Справа № 146/688/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2025 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

вимоги позивача: про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП

представник позивача: адвокат Самара В.О.

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

25 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути із ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 - 72066,49 гривень матеріального збитку, завданого в результаті дорожньо-транспортної пригоди; стягнути із ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 - 6700 гривень в рахунок понесених витрат за проведення незалежної оцінки автомобіля; стягнути із ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 82075,56 гривень грошового відшкодування завданої матеріальної шкоди спричиненої пошкодженням автомобіля (різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу та вартістю матеріального збитку); стягнути із ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 РНОКIIП: НОМЕР_1 - 10000,00 (Десять тисяч) гривень грошового відшкодування завданої моральної шкоди спричиненої пошкодженням автомобіля; стягнути із ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 - судові витрати пов`язані із сплатою судового збору та витрат на правничу допомогу.

Позов обґрунтований наступним.

04 січня 2025 року в с. Яланець по вул. Соборній, ОСОБА_2 , керуючи т/з «HUNDAI TUCSON» д.н.з. НОМЕР_3 не вибрав безпечну швидкість руку та безпечну дистанцію внаслідок чого відбулося зіткнення із автомобілем «Вольцваген Туран» д.н.з. НОМЕР_4 (водiй ОСОБА_1 , - позивач у справі) внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Одразу після настання ДТП, перебуваючи в нетверезому стані, водій ОСОБА_2 повністю відмовився від надання будь-яких документів, зокрема страхового полісу та взагалі не орієнтувався в ситуації, винуватцем якої був сам.

З огляду на вищевикладене, позивач змушений був викликати працівників поліції, які згодом прибули на місце ДТП.

10 лютого 2025 року постановою Томашпільського районного суду Вінницької області у справі № 146/70/25 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згодом, постановою Томашпільського районного суду Вінницької області від 11 квітня 2025 року у справі №146/70/25 було виправлено описку, допущену в постанові Томашпільського районного суду від 10 лютого 2025 року у справі № 146/70/25, а саме по тексту постанови ухвалено вірним вважати прізвище особи, водія т/з « ОСОБА_4 » д.н.з. НОМЕР_5 СТ « ОСОБА_5 », замість « ОСОБА_6 », все інше за текстом.

12 січня 2025 року дружина позивача у справі ОСОБА_7 (оскільки ОСОБА_1 являється військовослужбовцем та на той момент вибув з Вінницької області для продовження несення військової служби) звернулася до експерта оціночної діяльності ОСОБА_8 для проведення експертизи щодо вартості матеріального збитку.

Як вбачається із висновків щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №ЕР-04-25 від 14.01.2025 року визначено:

1) Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VOLKSWAGEN TOURAN, реєстраційний номер НОМЕР_6 , на дату огляду 13.01.2025 року становить 72066,49 грн.;

2) Вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля VOLKSWAGEN TOURAN, реєстраційний номер НОМЕР_6 , без урахування фізичного зносу вузлів i деталей, на дату огляду 13 січня 2025 року становить:154142,05 грн.;

3) Ринкова вартість автомобіля до моменту пригоди, марки VOLKSWAGEN TOURAN, реєстраційний номер НОМЕР_6 на дату огляду 13 січня 2025 року, становить 353642,75 грн.

Як виявилося пізніше (після надання представнику позивача можливості ознайомлення з матеріалами справи про адміністративні правопорушення № 146/70/25 (16.04.2025 року), відповідно можливості отримати інформацію про номерний знак транспортного засобу винуватця події та як результат визначення страхової компанії, в якій було застраховано відповідальність винуватця, чинність страхового полісу на момент здійснення ДТП (04.01.2025) та i сам номер страхового полісу (шляхом подання запиту на відкритій платформі сайту МТСБУ)) на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно полісу №АТ5829623.

З особи, винної у ДТП, підлягає стягненню в межах ліміту відповідальності страховика різниця між фактичною вартістю відновлювального ремонту (без урахування коефіцієнта фізичного зносу), i вартістю матеріального збитку, який повинен бути виплачений страховою компанією.

Разом з тим, порядок визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків визначено ст.34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортник засобів».

Згідно п. 34.2 вказаної статті протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). (п.34.3) Самостійне залучення експерта позивачем, як потерпілою особою, дає підстави вважати, що страховик не направив свого представника на місце настання страхового випадку (з причин вказаних вище), а тому у відповідності до п.34.3 ст.34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортник засобів» обов`язок відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) має саме страховик.

За таких обставин, позивач вважає, що з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» підлягає до стягнення вартість проведення незалежної оцінки автомобіля VOLKSWAGEN TOURAN д.н.з. НОМЕР_6 , а саме - 6700 грн.

Більше того, позивачу було спричинено моральні страждання через негативні зміни у його житті, оскільки належний позивачеві автомобіль, був основним засобом пересування для нього та його родини. Пошкодження відповідачем автомобіля, завдано позивачеві сильних душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан у зв`язку із перенесеним стресом щодо пошкодження майна.

Таким чином, враховуючи характер правопорушення, вимоги розумності та справедливості вважаю, що з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 10000,00 грн.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 09 травня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 10 червня 2025 року.

29 травня 2025 року відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА подано до суду відзив.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 10 червня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 08 липня 2025 року

Ухвалою Томашпільського районного суду від 08 липня 2025 року розгляд справи відкладено на 29 липня 2025 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 29 липня 2025 року визнано мирову угоду, закрити провадження в частині вимог до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».

Ухвалою Томашпільського районного суду від 29 липня 2025 року розгляд справи відкладено на 04 вересня 2025 року.

Доводи учасників процесу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Самар В.О. позов підтримав за обставин, викладених у позовній заяві. Пояснив, що згідно проведеної за заявою сторони позивача експертизи вартість матеріального збитку, завданого позивачу становить 72066,49 грн, вартість відновлювального ремонту становить 154142,05 грн., ринкова вартість автомобіля, становить 353642,75 грн.

З страховою компанією у справі було укладено мирову угоду, таким чином залишається один відповідач, з якого підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 82075,56 грн. та моральна шкода. Позивач мав пригнічення психічного стану, тому розмір моральної шкоди становить 10000 грн. Також з відповідача підлягають стягненню судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору та витрат на адвоката.

Адвокат Самар В.О. окрім вказаного, до закінчення судових дебатів просив в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України не визначати розмір витрат на надання правової допомоги, оскільки ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення буде подано докази щодо витрат на правову допомогу.

Відповідач, ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав, що згоден з позовом в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Згідно ч. 1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1190 Цивільного кодексу, особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність; за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність таких осіб у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Згідно ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Судом встановлено, що 04 січня 2025 року о 00 год. 00 хв. в с.Яланець, вул. Соборна, керуючи т/з «HUNDAI TUCSON» д.н.з. НОМЕР_3 не вибрав безпечну швидкість руху та безпечну дистанцію внаслідок чого відбулося зіткнення із автомобілем «Вольцваген Туран» д.н.з. НОМЕР_6 водій якого гр. ОСОБА_1 внаслідок чого т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Внаслідок ДТП тілесних ушкоджень ніхто не отримав .

При розгляді справи про адміністративне правопорушення в судовому засіданні гр. ОСОБА_2 вину визнав, щиро каявся, зобов`язався в подальшому не вчиняти подібного.

Вина водія ОСОБА_2 у вищезазначеній дорожньо-транспортній пригоді підтверджується постановою Томашпільського районного суду Вінницької області винесеного у справі №146/70/25 від 10 лютого 2025 року, згідно якого ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП. Постанова набрала законної сили.

Обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються постановою Томашпільського районного суду Вінницької області винесеного у справі №146/70/25 від 10 лютого 2025 року, постановою Томашпільського районного суду Вінницької області винесеного у справі №146/70/25 від 11 квітня 2025 року та постановою Вінницького апеляційного суду від 24 липня 2025 року винесеного у справі №146/70/25

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «VOLKSWAGEN TOURAN», номерний знак НОМЕР_6 , є ОСОБА_1 - позивач у справі.

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу № ЕР 04 / 01 25 від 14 січня 2025 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN TOURAN» реєстраційний номер НОМЕР_6 , на дату огляду 13 січня 2025 року становить 72066,49 грн, вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «VOLKSWAGEN TOURAN» реєстраційний номер НОМЕР_6 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на дату огляду 13 січня 2025 року становить 154142,05 грн., ринкова вартість автомобіля, до моменту пригоди, марки «VOLKSWAGEN TOURAN» реєстраційний номер НОМЕР_6 , на дату огляду 13 січня 2025 року становить 353642,75 грн.

Згідно Полісу № АТ 5829623, транспортний засіб «HUNDAI TUCSON» д.н.з. НОМЕР_3 , застрахований 04.01.2025 у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».

Суд вважає, що ОСОБА_2 , несе відповідальність перед ОСОБА_1 , за спричинену шкоду.

Отже, системний аналіз наданих сторонами спору доказів, визнання відповідачем позову в частині стягнення матеріальної шкоди, дозволяє суду зробити висновок про те, що позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 82075,56 гривень є обґрунтованими. Матеріальна шкода підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Позивачем в позові заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Враховуючи, обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, характер поненених ним втрат, можливість відновлення завданої шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд керується положеннями ч.3 ст.23 ЦК України, згідно з якою враховується характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також інші обставини, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи, що позивач просить стягнути на відшкодування моральної шкоди 10000 грн. та з урахуванням зазначених вище обставин, суд приходить до висновку, що незважаючи на те, що моральна шкода заподіяна позивачу має місце, але її розмір повинен бути істотно зменшений.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує обставини вчиненого правопорушення, ступінь моральних страждань та переживань позивача, яких він зазнав у зв`язку зі пошкодженнями належного йому транспортного засобу, а саме те, що у позивача настали вимушені зміни у його житті і що необхідний час та зусилля на відновлення попереднього стану, а тому, виходячи із вимог розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем сума на відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. є необґрунтовано завищеною та розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування слід визначити в сумі 1000,00 грн., що буде достатнім для компенсації завданої моральної шкоди.

Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного вище, враховуючи, що відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаної у позові дорожньо-транспортної пригоди, суд дійшов висновку, що права позивача порушені, виходячи з обов`язку відповідача відшкодувати матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, та моральну шкоду, а тому, беручи до уваги, що позивач був вимушений звернутися до суду, відповідачем частково визнано позовні вимоги позивача в частині розміру матеріальної шкоди та, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також, що позивачем частково доведено обставини викладені в позові, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1211, 20 грн. (а.с.1), а тому враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1211,20 грн.

Водночас, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Оскільки представник позивача до закінчення судових дебатів повідомив суд, про намір у 5-денний строк після ухвалення рішення суду подати заяву щодо розподілу судових витрат у справі, зокрема витрат на правничу допомогу, питання розміру витрат на правову допомогу пов`язану з розглядом справи при винесенні рішення розгляду не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 993, 1166, 1172, 1187, 1190, 1191 ЦК України, ст. ст.2, 4, 10, 13, 76, 77, 81, 83, 89, 133, 137, 141, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 - 82075,56 (вісімдесят дві тисячі сімдесят п`ять гривень п`ятдесят шість копійок) грошового відшкодування завданої матеріальної шкоди спричиненої пошкодженням автомобіля (різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу та вартістю матеріального збитку).

Стягнути із ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 - 1000,00 (одну тисячу) гривень грошового відшкодування завданої моральної шкоди спричиненої пошкодженням автомобіля.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 1211,20 грн. (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок) судових витрат пов`язаних із сплатою судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_7 , виданий 22 лютого 1999 року Ямпільським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП: НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_8 , виданий Томашпільським РВУМВС України у Вінницькій області, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено: 12 вересня 2025 року

Суддя: О. В. Пилипчук