Провадження № 2-з/470/6/25
Справа № 470/761/25
УХВАЛА

16 вересня 2025 року с-ще Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Лусти С.А.,

за участю секретаря судового засідання Дячук А.А.,

розглянувши заяву першого заступника керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області про забезпечення позову у справі за позовом Баштанської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2025 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом, через підсистему "Електронний суд ЄСІТС", який підписано першим заступником керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області Кармазиновським К.І.

В позові зазначено, що відповідач вчинив протиправні дії, а саме з квітня 2024 року по 06 листопада 2024 року самовільно зайняв земельну ділянку площею 4,7240 га, що розташована в межах Любомирівського старостинського округу Березнегуватської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, що перебуває у постійному користуванні ДСГП "Ліси України", використовував її шляхом обробітку за допомогою сільськогосподарської техніки, здійснив її засівання та вирощування сільськогосподарською технічною культурою соняшником. Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2025 року ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі зазначеного, просив суд стягнути з відповідача на користь держави завдану самовільним зайняттям земельної ділянки лісогосподарського призначення шкоди в сумі 398801,09 грн.

В ході підготовчого провадження 12 вересня 2025 року перший заступник керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на все нерухоме майно відповідача ОСОБА_1 , в межах заявлених вимог, оскільки невжиття таких заходів може унеможливити виконання рішення суду про стягнення завданої шкоди, через свідоме та неодноразове вчинення відповідачем кримінальних правопорушень стосовно самовільного зайняття земельної ділянки та не відшкодування при цьому завданих збитків.

Розглянувши дану заяву та матеріали, що до неї долучені, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пункти 1 та 2 ч.1 ст.150 вказаного Кодексу передбачають види забезпечення позову, як накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також заборона вчиняти певні дії.

За вимогами ч.1ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Судом встановлено, що вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2025 року відповідача ОСОБА_1 було визнано винуватим у самовільному зайнятті земельної ділянки лісогосподарського призначення, що спричинило шкоду інтересам держави, в розмірі 398801,09 грн.

Крім того вироками Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 вересня 2019 року та Березнегуватського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 також було визнано винуватим у самовільному зайнятті земельної ділянки лісогосподарського призначення, що спричинило шкоду інтересам держави, однак завдана шкода за рішеннями господарського суду Миколаївської області від 27 травня 2021 року та 22 березня 2021 року, юридичною особою, в інтересах якої діяв відповідач, до даного часу не відшкодована.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів ОСОБА_1 та збереження нерухомого майна, обґрунтованою може бути визнана заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення власника та інших осіб права користування ним.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право власника розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Майже аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2021 року, справа № 643/12369/19, провадження № 61-21685св19.

При цьому, прокурором до заяви про забезпечення позову додано витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 10 вересня 2025 року, з якого вбачається наявність у відповідача зареєстрованого за ним нерухомого майна на суму, що в рази перевищує ціну позову.

За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити заяву першого заступника керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області про забезпечення позову, однак лише у вигляді заборони ОСОБА_1 на відчуження належної йому земельної ділянки, площею 7,2449 гектари, кадастровий номер :04:000:0179, зареєстрованої за ним 25 березня 2024 року державним реєстратором Шевченківської сільської ради Миколаївської області Зимою О.М., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 211, оскільки її середня вартість відповідає ціні позову, а невжиття таких заходів може призвести до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Крім того, у відповідності до ч.7 ст.153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно ч.3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Враховуючи викладене, підстав для застосування зустрічного забезпечення, у відповідності до ст. 154 ЦПК України, суд не вбачає, з урахуванням природи спірних відносин, що виникли між сторонами, способу забезпечення позову, наявності зареєстрованої у позивача юридичної адреси та відсутності у суду даних про вчинення позивачем дій щодо зловживання наділеними процесуальними правами та дій спрямованих на відчуження належного майна або інших дій, які можуть свідчити про наміри позивача утруднити або унеможливити виконання рішення суду у випадку відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.149,150,153,157 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву першого заступника керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області про забезпечення позову у справі за позовом Баштанської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованому по АДРЕСА_1 , відчуження земельної ділянки, площею 7,2449 гектари, кадастровий номер :04:000:0179, зареєстрованої за ним 25 березня 2024 року державним реєстратором Шевченківської сільської ради Миколаївської області Зимою О.М., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 211, до заміни його іншим видом заходу забезпечення позову або до його скасування у встановленому законом порядку.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали для виконання направити до Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С. А. Луста