Справа № 535/778/25
Провадження № 2/535/436/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області
у складіголовуючого суддіМальцева С.О.,
за участю секретаря судового засідання Білик Н.О.

Справа № 535/778/25

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Котелевська селищна рада;

розглянув у відкритому підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження позовну заяву про визнання права власності на житловий будинок,

установив:

13 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Котелевської селищної ради Полтавської області, в якому просить визнати за ОСОБА_1 , право власності на нерухоме майно, яке складається з: житлового будинку «А1» загальною площею 54,2 кв.м. в тому числі житлової 34,3 кв.м., та господарських будівель: погріб «Б», що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 і до дня смерті належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач мотивує позов тим, що звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, нотаріус був позбавлений можливості, видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцем не було надано оригінал правовстановлюючого документа (а.с. 10-11).

Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2025 року по справі відкрито загальне позовне провадження (а.с. 35-36).

Позивач ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, але надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач Котелевська селищна рада Полтавського району Полтавської області у підготовче засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, але надали до суду відзив на позов в порядку ст. 178 ЦПК України, в якому просять суд провести судове засідання без участі їхнього представника зазначивши, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнають в повному обсязі (а.с 39).

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи (а.с. 1-42), приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19.02.2021 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05.04.1991 ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, до складу якої, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 11.06.2025 року справа №535/472/25 я встановила факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_4 .

Відповідно довідки №473, виданої 05.05.2025 року виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавського району, Полтавської області, про те, що згідно погосподарського обліку станом на 01.07.1990 року домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ( стара адреса вулиця Ковпака46) відносилося до робочого двору, членом робочого двору був ОСОБА_2 .

Відповідно довідки №02-09-11/934с, виданої 18.07.2025 року виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавського району, Полтавської області, про те, що земельна ділянка площею 0,15 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить до земель комунальної власності відповідно до рішення виконавчого комітету Котелевської селищної ради

Полтавської області №247 від 30.09.1997 року та була надана моєму батьку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до виписки з погосподарського обліку Котелевської селищної ради домогосподарство, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , рахується за ОСОБА_2 .

В липні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Лапочка Р.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( стара адреса АДРЕСА_2 ), але нотаріус видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не подано жодного правовстановлюючого документа на житловий будинок.

Виходячи з вимог ст.5 ЦК України до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Українською РСР від 31.01.1966.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 №105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювались рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) майну колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно ч.2 ст.123 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і працездатних.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був єдиним власником робочого двору, оскільки за життя він не зареєстрував за собою право власності на житловий будинок.

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який виготовлено ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 18 липня 2025 року до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що складається із житлового будинку (літ.А-1) та господарчих будівель: погріб (літ.Б), що розташоване за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 17-21).

Відповідно до Висновку про оціночну (ринкову) вартість житлового будинку від 06.08.2025 виконаного ТОВ «Юридична компанія «ПРАВО.ЮА», ринкова вартість вищевказаного будинку складає 247 368 (двісті сорок сім тисяч триста шістдесят вісім) гривень (а.с. 29).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 липня 2025 року №221/02-14 відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що не надано оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с.10-11).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.2 ст. 1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вимога для захисту порушеного права має відповідати змісту цього права та характеру його порушення. Одним зі способів захисту цивільних прав, з яким особа має право звернутися до суду, є вимога про визнання права.

Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державної реєстрації.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.2 Закону Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Тобто, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності вказаним Законом на нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13.06.2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України.

Згідно ст.ст.25,30,346 ЦК України, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Як роз`яснено у п.6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом.

Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Положеннями ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідач Котелевська селищна рада Полтавського району Полтавської області позов визнав в повному обсязі. Таке визнання позову не суперечить вимогам закону, а також не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13,76-89,258,263-265,271-273,354-355 ЦПК України, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на нерухоме майно, яке складається з: житлового будинку «А1» загальною площею 54,2 кв.м. в тому числі житлової площі 34,3 кв.м., та господарських будівель: погріб «Б», що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 і до дня смерті належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи.

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

відповідач: Котелевська селищна рада Полтавського району Полтавської області, місце знаходження: вул. Полтавський шлях, 224, с-ще Котельва, Полтавський район, Полтавська область, .

Повний текст рішення складено 16.09.2025.

Суддя: С.О.Мальцев