Справа № 297/701/25
04 вересня 2025 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Фазекаш Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Косоньської сільської ради в особі органу опіки та піклування до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Позов мотивований тим, що 03 лютого 2025 року від старости Запсоньського старостинського округу Косоньської сільської ради Давід В.Е. надійшла усна заява про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухиляється від виконання батьківських обов?язків стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після цього було проведено акт обстеження умов проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , яким встановлено наступне.
Від спільного проживання (шлюб укладено 20.06.2009 року) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народився син ОСОБА_3 .
Офіційно шлюб розірвано 02.08.2018 року рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області, винесеним у справі № 297/1216/18. Судом, зокрема було встановлено, що з часу укладання шлюбу, спільне життя між сторонами не складалось і вже тривалий час подружжя проживало окремо та не підтримувало сімейних відносин.
Вказаним вище рішенням суду також було вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 06 червня 2018 року, до досягнення ним повноліття. ОСОБА_1 жодного разу аліменти не сплатила.
Після розлучення малолітній ОСОБА_3 залишився проживати зі своїм батьком за адресою: АДРЕСА_1 .
Батько - ОСОБА_2 характеризується з позитивної сторони. Син ОСОБА_5 повністю перебуває на його утриманні. Він є єдиним опікуном неповнолітнього, виявляє високий рівень відповідальності, турботи та любові до свого сина. Всі питання щодо виховання та утримання вирішувались батьком, поки його не призвали до лав Збройних сил України.
ОСОБА_1 після розлучення проживає у с. Рафайново, Берегівського району, веде аморальний спосіб життя, щоденно зловживає спиртними напоями, не бере ніякої участі в утриманні та вихованні сина. З сином бачиться рідко і про потреби хлопчика також не знає. Вихованням та утриманням сина не займається, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не спілкується з ним.
Згідно довідки-характеристики Косоньської сільської ради № 9 від 25.02.2025 року, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 . Веде аморальний спосіб життя, неодноразово була попереджена за хуліганські дії та зловживання спиртними напоями.
Зазначені факти можна розцінювати як ухилення матері від виховання дитини, свідомого нехтування нею своїми обов?язками, що підтверджують відсутність серйозного ставлення матері до своїх батьківських обов?язків.
На даний час неповнолітній ОСОБА_3 перебуває на обліку служби у справах дітей Косоньської сільської ради як дитина, яка залишилась без батьківського піклування (Наказ № 30 від 06.02.2025 року) та тимчасово влаштований в сім?ю родичів тітки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_2 .
Ухвалою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 10.03.2025 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 28 квітня 2025 року та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 батька дитини ОСОБА_3 (а. с. 28-29).
26 лютого 2025 року разом із позовною заявою судом отриманий висновок органу опіки та піклування Берегівської міської ради (а. с. 20-22).
Представник позивача Косоньської сільської ради в особі органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а. с. 43).
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, відзиву не подала, тому згідно ст. 281 ЦПК України суд ухвалив заочний розгляд справи.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 також не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує (а. с. 44).
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Встановлено, що дитина ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 9).
Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.08.2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано та з ОСОБА_1 стягнуто аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з 06.06.2018 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 11).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, ОСОБА_1 аліменти не сплачувала у зв`язку з чим загальна сума заборгованості по аліментам станом на 28.02.2025 року становить 103 414,50 грн. (а. с. 12).

Згідно довідки-характеристики виконавчого комітету Косоньської сільської ради від 25.02.2025 року № 9, ОСОБА_1 характеризується негативно, за час проживання на території села вела аморальний спосіб життя. Неодноразово була попереджена за хуліганські дії скандалів за зовживання спиртними напоями (а. с. 13).

Наказом начальника служби у справах дітей Косоньської сільської ради від 06.02.2025 року неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було взято на облік, як дитину, яка залишилась без батьківського піклування (а. с. 18).

Наказом начальника служби у справах дітей Косоньської сільської ради від 07.02.2025 року неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було влаштовано в сім`ю тітки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_2 (а. с. 19).

Згідно висновку органу опіки і піклування Косоньської сільської ради від 26.02.2025 року № 67, актом обстеження умов проживання за адресою:

АДРЕСА_1 , встановлено, що власником приватного будинку являється батько - ОСОБА_2 . Будинок складається з 3-х кімнат: 1 спальня, 1 вітальня, 1 дитяча, а також кухні, ванної та коридору. Кімната облаштована ліжками, шафою, столом, стільцями. Будинок забезпечений електропостачанням, водопостачання з криниці. Наявна присадибна ділянка де ведеться господарство. Таким чином, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, орган опіки та піклування Косоньської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , стосовно її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 20-22).

Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати їх до самостійного життя.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Згідно шостого принципу декларації ООН прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею дев`ятою Конвенції ООН про права дитини 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

Згідно правовим положенням, викладених у третьому розділі Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України викладених у п.п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Отже, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 не просто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків матері щодо свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а і робить це свідомо, не бажаючи спілкуватися з ним та брати участь у його вихованні, остаточно і свідомо самоусунулась від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Таким чином, оскільки судом було встановлено безспірні докази, які свідчать про ухилення відповідачки ОСОБА_1 від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, ОСОБА_1 слід позбавити батьківських прав щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо іншої позовної вимоги про стягнення аліментів суд приходить до наступного висновку.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище та стан здоров`я дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатного віку, наявність у нього рухомого та нерухомого майна та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

При цьому, встановлено, що рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.08.2018 року у справі № 297/1216/18 було вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з 06.06.2018 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 11).

Вказане рішення суду набуло законної сили та було звернено до виконання (а. с. 12).

Отже, питання стягнення аліментів з відповідачки ОСОБА_1 згаданим рішенням вже вирішено, тому така вимога у порядку ч. 3 ст. 166 СК України задоволенню не підлягає.

У свою чергу, позивач Косоньська сільська рада в особі органу опіки та піклування питання зміни стягнення аліментів у порядку ст. 192 СК України не ставить.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця в розмірі 50% прожиткового мінімуму доходів громадян з урахуванням віку дитини, що в даному випадку складає 1 598 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги позивача Косоньської сільської ради в особі органу опіки та піклування про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 аліментів на користь дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280, 284, 288, 289, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, п. 2 ч. 1 ст. 122, ст. 164, 165, 166 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

рішив:

Позов Косоньської сільської ради в особі органу опіки та піклування, яка розташована за адресою: с. Косонь, вул. Бочкаі, 5, Берегівського району, Закарпатської області, , до ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні позовної вимоги Косоньської сільської ради в особі органу опіки та піклування про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Копію рішення надіслати Берегівському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Лайош ГАЛ