Єдиний унікальний номер 727/5692/25
Номер провадження 2/725/1789/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2025 року

Чернівецький районний суд міста Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н.В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 19 січня 2002 року між ним та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції міста Харкова, про що складений відповідний актовий запис №70.

Під час шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, сімейне життя у нього з відповідачкою не склалося й відповідно шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства вони не ведуть, у зв`язку з чим вважає, що збереження сім`ї та досягнення примирення з відповідачкою є неможливе та суперечить його інтересам й відповідно наміру продовжувати подружні відносини з відповідачкою він не має.

Посилаючись на вказане, просив шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції міста Харкова, про що складений відповідний актовий запис №70, розірвати.

Ухвалою судді Чернівецького районного суду міста Чернівців від 30.06.2025 року у справі відкрито провадження та справу призначено до судового засідання.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак від його представника ОСОБА_5 через канцелярію суду надійшла заява, в якій просила розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримали, та просили розгляд справи проводити без їх участі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак у матеріалах справи міститься заява, в якій вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, та не заперечує щодо ухвалення рішення по справі.

Суд приймає визнання позову відповідачки, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, з 19 січня 2002 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який між ними зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції міста Харкова, про що складений відповідний актовий запис №70(а.с.12).

Під час шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4-5).

Разом з тим, з матеріалів справи убачається, зокрема позовної заяви, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільного господарства вони не ведуть та проживають окремо й відповідно позивач наміру продовжувати подружні відносини із відповідачкою немає. Даний факт також підтверджується поданими сторонами на адресу суду письмовими заявами.

Спір щодо поділу спільного майна подружжя, як убачається зі змісту поданого позову відсутній та доказів на спростування вказаного відповідачкою не надано.

Так, згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Крім того, згідно із положеннями ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, ураховуючи вищевказані положення закону, суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що збереження укладеного між сторонами шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб, - розірванню.

Керуючись ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110-113, 114 ч.2 СК України, ст.ст. 189-200, 258-273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), який зареєстрований 19 січня 2002 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції міста Харкова, про що складений відповідний актовий запис №70, - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Чернівецький районний суд міста Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Піхало Н.В.