Провадження № 2/359/2726/2025
Справа № 359/5227/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Бокей А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль Київської області цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

в с т а н о в и в :

06 травня 2025 року від представника позивача адвоката Лисенко М.П. до Бориспіль-ського міськрайонного суду Київської областінадійшов позов, в якому просить суд : стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 14 180,00 грн., а також вартість послуг експерта у розмірі 3 130,00 грн., а також судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Вимоги обґрунтовано тим, що 28 серпня 2024 року о 05:10 год. в населеному пункті м. Бориспіль, по вул. Бежівка, 54, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «PEUGEOT 207», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача та транспортного засобу «KIA SORENTO», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність транспорт-ного засобу потерпілої була застрахована в ПРАТ «СК «Еталон», що підтверджується полісом серії НОМЕР_3 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідаль-ності власників наземних транспортних засобів. Строк дії договору страхування на момент ДТП діяв. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Наведене стало підставою для звернення МТСБУ до суду з даним позовом. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним за ст. 124 КУпАП. Згідно Звіту № 741 про оцінку автомобіля «KIA SORENTO», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 14180,00 грн. Потерпіла ОСОБА_4 звернулась до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяної шкоди, та отримала від позивача регламентну виплату у розмірі 14180,00 грн. Наведене стало підставою для звернення МТСБУ до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 16 травня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник позивача направив до суду клопотання з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив задовольнити.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи відповідач своїх представників до суду не направив, до початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи і наявні в ній докази, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши її у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст.55, 124 Конституції України та ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст.12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Судом встановлено, що 28 серпня 2024 року о 05:10 год. в населеному пункті м. Бориспіль, по вул.Бежівка, 54, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «PEUGEOT 207», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «KIA SORENTO», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2024 року встановлено, що ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.2.10.а, 2.5 12.1, 13.1 ПДР України, у зв`язку з чим останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Дане судове рішення набрало законної сили 08 жовтня 2024 року (а.с. 15-18).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом ст. 33.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкоду-вання (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо - транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБ України), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспорт-ного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

13 вересня 2024 року власник автомобіля КІА Сорента, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_3 звернулась до МТСБУ із повідомленням про настання ДТП та 14 квітня 2023 року із заявою про виплату відшкодування завданого ДТП, яка мала місце 28 серпня 2024 року (а.с. 19-20).

Відповідно Звіту № 741 про КІА Сорента, д.н.з. НОМЕР_4 від 18 жовтня 2024 року, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, становить 14180,00 грн. (а.с.23-33).

На підставі наказу МТСБУ за № 3.1/2785 від 30 січня 2025 року позивачем 31 січня 2025 року сплачено на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 14180,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №827290 від 31 січня 2025 року (а.с. 39-40, 42).

В позасудовому порядку дані витрати позивача ОСОБА_1 в добровільному порядку не відшкодовано. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Відповідно ст. 990 ЦК України та ч. 1ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно наведених положень до страховика, в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.

Разом з тим, на момент ДТП водій автомобіля «PEUGEOT 207», д.н.з. НОМЕР_1 , не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхуваль-никові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.

Отже, регрес це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням.

Відповідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК), а також відповідальності власників наземних транспортних засобів; нормативно-правовий акт №1961-IV від 01 липня 2004 року, ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно положень ст. 993 ЦК і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування.

Зважаючи на вказане, суд вважає, що в даному випадку має місце саме регресна вимога позивача до ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридич-ної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаче-ного відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Вимогами ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено заборону експлуатації транспортного засобу на території України без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим, вказаним Законом передбачені випадки виплати відшкодування шкоди потерпілим у разі використання транспортного засобу власником, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБ України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБ України, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Підпунктом 38.2.1. пункту 38.2.статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБ України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБ України на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБ України), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, зазначеним Законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБ України на відшкодування шкоди заподіяної потерпілій у ДТП особі, а саме: в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно п. 36.2.ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБ України) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ними вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхових відшкоду-вання (регламентної виплати) та виплатити його.

Крім того, платіжної інструкції № 945109 від 30 грудня 2024 року, позивачем на рахунок ФОП ОСОБА_5 було здійснено виплату на оплату послуг аваркома (експерта) в розмірі 3130, 00 грн.

З врахуванням наведеного вище суд приходить висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позивачем вимог в частині стягнення з відповідача на користь МТСБ України сплаченого відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП в розмірі 14180,00 коп. та витрат за послуги аваркома (експерта)в розмірі 3130,00 грн.

Згідно ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

При зверненні до суду з позовом МТСБУ сплатило судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп. Наведене підтверджується платіжною інструкцією № 11343 від 21 квітня 2025 року.

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, понесені МТСБУ по оплаті судового збору в сумі 3028 грн. 00 коп. підлягають стягненню на його користь з ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене та керуючись вимогами ст. 21,22, п. 33.1.4, п. 36.2, п. 38.2.1, п. 40.3, п. 41.4Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.25,27 Закону України «Про страхування», п. 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», п. 3 Порядку залучення Моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінанси-вих послуг від 23 лютого 2006 року за № 5417, ст. 15, 16, 251 -261, 267, 990, 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. 10-12, 76 - 82, 133, 141, 223, 259-260, 265, 268, 280, 353, 354, ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, в розмірі 14 180 (чотирнадцять тисяч сто вісімдесят) гривень 00 (тринадцять) копійок, та вартість послуг експерта у розмірі 3130 (три тисячі сто тридцять ) гривень 00 (нуль) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 (нуль) копійок.

Інформація про позивача: Моторно (транспортне) страхове бюро України, адреса: 02154, м.Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, .

Інформація про відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт дані відсутні, РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 11 вересня 2025 року.

Суддя Яковлєва Л.В.