-повідомлення ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий Дім» від 29 травня 2024 року за №7/4984 не є належним доказом, який підтверджує здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів, а розрахунки заборгованості не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту.

Звертає свою увагу, що матеріали справи не містять даних, що підтверджують належність електронного платіжного засобу саме ОСОБА_1 .

Стверджує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», правонаступником якого є ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" перейшло право вимоги за договором №7093976 про надання споживчого кредиту від 22 вересня 2023 року, укладеним з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».

Вважає, що присуджений судом першої інстанції розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним.

У відзиві представник ОСОБА_1 адвокат Ващишина О.В. просить суд скасувати рішення в частині частково задоволених позовних вимог та відмовити в частковому задоволенні позову, а в іншій частині залишити без змін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення відповідає.

Встановлено, що що 22 вересня 2023 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" було укладено електронний договір №7093976 про надання споживчого кредиту.

Згідно умов Кредитного договору, сума кредиту складає 25000 грн на строк 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

Відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору.

Згідно п. 2.1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використння реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", затверджених наказом №205-ОД від 10 лютого 2022 року та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог ч.ч. 6 та 8 ст. 11 і ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С6438.

Отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 25000 грн на платіжну карту № НОМЕР_1 , підтверджується довідкою про перерахування коштів, що свідчить про виконання ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" взятих на себе за кредитним договором зобов`язань.

Відповідно до картки обліку Договору (розрахунок заборгованості), відповідач ОСОБА_1 станом на 26 травня 2024 року має заборгованість за кредитним договором №7093976 від 22 вересня 2023 року розмір якої складає 70770 грн.

Так, 27 травня 2024 року між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу №27.05/24-Ф відповідно до умов якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №7093976 від 22 вересня 2023 року.

27 травня 2024 року відповідача ОСОБА_1 було повідомлено про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором електронним листом на електронну пошту відповідача, яка зазначена нею у договорі про надання споживчого кредиту (а.с.54).

Згідно з п. 1.2 Договору Факторингу, права Вимоги щодо конкретного боржника переходять до Фактора (Позивача) з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно його заборгованості та набуває відповідні права вимоги.

Отже, до ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" відповідно до укладеного Договору Факторингу №27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, витягу з Реєстру Боржників, перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №7093976 від 22 вересня 2023 року в загальному розмірі 70770 грн.

Також, укладаючи Кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: 1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 22 жовтня 2023 року відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. Тому, позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (27.05.2024 - 25.07.2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 25000 грн * 1,99% = 497,5 грн*60 календарних днів = 29850 грн.

Відтак, заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає: 25000 грн. - тіло кредиту, 45770 грн. - нараховані проценти, а також нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів в сумі 29850 грн., а всього 100620 грн.

Рішенням єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 за № 251124/1 було змінено найменування підприємства на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до заявлених вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 7093976 про надання споживчого кредиту від 22 вересня 2023 року, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем в розмірі 100620,00 грн з яких: 25000,00 грн - заборгованість по кредиту, 45770,00 грн - заборгованість по процентам, 29850,00 грн - заборгованість по процентам, що були нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 60 календарних днів за період з 27 травня 2024 року по 25 липня 2024.

Виникнення права вимоги вказаної заборгованості, в тому числі і заборгованості за нарахованими ним же процентами за період з 27 травня 2024 року по 25 липня 2024 року в розмірі 29850,00 грн, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» обґрунтовувало умовами договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, укладеного з ТОВ «Авентус Україна».

Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України укладення договору факторингу не тягне за собою заміну сторони кредитодавця у договорі кредиту.

Метою укладення договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення на користь фактора права грошової вимоги до боржника/боржників, такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги.

Умовами укладеного між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року не визначено передання майбутньої грошової вимоги за договором № 7093976 про надання споживчого кредиту від 22 вересня 2023 року, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 .. Також договором факторингу не передбачено права фактора нараховувати боржникам проценти за користування кредитом на підставі кредитного договору.

Відповідно до акту за договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, витягу з реєстру боржників від 27 травня 2024 року, ТОВ «Авентус Україна» передало ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» право вимоги за договором № 7093976, укладеним із ОСОБА_1 , в загальному розмірі 70770,00 грн, з яких: 25 000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 45 770,00 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 53).

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по процентам, що були нараховані ним з 27 травня 2024 року по 25 липня 2024 року в розмірі 29850,00 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання представника ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» на правомірність нарахування процентів за користування відповідачем кредитом за стандартною процентною ставкою у межах визначеного договором строку кредитування, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях договору факторингу та ст.ст. 1077, 1078 ЦК України.

Щодо доводів апеляційної скарги, яка була подана представником ОСОБА_1 адвокатом Ващишиної О.В. апеляційний суд зазначає наступне.

Убачається, що ОСОБА_1 прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом обміну електронними повідомленнями за допомогою одноразових ідентифікаторів, які підписано останнім відповідно до вимог ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». На спростування вказаних обставин відповідачем доказів не подано.

Доказів того, що її персональні дані (копія паспорта громадянина України, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів НОМЕР_1 ) були використані товариством для укладення кредитних договорів від його імені, відповідачем не надані. Правомірність укладеного договору не оскаржувала.

Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати суду відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження цих доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до них.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставним доводи апеляційної скарги щодо неправильного вирішення судом питання про розподіл витрат на правничу допомогу.

Інші доводи апеляційної скарги, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - адвоката Михайлова В.О. та представника ОСОБА_1 адвоката Ващишиної О.В. залишити без задоволення.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 07 жовтня 2024 року залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 18 вересня 2025 року.

Головуючий суддя: Гордійчук С.О.

Судді : Ковальчук Н.М.

Шимків С.С.