Справа № 472/397/20
Провадження №2/472/365/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Тустановського А.О.,

за участю секретаря - Маслюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2020 року позивач ТОВ «Веллфін» звернувся до Веселинівського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Позов мотивують тим, що ТОВ «Веллфін» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності.

26.02.2017 між позивачем та ОСОБА_1 укладено Договір позики №145789 від 26.02.2017 р. в електронній формі. За умовами договору позикодавець надає позичальникові кошти в сумі 1500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплати проценти за користування позикою. Договором позики встановлено, що позика надається строком на 30 днів з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 28.03.2017 року. Строк дії договору починається з моменту його укладання.

Також вказує, що ТОВ «Веллфін» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, перерахував на картковий рахунок суму позики в розмірі 1500,00 грн, що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «Вей Фор Пей», яке надає ТОВ «Веллфін» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює нарахування коштів.

Між тим, відповідач не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у довідці щодо заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору та норм ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 22.04.2020 року має заборгованість 65266 грн. 50 коп., з яких 1500.00 грн. основний борг; 16357,75 грн. заборгованість за відсотками; 47408,75 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики №145789 від 26.02.2017 в розмірі 65266 грн. 50 коп., а також судові витрати в розмірі 2102 грн. 00 коп.

Заочним рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2020 року позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « ВЕЛЛФІН» заборгованість за кредитним договором № 145789 від 26.02.2017 року у розмірі 65266,50 грн. та судовий збір в сумі 2102 грн.

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 25 квітня 2025 року вказане заочне рішення було скасовано та справу призначено до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Пунктом 4 позовної заяві зазначив про розгляд справи без участі позивача. Позовні вимоги підтримав повному обсязі.

В судове засідання відповідач та представник відповідача не з`явилися. На адресу суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву в якій просить відмовити в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. У матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо, на підтвердження перерахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором. ОСОБА_1 не отримувала грошових коштів за вказаним договором. При цьому, договір про надання фінансового кредиту у тому числі інформація щодо умов кредитування, не містить реквізитів платіжної банківської картки відповідача, на яку, у відповідності до умов кредитного договору мали бути перераховані кредитні кошти. Відсутність в документах, які були складені під час укладення відповідачем з кредитором договору про надання фінансового кредиту реквізитів платіжної банківської картки відповідача ОСОБА_1 унеможливлює виконання взятих кредитором на себе зобов`язань за вказаним договором щодо перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів. Наявна в матеріалах справи довідка про розмір заборгованості не може бути доказом видачі кредитних коштів та наявності заборгованості оскільки складена Позивачем в односторонньому порядку та не є первинним документом. Звертаючись до суду, позивач ТОВ «ВЕЛЛФІН» у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, однак не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Отже, ТОВ «ВЕЛЛФІН» не довів заявлених позовних вимог, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком, передбаченим статтями 12, 13, 81 ЦПК України. Вказаний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2022 року у справі №156/268/21. На підтвердження наявності у відповідача заборгованості до позовної заяви було надано розрахунок заборгованості, який містить лише загальну вартість несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми щомісячного платежу, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків. З наданих позивачем ТОВ «ВЕЛЛФІН» додатків до позовної заяви, неможливо встановити отримання відповідачем від кредитодавця кредитних коштів, дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо. Зазначені суми заборгованості за кредитом, які встановлені позивачем ТОВ «ВЕЛЛФІН» є відображенням виключно односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, внаслідок чого не можуть слугувати доказами безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача з огляду на їх неналежність та не допустимість. Довідка ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» не є первинним документом та відповідно не є доказом видачі кредитних коштів, не містить рахунку відповідача, його прізвища. Крім того, позивачем неправильно нараховано проценти. Кредитний договір датовано 25.02.2017 р. Згідно п. 1.3 кредитного договору позика надається на 30 днів, згідно п.1.5 кредитного договору розмір процентів 0,95 % в день 1500,00 грн. (сума позики) х 0,95 % =14,25 грн. процентів в день. 14,25 х 30 днів = 427,50 грн. А позивачем нараховано 49044,50 грн. процентів. В зв`язку з цим розмір процентів у 32 рази перевищує суму позики. Враховуючи наведене, оскільки заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 49044,50 грн. не є співрозмірною сумі кредиту у 1500,00 грн., суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, тому розмір процентів підлягає зменшенню.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Судом встановлено, що ТОВ «Веллфін» є фінансовою установою, внесеною до Реєстру фінансових установ, у встановленому законом порядку, предметом діяльності Позивача є надання грошових позик фізичним особам.

Встановлено, що 26 лютого 2017 року ОСОБА_1 уклала з Позивачем Договір позики №145789, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кошти в сумі 1500.00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені в п. 1.5 цього Договору.

Відповідно до п. 1.3 договору кредиту, кредит надається на строк 30 (тридцять) днів, позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків (додаток до Договору) до 28.03.2017 року.

Відповідно до п.1.4 Договору, цей Договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за Договором.

Згідно п.1.5.1 Договору позики, нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 0,95% від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою; 0,95 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 цього Договору.

Відповідно до повідомленням ТОВ ФК «Вей Фор Пей», яке надає ТОВ «Веллфін» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснив перерахування коштів відповідачу в розмірі 1500 грн.

Порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у вигляді позики, затверджених наказом Позивача №2-1 від 27.10.2015, які розміщені на його офіційному веб-сайті (https://creditup.com.ua). Ці Правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. ст. 641,644 ЦК України, на укладення договору позики та визначають порядок і умови надання позики, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Правилами передбачено наступний порядок подання заявки, укладання договору та отримання позики. У Правилах зазначено, що логін для входу в особистий кабінет - унікальна комбінація букв та/або цифр, яка встановлюється Заявником/Позичальником. При першому вході до Особистого кабінету Заявник самостійно визначає в спеціальному полі «Логін» обрану ним комбінацію. Заявник/Позичальник здійснює наступні дії щодо входу в Особистий кабінет з використанням визначеної комбінації «Логіну». Заявник/Позичальник особисто несе відповідальність за збереження інформації про Логін Особистого кабінету. Логін Особистого кабінету є особистим ключем Заявника формування електронного підпису.

Згідно з п.п. 4.1, 4.2 Правил заявник, що має намір отримати позику проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на Сайті Товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення Заявки на Сайті Товариства шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення.

Відповідно до п. 4.8 Правил, підтвердженням згоди Заявника на отримання позики є направлена на розгляд Товариством Заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки.

Згідно з п. 4.9 Правил дійсність банківської платіжної картки перевіряється за допомогою резервування довільної, заздалегідь невідомої Заявнику суми від 1 до 99 копійок та з послідуючим зазначенням у відповідному полі Особистого кабінету, Заявником точної суми, що була зарезервована. Точну, зарезервовану суму Заявник може дізнатися шляхом звернення у банк, який емітував платіжну картку. Заявнику пропонується звернутись у банк використавши засоби CMC-повідомлень, засоби телефонного зв`язку, тощо.

Відповідно до п. 4.10 Правил, відповідність зазначеної суми, підтверджує належність рахунку для перерахування позики Заявнику, та підтверджує згоду Заявника на отримання позики.

Згідно з п.6.3 Правил у разі прийняття позитивного рішення Товариство інформує заявника шляхом направлення СМС -повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийняття рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики.

Згідно п. 6.4 Правил у разі отримання Договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики в особистому кабінеті.

Згідно п. п. 6.10 - 6.12 Правил Товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в Договорі позики на рахунок банківської платіжної картки зазначеної в Заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше одного робочого дня з дати підписання Договору позики Сторонами. Датою укладання Договору позики між Товариством і Позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок.

26.02.2017 року, у встановленому п. п. 4.1, 4.2 Правил порядку, відповідач оформила заявку для отримання кредиту, шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення, в тому числі номер картки, на який було проведено платіж, що підтверджується роздруківками заявки відповідача з офіційного веб-сайту.

З наданих позивачем розрахунків суми заборгованості станом на 22.04.2020 року вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором складає 65266 грн. 50 коп., з яких: 1500 грн. основний борг; 16357 грн. 75 коп. заборгованість по відсоткам; 47408 грн. 75 коп. заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Законом України «Про споживче кредитування» установлено таке: договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (ст. 1 ч. 1 п. 1); споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (ст. 1 ч. 1 п. 11); договір про споживчий кредит укладається у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством); примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит (ст. 13 ч. 1).

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно абз.1 ч.1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 612 ЦК України визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За правилами ч.1 ст. 638 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до п. 12 ч. 1 вказаної статті Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Таким чином, одноразовий ідентифікатор має наступні ознаки: наявність алфавітно цифрової послідовності (що відповідає п.4. Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін»); оферта (заповнення Заявки на отримання позики) та акцепт (прийняття рішення про надання позики); реєстрація в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції (здійснюється шляхом заповнення заявки); можливість передачі такого ідентифікатора засобом зв`язку (СМС, електронна пошта, телефонний зв`язок).

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно з ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правила щодо захисту прав споживачів у правовідносинах, що виникають із договору позики (на відповідний час Закони України «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування», відповідні положення Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інші норми законодавства) застосовуються у правовідносинах, які виникають із договору позики, остільки, оскільки не суперечать правовій природі цих відносин, в тому числі, за участю фінансових установ.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що 26.02.2017 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит у формі електронного документу з використанням електронного підпису (9fGGyx). На підставі укладеного договору відповідачем був отриманий кредит шляхом перерахування грошових коштів на її банківський рахунок у розмірі 1500 грн. Даний факт відповідачем визнається та не оскаржується.

Тому, виходячи з того, що матеріали справи містять належні докази на підтвердження факту надання відповідачу позики за Договором позики №145789, укладеним у формі електронного документу, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства, вимога про стягнення основного боргу (суми по договору) у розмірі 1500.00 грн. є законною та обґрунтованою.

Щодо нарахування відсотків судом встановлено наступне.

Пунктами 1.2.-1.4. цього Договору передбачено, що строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Позика надається строком на 30 днів. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем.

Нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 0.95 процента від суми позики, але не менше ніж 30 грн за перший день користування позикою; 0.95 процента від суми позики щоденно, 0.95 процентна, від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в пункті 1.3 договору, у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором (підпункти 1.5., 1.6 Договору позики).

Відповідно до пункту 3.1. Договору позики позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики та нарахованих процентів на умовах, встановлених цим договором. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до графіку розрахунків.

За приписами частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 91 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Пунктами 1.2.-1.4. договору позики передбачено, що строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Позика надається строком на 30 днів. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем.

Пунктом 1.3 договору позики визначено, що позика має бути повернута до 28.03.2017 року.

Тобто відсотки за період з 26.02.2017 по 28.03.2017 (останній день повернення позики), що становить 443,25 грн, з розрахунку (0.95 % х 1500= 1425 :100 = 14.25 х 29 = 413,25+30 = 443,25).

Таким чином, суд приходить до висновку, що підлягають задоволенню лише позовні вимоги про стягнення з відповідачки основного боргу в сумі 1500 грн та відсотки у розмірі 443,25 грн.

Позовні вимоги про стягнення процентів після 28.03.2017 не гуртуються на вимогах закону, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак таких вимог банк не заявляв.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем за договором про споживчий кредит кошти добровільно банку не повернуті, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Веллфін» є обґрунтованим лише частково, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором, яка складається із заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1500.00 грн. та процентів у розмірі 443,25 грн, а всього 1943 грн. 25 коп., в іншій частині вимог позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача, враховуючи що позов задоволено частково, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) у розмірі 62 (шістдесят дві) гривні 60 (шістдесят) копійок (1943 грн. 25 коп. (сума, задоволена судом) х 2102 грн. (сума судового збору за позовну заяву) : 65266 грн. (загальна сума позову).

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263, 265, 274- 279, 280-289, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін»до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48, , рахунок IBAN- НОМЕР_2 в ПАТ «Альфа Банк», МФО 300346) заборгованість за договором позики № 145789 від 26.02.2017 року у розмірі 1943 грн. (одна тисяча дев`ятсот сорок три) гривні 25 (двадцять п`ять) копійок, з них: основний борг 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень), заборгованість по відсоткам 443 грн. (чотириста сорок три) гривні; 25 (двадцять п`ять) копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « ВЕЛЛФІН» (03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48, , рахунок IBAN- НОМЕР_2 в ПАТ «Альфа Банк», МФО 300346) судовий збір в сумі 62 (шістдесят дві) гривні 60 (шістдесят) копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2025 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський