Провадження № 2-н/521/4544/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

08 вересня 2025 року м. Одеса

Суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси Поліщук І.О. розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Герань-2017» до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, суми індексу інфляції та суми 3% річних, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Герань-2017» звернувся до суду із заявою, у якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1 заборгованість за комунальні послуги у розмірі 41228,30 гривень, суму індексу інфляції у розмірі 19062,49 грн., 3% річних у розмірі 3713, 94 гривень та судовий збір у сумі -302,80 гривень.

Відповідно до довідки № 6762елС/ 01-23 від 02.09.2025 року (отримана судом 05.09.2025 року) Департаменту надання адміністративних послуг ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованим у місті Одесі не значиться.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

В якості доказу щодо заборгованості боржника, заявником надано надрукований на аркуші та не завірений належним чином, розрахунок заборгованості за прізвищем « ОСОБА_1 », де зазначено періоди нарахувань, зокрема: нарахування за серпень грудень 2022 року, з січня по грудень 2023 року, з січня по грудень 2024 року, з січня по липень 2025 року, якого убачається, що за це період боржнику ОСОБА_1 здійснено нарахування на загальну суму 60836, 45, сплачено 53096,12.

Разом з тим, сума боргу за цей період зазначена як 41228,30 гривень, замість 7740,33 грн. ( 60836,45 -53096,12).

З цих підстав приходжу до висновку, що до загальної суми боргу за період з липня 2022 року по липень 2025 року додано борг, у сумі 33487,97, який утворився до серпня 2022 року.

Відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

З поданого розрахунку боргу за надані послуги за адресою: АДРЕСА_1 , наявна заборгованість у розмірі 41228,30 грн, за період з серпня 2022 року по липень 2025 року включно.

Однак, враховуючи доводи викладені вище у судовому рішенні, слід вважати доведеним, що заборгованість існувала станом на 01 серпня 2022 року.

До суду заявник звернувся із заявою 28 серпня 2025 року.

Загальна позовна давність, відповідно до ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю три роки.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252, 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За таких умов, вирішення заяви про стягнення боргу у наказному провадженні, обмежить права боржника, зокрема можливості звернення із заявою про застосування строку позовної давності.

Суд зауважує, що не може самостійно виокремити вимогу заявника в межах позовної давності, та надати оцінку запереченням боржника по даним вимогам в межах розгляду заяви про видачу судового наказу, а тому доходить висновку про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

В даному випадку із заяви і доданих до неї документів вбачається спір про право у зв`язку з пропуском загальної позовної давності, а тому за правилами п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України встановлено підставу для відмови у видачі судового наказу.

Щодо заявлених представником ОСББ «Герань-2017» вимог про стягнення індексу інфляції у розмірі -19062,49 грн. та суми 3% річних у розмірі -3713,94, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Згідно приписів п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути виданий, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Із заяви про видачу судового наказу, вбачається, що окрім вимоги про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, заявник просить суд стягнути із боржників інфляційні нарахування та три відсотки річних.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 року відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан, який в подальшому було неодноразово продовжено.

Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

В подальшому, Кабінет міністрів України скасував заборону на припинення житлово-комунальних послуг, нарахування штрафів та пені, а також на стягнення заборгованості з населення за житлово-комунальні послуги (Постанова Кабінету міністрів України від 29.12.2023 року № 1405). Відповідно до вищевказаної постанови, мораторій на відключення комунальних послуг продовжуватиме діяти лише на окупованих територіях і там, де тривають бойові дії. Для решти споживачів комунальних послуг, згідно з постановою, відновлено нарахування пені за несплату житлово-комунальних послуг.

З огляду на вказане, судом встановлено, що за період з 24.02.2022 року до 30.12.2023 року діяв мораторій на нарахування відсотків та інфляційних втрат, тобто, в період воєнного стану в Україні заборонялося нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Незважаючи на пряму заборону щодо нарахування відсотків річних та інфляційних втрат, починаючи з 24.02.2022 року до 30.12.2023 року, заявник просить стягнути з боржника, окрім загальної суми заборгованості, інфляційні втрати та 3% річних, нараховані на суму заборгованості за надані послуги, серед іншого, за період з серпня 2022 року до серпня 2025 року.

Водночас, зобов`язання зі сплати інфляційних витрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 року у справі №910/4590/19.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги в частині стягнення 3 % річних та сум інфляції за період з серпня 2022 року до липня 2025 року не є безспірними, враховуючи положення чинного законодавства, а тому такі стягнення не можуть бути проведені в безспірному порядку, в рамках наказного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Таким чином, наказне провадження є спрощеним у порівнянні з позовним, альтернативним йому провадженням у суді першої інстанції, і заснованим на письмових доказах. Наказне провадження є специфічною формою захисту прав кредитора за допомогою письмових доказів проти сторони боржника, яка не виконує або неналежним чином виконує свої зобов`язання. У наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог. Безспірні вимоги заявника у наказному провадженні - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Отже з огляду на наведене, суд вбачає, що між сторонами існує спір про право щодо надання та споживання житлово- комунальних послуг, а також сплату їх вартості.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу, оскільки заявлений спір має бути вирішений в порядку позовного провадження.

Керуючись статтями 165, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Герань-2017» до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, суми індексу інфляції та суми 3% річних.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

СУДДЯ: Ірина Поліщук