Справа № 485/1400/25
Провадження № 2/485/618/25
12 вересня 2025 року м. Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Квєтка І.А.,
секретар судового засідання Семенака А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини в сумі 35 130 грн. 13 коп.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем 26 листопада 2019 року зареєстрували шлюб, мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є дитиною з інвалідністю, має суттєве захворювання: PAC F 84.0, загальне недорозвинене мовлення 1 рівня F80.1 та перебуває на обліку у невролога.
Відповідно до рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2023 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) батька, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Разом з тим, коштів, які стягуються з відповідача на утримання та виховання дитини не вистачає, відповідач додатково матеріальної допомоги не надає. Упродовж 2024-2025 років вона понесла додаткові витрати на дитину у сумі 70 260 грн. 26 коп., зумовлені потребою дитини у лікуванні.
Відповідач участі у витратах на лікування сина не приймає, має змогу таку допомогу надавати, оскільки є працездатним, а тому просить стягнути з відповідача на її користь половину понесених нею додаткових витрат на дитину в сумі 35 130 грн. 13 коп.
В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно.
Позивач подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечила щодо заочного розгляду справи (Вх.№7013/25-вх. від 29.08.2025).
Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Конверт з судовою повісткою повернуто з відміткою "адресат відмовився". Клопотань про відкладення розгляду справи не заявив, відзив на позовну заяву не надав.
За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважав за можливе здійснити заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Встановлено, що рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2024 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 26 листопада 2019 року Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №508.
Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується записами даних про батьків у копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданому 25 березня 2023 року за актовим записом №573, місце державної реєстрації: Інгульський районний у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.
Відповідно до рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2023 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) батька, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/6 частки доходів відповідача, щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2023 року, і протягом усього часу проживання з дитиною з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та опікування ним.
Визначаючи розмір стягуваних аліментів на утримання дитини відповідно до рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2023 року суд, зокрема, врахував, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю. У дитини діагностовано: F079, F80.1, F84.8 тяжке перинатальне ураження нервової системи. За станом здоров`я потербує реабілітаційних послуг в умовах "Центр комплексої реабілітації для дітей з інвалідністю "Мрія". Дитина обмежена до самообслуговування, пересування, орієнтації, спілкування, контролю за своєю поведінкою, трудової діяльності, навчання та потребує реабілітаційних заходів.
Позивачка ОСОБА_1 є законним представником (опікуном) дитини з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 25 липня 2023 року УСВК Інгульського району ДПСЗН ММР.
Відомостей про доходи сторін матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно із вимогами ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до вимог ч.2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 Верховний Суд виснував, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
Позивачка довела, що ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю у зв`язку з чим потребує додаткових витрат через необхідність постійного лікування та реабілітації.
Вказані витрати у загальній сумі 9165,08 грн. на придбання ліків та послуги офтальмолога зумовлені особливими потребами дитини, є додатковими, а тому не є такими, що покриваються за рахунок стягуваних аліментів. Половина вказаних витрат - 4582,54 грн. підлягає стягненню з відповідача, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на спростування наведених обставин та потреб дитини у лікуванні, а також неможливості відповідача виконати свій батьківський обов`язок по забезпеченню потреб дитини, яка потребує лікування.
Решта заявлених позивачкою витрат на придбання ліків не підтверджена медичним висновком, а тому не можливо стверджувати про необхідність їх призначення дитині.
Що стосується вимог про стягнення фактично понесених витрат на логопедичні заняття та сенсорну інтеграцію для ОСОБА_3 , то такі є недоведеними, оскільки надані позивачкою акти виконаних робіт від 30 листопада 2024 року та від 30 грудня 2024 року, видані ФОП ОСОБА_4 не є належними доказами на підтвердження фактичного понесення витрат. Відповідних чеків про сплату за надані послуги або рахунку на оплату вже наданих послуг позивачка суду не надала. Інших доказів в обгрунтування заявлених вимог у цій частині позивач суду не надала.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення понесених позивачкою додаткових витрат на утримання дитини, зумовлених особливими потребами, у сумі 4582,54 грн.
Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 157 грн. 99 коп., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 10, 11, 76-80, 141, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , 4582,54 грн. (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят дві грн. 54 к.) понесених додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 157 грн. 99 коп. (сто п`ятдесят сім грн. 99 к.).
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, який відраховується з дати складання повного судового рішення.
Суддя І.А.Квєтка
Дата складення повного судового рішення 12.09.2025.