Справа № 159/1913/25 Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М.
Провадження № 22-ц/802/1023/25 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про стягнення безпідставно збережених (утриманих) коштів за апеляційною скаргою відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 31.03.2025 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про стягнення безпідставно збережених (утриманих) коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2104 по справі про адміністративне порушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 07.11.2024 вирішено притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн. Деснянським відділом Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у рамках виконавчого провадження стягнуто з ОСОБА_1 34000,00 грн (штраф у подвійному розмірі), 3400,00 грн виконавчого збору та 269,00 грн мінімальних витрат виконавчого провадження. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2025 у справі № 159/689/25 постанову № 2104 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 07.11.2024 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 скасовано. Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито. Рішення суду набрало законної сили 14.03.2025. У зв`язку з скасуванням постанови № 2104 по справі про адміністративне порушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 07.11.2024 відпала підстава подальшого утримання у відповідному фонді державного бюджету грошових коштів у розмірі 34000,00 грн, належних ОСОБА_1 . Просить стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 34000,00 грн безпідставно збережених (утриманих) коштів. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 968,96 грн судового збору та 10000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 безпідставно збережені (утримані) кошти в розмірі 34000,00 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 986,96 грн.

Відповідач Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, та таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що держава створила дієвий механізм повернення (стягнення) сплачених до Державного бюджету України коштів (штрафу) на підставі постанови про адміністративне правопорушення, яка скасована на підставі рішення суду. Це визначено Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 з змінами, внесеними Наказом Міністерства фінансів України від 26.12.2023 № 717, які набрали чинності 16.02.2024, тобто з 16.02.2024 держава врегламентувала підстави та процедуру повернення коштів, які стягнуто на підставі виконавчих документів (в тому числі постанов про накладення адмінстративних штрафів) до відповідного бюджету органом державної виконавчої сужби. Для повернення коштів з бюджету платник подає до контролюючого органу заяву про повернення коштів з бюджету з обов`язковим зазначенням інформації, наведеної в абз. 7 п. 5 розділу І Порядку 787. Перелік контролюючих органів за видами надходжень до бюджету визначено у постанові КМУ від 16.02.2011 № 106 Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету. Суд першої інстанції помилково не застосував у цій справі Порядок № 787. Станом на 28.07.2025 подання ІНФОРМАЦІЯ_3 на повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету ОСОБА_1 до Головного управління Казначейства не надходило. Відсутність порушенного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову. Правовідносини щодо виконання рішень суду (за процедурою безспірного списання) органами Казначейства регламентуються нормами Закону України Про виконавче провадження, Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 № 845 (у редакції постанови КМУ від 30.01.2013 № 45). Стягнення з Державного бюджету України витрат на професійну правничу допомогу здійснених під час цивільного процесу безпідставне та суперечить нормам ст. 137, ст. 141 ЦПК України. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

26.08.2025 позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Загороднього Є.О. подав до апеляційного суду письмові додаткові пояснення у справі. Вказує, що Порядок № 787 не підлягає застосуванню у цій категорії справ. Такого ж висновку дійшов Харківський апеляційний суд у постанові від 30.07.2025 в справі № 638/7257/25 та Дніпровський апеляційний суд у постанові від 29.07.2025 в справі № 932/5005/24, а тому рішення суду першої інстанції є законним.

Відповідач Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області 01.09.2025 подав відповідь на додаткові пояснення позивача, в якій вказує, що ухвалою Волинського апеляційного суду від 07.08.2025 встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу до 22.08.2025. Додаткові пояснення позивача від 26.08.2025 про своєму змісту є відзивом на апеляційну скаргу, подані з пропуском строку та без клопотання про поновлення строку, а тому відповідно до ст. 126 ЦПК України залишаються без розгляду. Викладені у додаткових поясненнях аргументи не спростовують обставин, обгрунтованих Головним управлінням Казначейства в апеляційній скарзі. Просить відхилити аргументи наведені позивачем у додаткових поясненнях, задовольнити апеляційну скаргу Головного управління Казначейства у цій справі.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

За змістом частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.11.2024 постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2104 по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, роз`яснено право на добровільну сплату штрафу в 15-денний термін з дня вручення даної постанови, у разі несплати протягом 15 днів, штраф, визначений постановою про адміністративне правопорушення буде стягнуто у подвійному розмірі 34000 грн.

Постановою державного виконавця Деснянського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.01.2025 відкрито виконавче провадження № 76893811 на виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2104 від 07.11.2024.

Постановою державного виконавця Деснянського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.02.2025 виконавче провадження № 76893811 закінчено у зв`язку із сплатою боржником штрафу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2025, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 задоволено, постанову № 2104 по справі про адміністративне правопорушення від 07.11.2024 скасовано, провадження у справі закрито.

Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 з змінами, внесеними Наказом Міністерства фінансів України від 26.12.2023 № 717, які набрали чинності 16.02.2024 регулюється повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету. Так в п. 5 Положення № 787 передбачено, що у разі скасування у судовому порядку рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про накладання на платника грошового стягнення за адміністративні правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України (крім порушення податкових та митних правил), яке було перераховано до відповідного бюджету органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем у порядку виконавчого провадження за виконавчим документом, визначеним Законом України «Про виконавче провадження», такі кошти повертаються платнику за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, на підставі поданої ним заяви.

Платник подає заяву про повернення коштів з бюджету з обов`язковим зазначенням інформації, наведеної в абзаці дев`ятому цього пункту (крім причини повернення коштів з бюджету), та номера відповідного судового рішення, копію відповідного судового рішення, засвідчену належним чином, та копію платіжної інструкції, згідно з якою органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем перераховано грошове стягнення за адміністративні правопорушення до бюджету, або відповідну інформацію, зазначену в такій платіжній інструкції.

Орган, що контролює справляння надходжень бюджету, заповнює реквізити рядків 6-9 Форми подання на повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету (додаток 1) даними, наведеними у відповідній платіжній інструкції (інформації) органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

За п. 2 Порядку № 787 цей Порядок визначає процедури: повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі); перерахування платежів, помилково або надміру зарахованих до відповідних бюджетів (крім коштів, зарахованих через єдиний рахунок), у рахунок сплати інших платежів незалежно від виду бюджету на відповідні бюджетні рахунки для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями); перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок. Дія цього Порядку не поширюється на операції з бюджетного відшкодування податку на додану вартість та безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

В цій справі сплата штрафу ОСОБА_1 накладеного постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2104 від 07.11.2024 по справі про адміністративне правопорушення, відбулася в межах виконавчого провадження Тобто, на момент сплати позивачем адміністративного штрафу юридична підстава для такого платежу існувала - була чинною постанова про застосування штрафу та відкрите виконавче провадження. Постанова надалі скасована рішенням суду, а тому не можна вважати, що позивач сплатив кошти помилково. Немає підстав вважати, що він сплатив штраф надміру, тобто у розмірі більшому, ніж визначений у зазначеній постанові. А тому суд першої інстанції правильно не застосував до спірних правовідносин порядок № 787.

У випадках, встановлених Конституцією України та законом, особа має право звернутися за захистом цивільного права та інтересу до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (частина друга статті 17 ЦК України). Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду (абзац другий частини третьої статті 17 ЦК України).

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частини перша та друга статті 1212 ЦК України).

Не заслуговують на увагу доводи відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про відсутність в матеріалах справи доказів, які підтверджують зарахування коштів до державного бюджету.

Судом встановлено факт стягнення із позивача ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34 000,00 грн під час примусового виконання постанови № 2104 від 07.11.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВП № 76893811). Списання коштів з картки боржника у сумі 34 000,00 грн підтверджується скріншотом від 12.02.2025, а оплата штрафу постановою від 20.02.2025 про закінчення виконавчого провадження з підстав сплати штрафу.

Як визначено ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Позивач обґрунтував свої вимоги і у відповідності до ст. 16 ЦК України звернувся до суду за захистом свого порушеного права, тобто обрав правильний спосіб захисту.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), п. 95).

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що стягнення з Державного бюджету України витрат на професійну правничу допомогу здійснених під час цивільного процесу безпідставне та суперечить нормам ст. 137, ст. 141 ЦПК України, то суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Уповноважені державою органи не можуть на власний розсуд ухилятися від реалізації наданих їм повноважень та виходити за їх межі, встановлені законодавством. Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області є відповідачем у цій справі, рішення ухвалене на користь позивача, а тому розподіл судових витрат здійснюється за загальним правилом, передбаченим ЦПК України.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, обґрунтував вимогу про стягнення суми сплаченого ним адміністративного штрафу тим, що суд в адміністративній справі скасував постанову про застосування цього штрафу Відтак, сплачена до Державного бюджету України сума адміністративного штрафу після того, як підстава такого перерахування відпала (зокрема у разі скасування адміністративним судом постанови про застосування такого штрафу), може бути стягнута на користь платника згідно зі статтею 1212 ЦК України як така, що утримується у бюджеті без достатньої правової підстави, а також про те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративного штрафу, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету.

Рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2025 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2025 року.

Головуючий - суддя

Судді