Справа № 585/3276/25
Номер провадження 2/585/1315/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Зубко К.В.,

Справа № 585/3276/25, провадження № 2/585/1315/25.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у залі судових засідань у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача: Пархомчук Сергій Валерійович, який діє на підставі довіреності від 11.07.2025 та Договору про надання правової допомоги від 11.07.2025,

Представник відповідача Менько Дмитро Дмитрович, який діє на підставі Ордеру серії ВМ №1072839 від 12.09.2025.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До Роменського міськрайонного суду Сумської області від представника позивача ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» адвоката Пархомчука С.В. надійшов позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилається на те, що 24.01.2020 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /218857 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланого на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору.

Згідно умов кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором на наступних умовах: Сума виданого кредиту: 2700.00 гривень Дата надання кредиту: 24.01.2020 року Строк кредиту : 12 днів Валюта кредиту: UAH Відсоткова ставка 1,85% (процентів) на добу Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 26.05.2025 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 7045.65 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2700.00 грн та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4345.65 грн .

31.05.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором /218857 від 24.01.2020 укладеним з відповідачем.

03.06.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним

договором /218857 від 24.01.2020 до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до Відповідача.

Відповідач добровільно борг не погашає, тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ДЕБТ КОЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7045,65 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

15.09.2025 представником відповідача поданий відзив на позов. У відзиві на позов сторона відповідача вказує, що позовні вимоги відповідачем визнаються частково. Посилаючись на те, що кредитний договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором становив 12 днів і позивач, обґрунтовуючи заборгованість відповідача по процентах, вийшов за межі строку виконання зобов`язання, вказаного в кредитному договорі і просить стягнути відсотки поза межами строку, на який надано кредит - 16 днів. Таким чином, сума відсотків за користування кредитним договором № /218857 від 24.01.2020 та які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становитиме 599,40 грн (2700.00 грн. х 1,85 % в день = 49,95 х 12 днів). При цьому, позивачем не надано доказів, що відповідач продовжував строк надання кредиту, а умови кредитного договору не передбачають його автопролонгації без згоди позичальника.

Саме по собі положення п. 5.4 договору про те, що припинення або розірвання Договору не звільняє Клієнта від обов`язку повернути Товариству наданий Кредит і сплатити нараховані проценти за користування Кредитом за фактичний термін користування Кредитом в день припинення або розірвання Договору, не заслуговує на увагу, оскільки в постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) Велика Палата Верховного Суду відступила (шляхом конкретизації) від її висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (провадження № 12-85гс20), вказавши, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за "користування кредитом" (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Посилання у кредитному договорі на те, що припинення або розірвання Договору не звільняє Клієнта від обов`язку повернути Товариству наданий Кредит і сплатити нараховані проценти за користування Кредитом за фактичний термін користування Кредитом в день припинення або розірвання Договору, у силу принципу contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem) повинні тлумачиться проти того, хто їх написав (у даному випадку проти кредитора), у зв`язку з чим не змінюють правової природи цих процентів, що унеможливлює визнання позивача кредитором відповідача у частині заявлених процентів, нарахованих поза межами строку кредитування. За таких обставин, поданий позов є обґрунтованим і підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість, яка утворилася за кредитним договором № /218857 від 24.01.2020 у сумі 3299.40 грн в тому числі: 2700,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 599.40 грн заборгованість за відсотками в межах погодженого сторонами строку кредитування (12 днів), після закінчення якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Оскільки позивачем неправомірно здійснено нарахування процентів за кредитним договором поза строком кредитування, відповідачем визнаються позовні вимоги про стягнення з нього заборгованості за Кредитним договором в розмірі 3299.40 грн., з яких: 2700,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 599.40 грн - сума заборгованості за процентами.

По даній справі ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та на професійну правничу допомогу адвоката Пархомчука С.В. у сумі 10500,00 грн. Водночас, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р.); відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (рішення у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р). Наведене також узгоджується й з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18, де ВП ВС зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З урахуванням вищенаведеного, слід виснувати, що не є обов`язковими для суду договірні зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вважає, що витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, слід зменшити з 10500,00 грн до 3000,00 грн.

Таким чином, зважаючи на те, що позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 134,38 грн (3299,40:7045,65х2422,40) сплаченого ним при подачі заяви судового збору та 1 404,87 грн (3299,40:7045,65х3000,00) витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а всього 2539,25 грн судових витрат.

У зв`язку із розглядом даної справи відповідач також поніс витрати на правничу допомогу, розмір яких відповідно до п. 5 договору про надання правничої допомоги від 12.09.2025, з урахуванням складності справи та виконуваних адвокатом робіт (наданих послуг), часу, що має бути витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), враховуючи критерії співмірності, розумності, обґрунтованості та пропорційності, визначений за домовленістю сторін у фіксованій сумі 3000 грн за ознайомлення з матеріалами справи, підготування та подання до Роменського міськрайонного суду відзиву на позов у справі 585/3276/25. В порядку визначеному ч. 10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Зважаючи на те, що позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню 1 595,13 грн (3746,25 : 7045,65 х 3000,00) витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає різниця у вказаних сумах, що становить 944,12 грн (2539,25-1595,13 = 944,12).

17.09.2025 від представника позивача надійшла заява про розподіл /відшкодування /компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, в якій адвокат Пархомчук С.В., посилаючись на норми законодавства просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500 грн.

17.09.2025 представник позивача подав відповідь на відзив. Зазначає, що відповідач, укладаючи кредитний договір з ТОВ «Гоуфінгоу» погодився на наступні умови, передбачені кредитним договором. Відповідно п.1.1. за цим Договором, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2700.00 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.1.2. за цим Договором, Кредит надається строком на 12 днів, тобто до 04.02.2020. Строк дії договору 12 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Відповідно до п.1.3. за цим Договором, За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 675,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Відповідно п.2.3. за цим Договором, Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Таким чином, Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У контексті спорів щодо нарахування процентів після закінчення строку кредитування Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/4518/16 від 05.04.2023 надала чітке роз`яснення щодо порядку застосування ст. 625 ЦК України. Зокрема, зазначено, що право на нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, а також розмір таких процентів, залежать від підстави їх нарахування, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили лише проценти за правомірне користування кредитом. Позичальник погодився на умови визначені Договором, щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження Відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованими.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то стороною позивача належними та допустимими доказами підтверджено розмір витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, з урахуванням кваліфікації, досвіду та завантаженості адвоката. Відтак, заперечення Відповідача щодо недоведеності понесених витрат є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах справи та не підлягають задоволенню.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

28.02.2025 судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.43).

У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Клопотання будь-якої зі сторін про інший порядок розгляду справи суду не надходило.

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

24.01.2020 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /218857 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланого на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору.

Згідно умов кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором на наступних умовах: Сума виданого кредиту: 2700.00 гривень Дата надання кредиту: 24.01.2020 року Строк кредиту : 12 днів Валюта кредиту: UAH Відсоткова ставка 1,85% (процентів) на добу (а.с.8-11).

Під час укладення електронного договору позичальник ОСОБА_1 пройшов ідентифікацію, йому на номер мобільного телефону був відправлений одноразовий ідентифікатор R11750 (а.с.12).

Рахунок позичальника, зазначений ним у договорі у розділі «Реквізити» - № НОМЕР_1 (а.с.10).

На підтвердження факту надання кредиту сторона позивача долучає лист ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 19.08.2025 з інформаційною довідкою по платіжним операціям, проте в довідці відсутній такий рахунок (маска картки), який зазначив відповідач у Договорі, також відсутні і дані щодо перерахування суми кредиту у розмірі 2700 грн. (а.с.14 зворот).

В цій довідці представник позивача виділяє операцію по перерахуванню коштів під порядковим номером 2137, з якої вбачається про переказ коштів у розмірі 2000 грн. і номер картки НОМЕР_2 , який не співпадає з номером, указаним у Договорі. Крім цього, кредитний договір укладений 24.01.2020, а перерахунок коштів, на який посилається позивач відбувся 23.01.2020.

Проте, сторона відповідача не заперечує факт отримання кредитних коштів, а позовні вимоги визнає частково, а саме визнає, що повинен сплатити несплачене тіло кредиту і відсотки, нараховані в межах строку дії договору (за 12 днів), тому факт отримання відповідачем кредиту у розмірі 2700 грн. знайшов своє підтвердження під час розгляду даної справи.

Згідно виписки за підписом директора ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», борг за кредитним договором №/218857 становить 7045,65 грн., з яких 2700 прострочене тіло кредиту, 4345,65 прострочені відсотки (а.с.15).

31.05.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників (а.с.16--19).

Витяг з Реєстру боржників містить прізвище, ім`я та по батькові відповідача, та відомості щодо спірного договору (а.с.20).

03.06.2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено Договір №1-03/06/2021, на підставі якого Кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону - кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Новий кредитор сплачує кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужуються) в порядку та на умовах, передбачених договором (а.с.21-22)

Витяг з Реєстру боржників містить прізвище, ім`я та по батькові відповідача, та відомості щодо спірного договору (а.с.23).

На підтвердження оплати згідно договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021 від 03.06.2021 долучено платіжні інструкції кредитового переказу коштів (а.с.24, 25).

27.05.2025 на відповідачу на адресу : АДРЕСА_1 направлено Вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором з вимогою в строк до 30 днів з дати отримання Вимоги сплатити заборгованість у розмірі 7045,65 грн. (а.с.26, 27).

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Глави 71 Цивільного кодексу України.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як свідчить зміст ч. 3, 5, 6, 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

В абзаці 2 частини 2 статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями частини 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Мотиви суду.

Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову.

Судом встановлено, що 24.01.2020 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /218857 про надання фінансового кредиту, який відповідачем, як позичальником підписаний шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Первісний кредитор виконав умови укладеного договору на надав відповідачу кредит у розмірі 2700 грн., що ОСОБА_1 не заперечується.

Згідно індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № /218857 від 24.01.2020 кредит надається строком на строком на 12 днів, тобто до 04.02.2020. Строк дії договору 12 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором (п. 1.2).

За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 675,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % (процентів) на добу.

Тип процентної ставки фіксована. (п. 1.3).

Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 2.1).

Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за Договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений Договором (п. 2.2).

Клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення Кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту (п. 3.3.3) (а.с.8-10).

З Додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № /527724З вбачається, що сторони погодили строк, на який надано кредит - 12 днів, суму кредиту - 2700.00 грн, фіксовану процентну ставку за день користування - 1,85 %, суму нарахованих процентів за користування кредитом - 599.40 грн, суму до оплати 3299.40 грн. (а.с.11).

Згідно виписки з особового рахунка за Кредитним договором № /218857 заборгованість перед ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за указаним кредитним договором станом на 26.05.2025 (включно) складає 7045.65 грн. Прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 2700.00 грн, прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 4345.65 гривень (а.с.15).

Проте, суд не погоджується із заявленим до стягнення розміром заборгованості.

Так, як указано вище, договір, укладений між первісним кредитором та відповідачем строковий , а саме, кредит надавався відповідачу на строк 12 днів, тобто до 04.02.2020.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункти 53, 54), від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19).

Проте, з долученої виписки по рахунку вбачається, що кредитор нараховував відповідачу відсотки після закінчення строку дії договору, що суперечить вимогам законодавства та укладеного між сторонами договору, оскільки доказів пролонгації договору стороною позивача не додано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що станом на закінчення строку дії указаного договору розмір заборгованості становив 3299,40 грн., з яких 2700 грн. тіло кредиту та 599,40 грн. відсотки за користування кредитом.

Саме по собі положення п. 5.4 договору про те, що припинення або розірвання Договору не звільняє Клієнта від обов`язку повернути Товариству наданий Кредит і сплатити нараховані проценти за користування Кредитом за фактичний термін користування Кредитом в день припинення або розірвання Договору, не заслуговує на увагу, оскільки в постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) Велика Палата Верховного Суду відступила (шляхом конкретизації) від її висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (провадження № 12-85гс20), вказавши, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за "користування кредитом" (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Посилання у кредитному договорі на те, що припинення або розірвання Договору не звільняє Клієнта від обов`язку повернути Товариству наданий Кредит і сплатити нараховані проценти за користування Кредитом за фактичний термін користування Кредитом в день припинення або розірвання Договору, у силу принципу contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem) повинні тлумачиться проти того, хто їх написав (у даному випадку проти кредитора), у зв`язку з чим не змінюють правової природи цих процентів, що унеможливлює визнання позивача кредитором відповідача у частині заявлених процентів, нарахованих поза межами строку кредитування.

За таких обставин, поданий позов є обґрунтованим і підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість, яка утворилася за кредитним договором № /218857 від 24.01.2020 у сумі 3299.40 грн, з яких 2700,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 599.40 грн - заборгованість за відсотками в межах погодженого сторонами строку кредитування (12 днів), після закінчення якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється

Тому, саме цю суму суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, який добровільно заборгованість не погашає, на користь позивача, який набув право вимоги до нього, що підтверджується долученими до матеріалів справи Договором факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021 з додатками (а.с.16-19,20) та Договором №1-03/06/2021 від 03.06.2021 з додатками (а.с.21-22,23, 24, 25) .

Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1 134,38 грн (3299,40 (сума, що стягується) : 7045,65 (сума, заявлена до стягнення) х 2422,40 (сума сплаченого судового збору)) .

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

По даній справі ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» сторона позивача заявляє до стягнення витрати на професійну правничу допомогу адвоката Пархомчука С.В. у сумі 10500,00 грн. (а.с.68).

Згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р.); відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (рішення у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р).

Наведене також узгоджується й з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18, де ВП ВС зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням вищенаведеного, слід виснувати, що не є обов`язковими для суду договірні зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Вважаю, що супровід даної справи не потребував від адвоката Пархомчука С.В. вивчення великого обсягу фактичних даних, оскільки регулювання даної категорії справ здійснюється невеликим обсягом нормативно-правових актів, справа є малозначною (за ціною позову, за складністю) та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Також необхідно взяти до уваги типовість та поширеність такої категорії справ (про стягнення заборгованості за кредитним договором), зокрема й ініційованих ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» у судах різних регіонів України (за інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень), у зв`язку з чим підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.

З огляду на зазначене, суд вважає, що заявлена представником позивача сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн є явно завищеною і непропорційною до предмета спору та ціни позову.

З огляду на критерії співмірності, розумності, обґрунтованості та пропорційності, витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, слід зменшити з 10500,00 грн. до 3000,00 грн.

Відповідач також звернувся за професійною правничою допомогою і поніс витрати у розмірі 3000 грн.(а.с.58).

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи викладе, суд дійшов висновку про необхідність звільнення сторін від обов`язку сплачувати одна одній судові витрати на професійну правничу допомогу.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13,19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (0) заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №/218857 від 24.01.2020 у розмірі 3299 (три тисячі двісті дев`яносто дев`ять) грн. 40 коп., яка складається з простроченої суми тіла кредиту у розмірі 2700 грн. та простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 599,40 грн., та судовий збір у розмірі 1 134 (одна тисяча сто тридцять чотири) грн. 38 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», тел. 19, адреса: 01042, Україна, місто Київ, вулиця Саперне Поле, будинок, 12, інше, нежитлове приміщення 1008, .

Представник позивача: Пархомчук Сергій Валерійович, ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник відповідача: ОСОБА_2 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 , тел. НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова