Провадження № 22-ц/811/1354/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді: Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

без участі сторін

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в м. Львові цивільну справу №463/10839/24 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Козія Ігоря Юрійовича на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 18 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитин,-

в с т а н о в и в :

21 листопада 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з ОСОБА_1 додаткові витрати на лікування спільної дитини ОСОБА_3 з 10 вересня 2024 р. по 10 листопада 2024 р. на користь ОСОБА_2 одноразово в розмірі 36440,00грн. та стягнути з ОСОБА_1 додаткові виплати на майбутнє заплановане лікування спільної дитини ОСОБА_3 в Міжнародній реабілітаційній клініці Козявкіна з 3 березня 2025 року одноразово у сумі 44410,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 5 червня 2015 року між позивачкою, та ОСОБА_1 було укладено шлюб.

Шлюб розірвано рішенням Личаківського районного суду м. Львова № 119742678 від 12 червня 2024 року.

Від шлюбу у сторін народилась малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка прожива з нею.

Їхня донька - ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю віком до 18 років та потребує постійної реабілітації за Індивідуальною програмою розвитку інваліда № 32 від 21 лютого 2023р. З 10 вересня 2024 року по 10 листопада 2024 року дитина відвідала близько шістнадцяти занять з нейрокорекції, психології, дефектології та інші. Сукупна вартість занять за вказаний період склала 7750,00 грн., які просить включити в ціну позову.

З 30 вересня 2024р. по 11 жовтня 2024 р. вона з ОСОБА_4 перебували на лікуванні, а саме на інтенсивній нейрофізіологічній реабілітації в Міжнародній клініці Козявкіна. Частину коштів було профінансовано Личаківським відділом соціального захисту УСЗ ДГП ЛМР Львівської області (15750, 00 грн. реабілітації дітей з інвалідністю"). Додатково понесені витрати за лікувальні послуги у сумі 28690,00 грн., які просить включити в ціну позову.

Відповідно до плану лікування та згідно виписки лікаря дитині рекомендовано повторний курс лікування в МРКК через 3-4 місяці. Дитину записали на реабілітаційний курс з 3 по 16 березня 2025 року. Зазначає, що позивачка часто зверталася до громадянина Махніцького з потребою фінансування необхідного лікування дитини, однак батько неодноразово висловлювався в небажанні оплачувати будь-які додаткові витрати, посилаючись на сплату аліментів у розмірі, достатньому для її утримання. Звертає увагу суду, що Личаківським ВСЗ УСЗ ЛМР та позивачці призначено допомогу на дитину з інвалідністю. В місяць сума допомоги становить 3250,70 грн, з яких 2361,0 грн виплата дитині з інвалідністю до 18 років, а надбавка за догляд становить лише 889,70 грн. Інших джерел доходу позивачка не має.

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 18 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування спільної дитини ОСОБА_3 , одноразово в розмірі 18220,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь Державного бюджету України в розмірі 938,29 грн.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Козій Ігор Юрійович.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним. Суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність доказів понесення частини витрат, про стягнення яких заявляє позивач, на суму 4690 грн, половину з яких суд стягнув з ОСОБА_1 а також не дослідив, яка саме частина витрат відноситься до витрат на дитину. Вважає витрати за проживання і харчування супроводжуючої особи під час надання послуг їхній дитині в реабілітаційному центрі, є такими, що не входять в суму витрат на дитину. Матеріали справи не містять відомостей, які саме надавались ФОП ОСОБА_5 послуги на загальну суму 7750 грн, що унеможливлює встановлення, чи такі послуги були необхідними їхній дитині і, що такі надавалися за направленням лікаря.

Просить змінити рішення Личаківського районного суду міста Львова від 18 березня 2025 року та стягнути 7060 грн додаткових витрат на утримання дитини.

Позивачка ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу. У візиві зазначає, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає їх безпідставними. Зазначає, що реабілітація дитини в реабілітайційному центрі імені Козявкіна проходить лише в присутності супроводжуючої особи, що зазначено в запрошенні Центру. Звертає увагу, що процес реабілітації є надзвичайно болючим для дитини та психологічно і фізично важким для дорослого, який бере участь в реабілітації, а тому не є процесом оздоровлення, як вважає відповідач. Щодо реабілітаційних послуг наданих ФОП ОСОБА_6 на суму 7750 грн., зазначає, що такі були проведені відповідно до підпунтктів 2,3 п.1 частини 14 Індивідуальної програми реабілітації, тому не потребували ніяких інших додаткових скерувань. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

28 серпня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 -адвокат Юхименко Р.І. надіслала клопотання про долучення нових доказів, а саме:

- Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.09.2024 року;

-Розрахунок заборгованості по аліментах від 01.12.2024 року;

-Довідку від 09.06.2025 року АТ КБ «Приватанк» про наявність у відповідача банківської заборгованості в розмірі 280444,98 грн.;

-Квитнації про оплату оренди житла в м.Києві.

Просить поновити строк на подання доказів, як такий що пропущений з поважних причин. Зокрема, зазначає, що відповідач проходить військову службу в АДРЕСА_1 та фізично там перебуває, а тому не міг належним чином здійснювати своє представництво у справі та долучати необхідні документи.

29 серпня 2025 року представник відповідача-адвокат Юхименко Р.І. надіслала клопотання про долучення до справи нових доказів, а саме виписку з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_7 №2291 від 08 серпня 2025 року. Просить поновити строк на подання доказу, посилаючись на те, що договір з адвокатом було укладено 06 травня 2025 року, тому цей доказ не міг бути долучений вчасно, однак має значення для всебічного та повного з`ясування обставин справи.

Також від представника відповідача адвоката Юхименко Р.І. надійшли додаткові пояснення , в яких зазначає, що витрати на реабілітацію дитини у Центрі розвитку «НейроКрок» слід вважати базовими, тобто таким, що покриваються розміром аліментів. Наголошує на тому, що витрати супроводжуючої особи у Міжнародній клініці Козявкіна на проживання та харчування у розмірі 9890 грн. не належать до додаткових витрат на дитину.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи..

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі менша тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 1 -3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Розглянувши клопотання представника відповідача-адвоката Юхименко Р.І. про долучення нових доказів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про їх відхилення, оскільки адвокат не навела виняткових випадків неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції.

Перебування відповідача на військовій службі у м.Києві та укладення угоди про надання правничої допомоги у травні не є поважною причиною неподання доказів, оскільки у суді першої інстанції відповідачу ОСОБА_1 правничу допомогу надавав адвокат Козій І.Ю. Крім цього, перебування відповідача на військовй службі в іншому місті не перешкоджало збиранню та поданню доказів шляхом електронного чи поштового листування.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено такі обставини.

Сторони у справі перебували у шлюбі, однак такий розірваний рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12 червня 2024 року .

Позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.13)

Дитина проживає з позивачкою.

З Довідки № 168 від 20.03.2023 року вбачається, що ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю віком до 18 років та потребує постійної реабілітації за Індивідуальною програмою розвитку інваліда № 32 від 21 лютого 2023 року.

Згідно з медичним висновком № 23 від 21.02.2023 року захворювання ОСОБА_3 дитячий аутизм. (F 84.0) Порушена соціальна адаптація.

Згідно з виписки № 136 від 31.07.2024 року дитина має порушення розвитку фізичних можливостей (двохстороння пірамідна недостатність, ходіння "на пальчиках" їй необхідна реабілітація у вигляді ЛФК, масажів, занять в басейні та нейрокорекції.

Як вбачається з консультаційного висновку спеціаліста від 09.08.2024 року ОСОБА_3 рекомендовані психокорекція (сенсорна інтеграція, АВА-терапія, тренінг комунікативних навичок), логокорекція, кінезіотерапія, ерготерапія, інше.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в оскаржуваній частині, а саме стягнення в користь позивачки половини понесених додаткових витрат на лікування дитини за період з 10 вересня 2024 року по 10 листопада 2024 року в розмірі 18220,00 грн. суд першої інстанції виходив з того, що такі витрати підтверджені належними та достатніми доказами.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду.

Згідно з випискою №136 з медичної карти від 31 липня 2024 року дитині ОСОБА_3 рекомендовано заняття з логопедом , заняття в басейні, ЛФК, масаж (а.с.20-20 зворот).

З консультаційного висновку спеціаліста від 09 серпня 2024 року встановлено, що дитині рекомендовано психокорекція (сенсорна інтеграція), АВА-терапія, тренінг комунікативних навичок, логокорекція, кінезіотерапія, ерготерапія (а.с.21).

Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації інваліда №32 від 21 лютого 2023 року дитині рекомендована медична реабілітація, яка включає: профілактичні заходи, санаторно-курортне лікування, психіатричну допомогу, медичне спостереження; психолого-педагогічну реабілітацію: до якої входить консультування, психолого-педагогічна діагностика, психологічна та педагогічна корекція; та фізичну реабілітацію: яка включає консультування, ерготерапію, лікувальний масаж, лікувальну фізкультуру (а.с.18-19).

З матералів справи вбачається, що між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_2 07.04.2023 року укладений договір про надання послуг № 07/04/23 .

З довідки від 11.11.2024 року, засвідченої підписом і печаткою ФОП ОСОБА_6 , вбачається, що за період з 10 вересня 2024 року по 10 листопада 2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до Висновку про комплексну реабілітаційну психолого-педогогічну оцінку розвитку особи №ІРЦ-85238/2023/397731 від 3 квітня 2023 року та Індивідуальної програми реабілітації інваліда №32 від 21 лютого 2023 року, надавалися платні послуги. Оплата реабілітації за вказаний період в сумі склала 7750,00 грн.

Зазначена сума оплачена позивачкою, що стверджується платіжними інструкціями , а саме 24.10.2024 року 550 грн.,19.10.2024 року-1350грн, 22.10.2024 року - 900 грн., 25.10.2024-900 грн., 27.10.2024р.-1350 грн.,01.11.2024 р.-450грн.,07.11.2025р.-900 грн.,09.11.2025 р.-1350 грн.(а.с.25-35).

Окрім цього, до матеріалів справи додано відповідь на лист 18.02.2025 р. № 55/1-39 про надання інформації та документів щодо витрат на лікування та реабілітацію ОСОБА_3 в ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» за період з 30.09.2024 р. по 11.10.2024 року з якого вбачається, що загальна вартість на реабілітацію/лікування з проживанням та харчуванням ОСОБА_3 та супроводжуючої особи ОСОБА_2 становила 44410,00 грн. з яких 15 720,00 грн. компенсовано державою відповідно до договору №26180956/P24/66 від 05.09.2024 року про забезпечення дитини реабілітаційними послугами укладений між Личаківським відділом соціального захисту Управління соцзахисту захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та Клінікою.

З довідки долученої до матеріалів вбачається, що оплата в сумі 28 690,00 грн. за стаціонарне лікування здійснено платіжною карткою, 02.10.2024р. в сумі - 4690,00 (чотири тисячі шістсот дев`яносто гривень 00 копійок); 07.10.2024p. в сумі - 19 780,00 (дев`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят 00 копійок) та 08.10.2024р. в сумі - 4220,00 (чотири тисячі двісті двадцять гривень 00 копійок).

До матеріалів також долучено акт-приймання робіт № 2797 від 11.11.2024 р., який підписаний позивачкою ОСОБА_2 , з якого вбачається сплата 28 690,00 грн.

Оцінивши зазначені докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що понесені витрати є додатковими витратами на дитину відповідно до ст. 185 СК України.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/10 (провадження № 61-8815св21).

У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19

(провадження № 61-18284св19) Верховний Суд виснував, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Наведені висновки щодо застосування статті 185 СК України підлягають врахуванню у кожній справі про стягнення додаткових витрат на дитину.

Суд першої інстанції правильно врахував, що позивач надала належні та допустимі докази, які підтверджують додаткові витрати на дитину пов`язані з лікуванням та реабілітацією.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема твердження в апеляційній скарзі про те, що позивач не надала належних доказів понесених витрат на суму 4690,00 грн. є безпідставним, оскільки директором реабілітаційного центру підтверджено, що позивач провела повну оплату в сумі 28690,00 грн. через POS-термінал ,з яких 4690 оплата за додаткові процедури (а.с.110).

Доводи апеляційної скарги про те, що витрати супроводжуючої особи не є додатковими витратами на дитину, суд апеляційної інстанції також не приймає до уваги, оскільки дитина сторін є малолітньою та потребує особливого догляду у зв`язку з захворюванням, тому не може відвідувати реабілітаційні заклади без супроводжуючої особи, у даному випадку матері. Таке супроводження є необхідним та обов`язковим і не залежить від бажання матері.

Аргументи апеляційної скарги про відсутність необхідності у послугах наданих ФОП ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції не приймає з таких мотивів.

Дитина сторін має інвалідність, а тому потребує постійної реабілітації за Індивідуальною програмою реабілітації інваліда №32 від 21 лютого 2023 року. Програма складена на 2 роки, а тому не потребує додаткових скерувань лікаря. Послуги ФОП ОСОБА_6 полягали у тому, що дитина відвідала близько шістнадцяти занять з нейрокорекції, психології, дефектології.

Щодо тверджень відповідача про те, що всі реабілітаційні послуги дитина отримує в НРЦ Святого Миколая в навчальний період, то суд погоджується з доводами позивачки наведеними у відзиві на апеляційну скаргу, що школа бере участь у наданні освітньої послуги,включаючи корекційно-розвиткові заняття, а реабілітацію дитина проходить відповідно до Індивідуального плату реабілітації інваліда. Такий висновок підтверджується і відповіддю КЗ ЛОР «Багатопрофільний навчально-реабілітаційни центр Святого Миколая» на запит адвоката відповідача, де зазначено, що ефективність корекційної роботи значно підвищиться ,якщо дитина має можливість займатися не лише в межах шкоди, а й поза нею та виконуватиме усі пропоновані реабілітаційні заходи передбачені Індивідуальною програмою реабілітації дитини. Додаткові заняття сприяють закріпленню навичок, розширенню досвіду та загальному прогресу у розвитку дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач має переплату по сплаті аліментів, а відтак підстав для стягнення додаткових витрат не було, є безпідставними, оскільки аліменти і додаткові витрати на дитину не є тотожними, тому переплата аліментів може бути використана саме на погашення аліментів у майбутньому.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд першої інстанції належно оцінив надані докази та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Козія Ігоря Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 18 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча суддя Ю.Р. Мікуш

Судді: Т.І. Приколота

Р.В. Савуляк