Справа № 159/7681/24 Головуючий у 1 інстанції: Грідяєва М. В.
Провадження № 22-ц/802/954/25 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Черняк О. В.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на грошові заощадження в готівці, вказуючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , який був чоловіком відповідача ОСОБА_2 . При житті спадкодавець ОСОБА_4 заповіт не складав, тому спадкування відбувалося за законом. Після смерті спадкодавця він, як спадкоємець першої черги за законом прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини, його мати, відповідач ОСОБА_2 , дружина спадкодавця, від належної частки спадщини відмовилася у законодавчо визначений строк. Інші спадкоємці за законом першої черги відсутні, він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця. До складу спадщини входить: квартира АДРЕСА_1 ; транспортний засіб марки ВАЗ 21063, 1989 року випуску; грошові заощадження в готівковій формі в сумі 70000 євро та 60000 доларів США. Для оформлення спадкових прав він звернувся до нотаріуса. В даний час відбувається оформлення спадщини на квартиру та автомобіль. Постановою нотаріуса від 16.09.2024 року № 216/02-14 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на грошові кошти в готівковій формі в сумі 70000 євро та 60000 доларів США, оскільки не подано документи необхідні для вчинення нотаріальної дії, рекомендовано звернутись до суду. Грошові заощадження при житті належали спадкодавцю ОСОБА_4 , про що було відомо як йому так і його матері. Він все життя накопичував основні кошти, не робив дороговартісні придбання, оскільки планував мати постійну фінансову підтримку на випадок хвороби. Можливість створення грошових заощаджень у спадкодавця була, він з 1984 року по 2024 рік був працевлаштований, додатково з 2000 року по 2016 рік здійснював підприємницьку діяльність. За життя спадкодавцем та його дружиною не придбалась нерухомість, квартиру у м. Ковелі їхня сім`я набула згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Крім того, дружина спадкодавця теж постійно була працевлаштована. За таких обставин за життя спадкодавцю вдалось накопичити грошові заощадження в сумі 70000 євро та 60000 доларів США. Вказані заощадження спадкодавець зберігав вдома і не відкривав рахунок банківського вкладу через недовіру до банківської системи. Після його смерті він хотів успадкувати в нотаріуса все спадкове майно, в тому числі і грошові заощадження. Через відсутність правовстановлюючих документів на готівкові грошові кошти він змушений звертатись до суду для захисту своїх майнових прав. Посилається на норми ЦК України, Податкового Кодексу України, зазначаючи, що законодавче не врегульоване особливості спадкування готівкових коштів, які зберігаються самостійно людиною, в той же час, законодавством не заборонено зберігати грошові цінності самостійно поза банківськими установами, як у гривні як і в валюті. Після смерті спадкодавця він бажає зберігати спадщину у виді грошових заощаджень в банківській установі. Оскільки банки є суб`єктами первинного фінансового моніторингу, позивачу необхідно надати підтвердження джерела отримання коштів, а саме свідоцтво про право на спадщину, рішення суду про визнання права власності в порядку спадкування. Зазначає, що його спадкове право підлягає визнанню в судовому порядку, оскільки за відсутності документу, що посвідчує право власності спадкодавця на грошові кошти, він позбавлений можливості реалізувати це право безпосередньо в нотаріуса і розпоряджатись вказаними коштами. Просить визнати за ним право власності на грошові заощадження в готівковій формі 70000 євро та 60000 США в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2025 року в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на грошові заощадження в готівці відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій вказує, що судом було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, а також допущено порушення норм процесуального права. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно пенсійного посвідчення від 24.06.2024 року та посвідчення від 12.06.2024 року, ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 , зареєстрували шлюб 03.06.1989 року.

Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 57 років.

Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ, автомобіль ВАЗ 21063, 1989 року випуску, належить ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20.11.1997 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, ОСОБА_4 з 2000 року фізична особа підприємець.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_4 трудова діяльність почата з 11.07.1984 року, працював на різних підприємствах, працював бухгалтером.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_2 трудову діяльність почала з 1985 року, працювала на різних підприємствах, є записи МРЦЗ про виплати допомоги по безробіттю в 2001, 2008, 2016, 2010 роках

Згідно довідки ПФУ форми ОК-5 страховий стаж ОСОБА_4 з 1998 року по 2023 рік, з доходом з 5008 грн. 36 коп. з 1998 року по 175506 грн. 70 коп. в 2023 році.

Згідно довідки ПФУ форми ОК-5 страховий стаж ОСОБА_2 з 1998 року по 2016 рік, з доходом з 5568 грн. 87 коп. з 1998 року по 4300 грн. 97 коп. в 2016 році.

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна квартира АДРЕСА_3 на праві власності належить ОСОБА_2 за договором дарування від 25.11.2010 року.

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за ОСОБА_4 відомості відсутні.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.09.2024 року приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області, Нікітюку А. Б. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові заощадження в готівковій формі, в зв`язку з ненаданням документів.

Згідно акту передачі-приймання грошових заощаджень від 29.12.2024 року, ОСОБА_2 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 передала ОСОБА_3 грошові заощадження в готівковій формі в сумі 70000 євро та 60000 доларів США, які належали ОСОБА_4 , факт передачі підтверджений свідком ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, позивач та відповідач відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцями першої черги за законом майна померлого ОСОБА_4 , позивач є сином померлого, відповідач є матір`ю позивача та дружиною померлого ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, автомобіля ВАЗ 21063, 1989 рік випуску та частки в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, відповідач заявою відмовилась від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь сина, позивача по справі. Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на грошові заощадження відмовлено.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, гроші, цінні папери, цифрові речі, майнові права, роботи та послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні та нематеріальні блага. Об`єкти цивільних прав можуть існувати у матеріальному світі та/або цифровому середовищі, що обумовлює форму об`єктів, особливості набуття, здійснення та припинення цивільних прав і обов`язків щодо них.

Відмовляючи в задоволенні позову суд зробив висновок з яким погоджується апеляційний суд, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено обставин викладених у позові та предмета позову, так як для спадкування необхідний об`єкт спадкування, який виступає у вигляді рухомого, не рухомого майна, транспортних засобів, активів, прав та обов`язків, будівельних матеріалів, грошових коштів, тобто успадкувати можливе лише те, що існує. Позивачем не доведено взагалі факт існування грошових заощаджень у вигляді 70000 євро та 60000 доларів США, законне джерело їх походження, враховуючи розмір доходу померлого та його дружини відповідача по справі, наявність записів про виплати по безробіттю відповідача, необхідність понесення розумних необхідних витрат протягом життя на трьох осіб для придбання продуктів харчування, одягу, взуття, предметів необхідного вжитку, лікування, оплату комунальних послуг, обслуговування транспортного засобу. Акт прийому-передачі суд як доказ оцінює критично, так як позивач та відповідач зацікавлені в закріплені в передбачений законодавством спосіб законність походження грошових коштів. Позивачем, відповідачем суду не надано жодного належного доказу здійснення операції по купівлі валюти євро та доларів. Враховуючи робочу спеціальність померлого, бухгалтер, відсутні нотатки щодо ведення контролю за розміром та сумою заощаджень. Крім того, згідно пояснень відповідача вона повідомила, що вона самостійно визначила саме цей розмір грошових заощаджень, як частку сина на спадщину, тобто належність померлому спадкодавцю грошових заощаджень саме в розмірі 70000 євро та 60000 доларів США не доведено. На думку суду позивачем, за ініціативою відповідача штучно створено спір, суд не вбачає порушення прав позивача на користування та розпорядження, при умові існування грошових заощаджень, вказаними сумами, які відповідач самостійно передала сину, а є способом закріпити на законодавчому рівні законне походження грошей, узаконити їх.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем не доведено взагалі факт існування грошових заощаджень у вигляді 70000 євро та 60000 доларів США та законне джерело їх походження у відповідності до ст.ст. 77, 79 ЦПК України.

Посилання позивача на практику Верховного Суду також не заслуговує на увагу, оскільки у постановах, про які зазначено в апеляційній скарзі, вирішувалися спори хоч і стосовно визнання права власності на спадкове майно, проте іншого роду та за інших обставин.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2025 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2025 року.

Головуючий

Судді :