Провадження №2/523/3224/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Бокова О.М.

за участю секретаря судового засідання - Шаріпової Ю.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, про повернення дитини матері,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Пересипського (Суворовського) районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, про повернення дитини матері.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона є рідною матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус одинокої матері.

25 червня 2021 року, Суворовським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення по справі № 523/9966/21 за позовом Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, в особі органу опіки та піклування до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Її синові було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. ОСОБА_3 з 11 червня 2021 року перебував на вихованні в КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області». ОСОБА_2 бабусю дитини, було призначено його опікуном.

Позивач вказала, що на сьогоднішній день, її син проживає разом зі своїм опікуном за адресою: АДРЕСА_1 . Вона фактично проживає поряд з сином за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 працює неофіційно майстром з манікюру, має добрий дохід, гнучкий графік роботи, який дозволяє їй працювати, повністю забезпечувати та виховувати свого рідного сина. Вона приділяє весь свій вільний від роботи час, вихованню свого сина та відповідально виконує свої батьківські обов`язки, водить сина на тренування та до школи, забезпечує матеріально усім необхідним для його життя та здоров`я.

Позивач зазначила, що вона зробила усі необхідні висновки відносно своїх батьківських обов`язків, як матір робить усе необхідне для життя та здоров`я свого сина ОСОБА_3 , якого дуже сильно любить, тому робить усе, щоб дитина була здоровою та щасливою. Запевнила, що в подальшому буде відповідальною та гарною матір`ю для свого сина.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просила суд повернути їй на виховання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження № 8427.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою суду від 11.11.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Сторонам направлено ухвалу суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву.

08.01.2025 року до участі в розгляді справи в якості третьої особи залучено Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради.

14.05.2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, суду надала суду пояснення аналогічні позову, наголосила, що зробила усі необхідні висновки відносно своїх батьківських обов`язків та, як матір, зробить усе необхідне для життя та здоров`я свого сина ОСОБА_4 .

Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти повернення онука матері.

Представник третьої особи звернулась до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, згідно якої зазначила, що орган опіки та піклування вважає доцільним повернення ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_3 , при ухваленні рішення просила суд врахувати найкращі інтереси дитини

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи та докази надані на підтвердження позовних вимог, встановивши факти і відповідні їм правовідносин, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 14.04.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, позивач є матір ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 25.06.2021 року, яке набрало законної сили 30.07.2021 року, малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відібрано від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення батьківських прав.

Згідно розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 609р від 31.08.2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Дитина перебувала в КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області»

Відповідно до розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 626р від 13.09.2021 року, опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено ОСОБА_2 відповідача по справі.

Згідно положень ст. 170 ч.3 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Разом з тим, як вбачається з Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 25.06.2021 року, підставами для відібрання дитини у позивача стало те, що ОСОБА_1 , як матір, ухилилася від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини - ОСОБА_3 та не забезпечила належних умов для нормального виховання та розвитку сина (відсутність належних умов проживання, медичного догляду та харчування).

Таким чином, в силу вимог ст. 173 ч.3 СК України, суд, розглядаючи заяву позивача про повернення їй на виховання ОСОБА_3 , має встановити чи відпали причини, що перешкоджали ОСОБА_1 належно виховувати дитину.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року, Держави-учасниці визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так, судом встановлено, що згідно письмових пояснень Пересипської РДА Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування від 24.06.2025 року, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 27.05.2025 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей, квартира складається з трьох житлових кімнат. Окремої кухні, коридору та розділеного санвузла. Приміщення облаштовані всім необхідним, меблями та побутовою технікою. Санітарно-гігієнічний стан помешкання відповідає нормам. Для ОСОБА_4 є окрема кімната, де створені повноцінні умови для його проживання та розвитку. Малолітній ОСОБА_3 під час бесіди зі спеціалістами служби у справах дітей повідомив, що бажає проживати разом з матір`ю та просить повернути його на її виховання. ОСОБА_1 повідомила, що повністю змінила своє життя та ставлення до сина, виконує свої батьківські обов`язки в повній мірі, піклується про здоров`я та фізичний і духовний розвиток сина. Малолітній ОСОБА_3 є учнем 6-Д класу Одеського ліцею № 22 Одеської міської ради та вихованцем дитячо-юнацького футбольного клубу «Атлетик». Мати цікавиться навчанням дитини, з класним керівником контактує, батьківські збори відвідує. Увагу вихованню та навчанню сина приділяє.

Фахівцями із соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської міської ради здійснено вихід за місцем проживання ОСОБА_1 та складено Акт оцінки потреб сім?ї/особи від 20.03.2025 року, відповідно до якого родина позивача мешкає у трикімнатній квартирі, яка потребує косметичного ремонту, малолітній ОСОБА_4 має окрему кімнату, де створені умови для повноцінного проживання та розвитку. Хлопчик знаходиться з матір?ю з понеділка по п?ятницю, вона допомагає йому у навчанні, водить сина до футбольної секції, але ночує він у опікуна та перебуває там у вихідні дні. ОСОБА_1 на даний час займається поліпшенням житлових умов, робить косметичний ремонт у приміщенні.

05.06.2025 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дітей Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради розглянуто питання щодо доцільності/недоцільності повернення на виховання ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за документами наданими Службою у справах дітей ОМР, заслухано пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та членів комісії. ОСОБА_2 підтвердила, що ОСОБА_5 приймає активну участь у вихованні та утриманні сина та підтримує її намір повернути дитину. Також, сама ОСОБА_1 зазначила, що повністю змінила своє життя та ставлення до сина, працює, піклується про сина, весь вільний час присвячує йому. За результатами голосування членами комісії одноголосно прийнято рішення про доцільність повернення на виховання ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з проекту висновку про розгляд питання щодо доцільності/недоцільності повернення на виховання ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_3 від 03.06.2025 року № 6044, у поведінці матері дитини - позивача по справі, вбачаються суттєві зміни в ставленні до свого сина. Мати свідомо піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей, сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, виявляє інтерес до її внутрішнього світу. Мати всіляко підтримує свого сина, піклується про нього та матеріально забезпечує.

Згідно акту оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 від 20.03.2025 року, висновку оцінки потреб її сім`ї від 20.03.2025 року, ознаки складних життєвих обставин вказаної родини відсутні.

З листа КНП «Дитяча містка поліклініка № 2» ОМР № 425 від 20.06.2024 року вбачається, що декларація на медичне обслуговування дитини укладена з лікарем-педіатром на матір`ю дитини ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до протоколу бесіди від 22.10.2024 року з опікуном дитини ОСОБА_2 - відповідачем по справі, мати ОСОБА_3 приймає активну участь у житті та розвитку сина, допомагає ОСОБА_4 виконувати домашнє завдання, водить дитину на спортивну секцію, купує речі, шкільне приладдя, приймає участь у лікуванні сина. У дитини з матір`ю склалися доброзичливі відносини, опікун вважає доцільним повернути дитину матері позивачу по справі.

Відповідно до протоколу бесіди від 27.05.2025 року зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітній повідомив, що хоче постійно проживати зі своєю матір`ю - ОСОБА_1 , звернувся з проханням повернути його на виховання матері.

Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № С7-58454-ю/о від 13.03.2025 року, акту обстеження умов проживання від 27.05.2025 року, позивач та її син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . У вказаному помешканні створені всі умови для проживання, навчання та розвитку дитини.

Згідно Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», наданого Департаментом інформатизації МВС України, на території України станом на 27.05.2025 відсутні відомості щодо притягнення до кримінальної відповідальності, незнятої чи непогашеної судимості та перебування в розшуку ОСОБА_1 .

Отже, оцінивши надані докази, суд вважає повністю доведеним той факт, що позивач, яка ухилялася від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини - ОСОБА_3 та не забезпечувала належних умов для нормального виховання та розвитку сина, суттєві змінила своє ставлення до виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_4 . Вона свідомо піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, виявляє інтерес до внутрішнього світу дитини, піклується про нього та матеріально забезпечує.

Вказане у своїй сукупності дає суду підстави дійти висновку, що причини, які перешкоджали належному вихованню малолітнього ОСОБА_3 його матір`ю позивачем по справі, відпали, а відтак суд, в силу вимог ст. 170 ч.3 СК України, за заявою ОСОБА_1 може постановити рішення про повернення їй дитини.

Разом з тим, суд бере до уваги, що Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Статтею 11 вищевказаного Закону визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до вимог ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно вимог ст. 163 ч.1 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані докази в їх сукупності, з`ясувавши позицію сторін та бажання дитини бути разом з матір`ю, суд дійшов висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги щодо повернення їй на виховання неповнолітнього сина ОСОБА_7 обґрунтовані, не оспорюються сторонами та відповідають найвищим інтересам дитини, що дає підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Враховуючи, що позивачем не ставиться питання про стягнення судових витрат, тому суд не застосовує ст. 141 ЦПК України, те не стягує судовий збір з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 5, 163, 170 СК України, ст. 2-5, 12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, про повернення дитини матері - задовольнити.

Повернути ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на виховання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження № 8427.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 08.07.2025 року.

Суддя Боков О.М.