Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2025 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Данилюк Т.М.,

за участю: секретаря - Килинчук Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заочному порядку в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини за рішенням суду,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 вказуючи, що рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07.05.2012 (справа № 407/154/2012, п/с 2/407/309/2012) з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання двох дітей - синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини (тобто по 1/6 частини доходів відповідача на кожну дитину) з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи стягнення з 14.02.2012 - до досягнення повноліття найстаршою дитиною. Зазначене вище рішення суду перебуває на примусовому виконанні у Верхньодніпровському відділі ДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Старший син - ОСОБА_3 , досяг повноліття, у зв`язку з чим, згідно із зазначеним вище рішенням суду, стягнення з відповідача аліментів на його утримання припинилось. Оскільки молодший син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття не досяг, він має право на отримання аліментів у більшому розмірі, ніж визначено попереднім рішенням суду, а саме в розмірі частини з усіх видів доходів відповідача. На цей час відповідач є військовослужбовцем та проходить військову службу в лавах ЗСУ. Будь-які причини, що унеможливлюють або звільняють відповідача від обов`язку щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини в більшому розмірі на цей час відсутні. Просить збільшити розмір аліментів, які утримуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07.08.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала (а.с.20).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст.280-281 ЦПК України, вирішує справу у заочному порядку за наявними матеріалами (а.с.19).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам.

Так, факт наявності у сторін неповнолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому зазначено, що його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.6).

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07.05.2012 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання двох дітей - синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи стягнення з 14 лютого 2012 року - до досягнення повноліття найстаршою дитиною (а.с.4-5).

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1959, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно п.17 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

Пункт 23 зазначеної Постанови передбачає, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 28.05.2021 у справі № 715/2073/20, від 09.09.2021 у справі № 554/3355/20 та інших.

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 303/369/20, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст.182, 183, 184 СК України).

Згідно ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість або припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміну розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ч.3 ст.183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Вказана норма напряму визначає порядок дій сторін у справі та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень за умови досягнення найстаршою дитиною повноліття. Зокрема, якщо старшій дитині виповнилося 18 років, виплата аліментів на неї припиняється, а аліменти на утримання іншої дитини (дітей) повинні стягуватися щомісячно без урахування рівної частини, яка припадала на дитину, що досягла повноліття.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом 21.03.2023 по справі 591/3056/18.

Тобто, хоч стягувач аліментів, хоч платник аліментів може після досягнення одним з дітей повноліття звернутися з позовом до суду про визначення розміру аліментів на інших дітей, таким чином збільшивши або зменшивши розмір стягнених до цього аліментів. У випадку, якщо з таким позовом ніхто не звернувся, то аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

В свою чергу, звертаючись до суду з позовом у цій справі позивачка посилалася на те, що після досягнення повноліття старшим сином сторін, у відповідача припинився обов`язок сплачувати аліменти на його утримання, що призвело до істотного зменшення фінансового тягаря відповідача та покращення його матеріального становища.

Таким чином, судом встановлено, що за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07.05.2012, відповідач ОСОБА_2 , сплачував аліменти на користь позивачки ОСОБА_1 , на утримання синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі розмірі 1/3 частки усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи стягнення з 14 лютого 2012 року - до досягнення повноліття найстаршою дитиною. Старший син - ОСОБА_3 , досяг повноліття, у зв`язку з чим, згідно із зазначеним вище рішенням суду, стягнення з відповідача аліментів на його утримання припинилось, тобто змінився матеріальний стан відповідача, оскільки розмір аліментів що стягуються з нього зменшився.

В свою чергу, менший син сторін по справі - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на момент звернення до суду є неповнолітнім, а тому з урахуванням вище наведеного, враховуючи те, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях СК України, відповідають інтересам дитини, покращують її матеріальне становище, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання дитини може бути збільшений до 1/4 частини доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку.

Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України», при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, визначений даним судовим рішення розмір аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки з часу набрання даним рішенням законної сили, а тому в частині позовних вимог, що стосується «допустити до негайного виконання рішення суду про стягнення аліментів з відповідача в розмірі платежу за один місяць» - слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка при подачі позову звільнена від сплати судового збору, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 211,20 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі ст.ст.180, 181, 182, 191, 192 СК України та керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 263-265, 268, 273, 276-279, 280-281 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини за рішенням суду - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в с. Комунарівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07.05.2012 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилась в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом збільшення їх розміру до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 1 211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження

Головуючий - суддя підпис Т.М.Данилюк