Єдиний унікальний номер справи 183/3032/25
Провадження № 2/183/3100/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року м. Самар Дніпропетровської області

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Майної Г. Є.,

з участю секретаря судового засідання Федорової Є. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 30 квітня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір №7843185 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Згідно умов кредитного договору сума кредиту складає 10 200,00 грн. на строк 360 днів зі сплатою відсотків у розмірі 1,5% в день та застосовується в межах строку кредиту. ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 10 200,00 грн.

27 січня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», як фактором було укладено договір факторингу №27.01/25-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги позивач повідомив відповідача шляхом направлення на електронну пошту відповідного повідомлення. Заборгованість відповідача за кредитним договором №7843185 перед позивачем складає 33660,00 грн., з яких: 10200,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 18360,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 5100,00 грн. заборгованість за пенею та /або штрафами.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 33660,00 грн. та понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн.

03 квітня 2025 року через канцелярію суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, яка передана судді 07 квітня 2025 року. Ухвалою судді від 07 квітня 2025 року позовну заяву позивача залишено без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків його позовної заяви, що було зроблено позивачем 11 квітня 2025 року. Ухвалою суду від 14 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавала.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Судом установлено, що 30 квітня 2024 року ОСОБА_1 ознайомилась із умовами кредитування кредитодавця Товариства з обмеженою відповідальністю ««АВЕНТУС УКРАЇНА» та за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С1227» підписала Паспорт споживчого кредиту - Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма).

Відповідно до Розділу 7 Паспорту споживчого кредиту, інформація викладена в ньому зберігає чинність та є актуальною до 01 травня 2024 року.

30 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою ІКС Товариства було укладено Договір №7843185 за умовами якого Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.п. 1.2 Договору).

У п.п. 1.3 - 1.4, 1.6 сторони узгодили, що сума кредиту (загальний розмір) складає 10 200,00 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 360 дні (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.

П. 1.5 Договору передбачає, що тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: Стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка 1,425% в день та застосовується відповідно до умов, викладених у цьому пункті.

Денна процентна ставка на дату укладання Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1,50% в день; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 1,49% в день (п. 1.7 Договору).

Порядок обчислення (нарахування), економічна сутність та база розрахунку процентів, порядок зміни процентів узгоджений сторонами у Розділі 3 Договору.

П. 2.1 Договору передбачає, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Договір №7843185 про надання споживчого кредиту від 30 квітня 2024 року та Додаток №1 до нього - Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «C1227» 30 квітня 2024 року о 10:19:06.

До матеріалах справи надано лист директора ТОВ «ПЕЙТЕК» за вих. №20250129-2.1 від 29 січня 2025 року, відповідно до Договору про організацію переказу грошових коштів №190122-1 від 19 січня 2022 року (втратив чинність 04 липня 2024 року) та Договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № 04072024-3 від 04 липня 2024 року (чинний з 04 липня 2024 року), що укладені між ТОВ «ПЕЙТЕК» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», було успішно перераховано кошти на користь фізичної особи (Отримувача) від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»: «30.04.2024 10:20:12 на суму 10 200 грн, номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - аа62d376-723е-46cd-b53e-eSd3f05f29c9, номер транзакції в системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» - 45722667, Session ID - 27, сайт торгівця - https://creditplus.ua, код авторизації - 467441, банк-еквайр - АТ «ПУМБ», призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 »

27 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (Фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Клієнт) укладено Договір факторингу № 27.01/25-Ф, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. До Фактора переходять права Клієнта як первісного кредитора за кредитними договорами (договорами про надання споживчого кредиту) в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників для друку згідно Додатку №3, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників для друку - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (п.п. 1.1, 1.2 Договору).

Відповідно до реєстру боржників для друку до Договору факторингу №27.01/25-Ф від 27 січня 2025 року та витягу з реєстру боржників для друку до Договору факторингу №27.01/25-Ф від 27 січня 2025 року, Клієнт відступає Факторові Право Вимоги заборгованостей до Боржників на умовах передбачених Договором факторингу № 27.01/25-Ф від «27» січня 2025 року згідно з наступним Реєстром боржників: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 за кредитним договором №7843185 на загальну суму 33660,00 грн., з яких: 10200,00 грн. - залишок заборгованості по основному боргу; 18360,00 грн. - залишок заборгованості по процентам; 5100,00 грн. - залишок заборгованості по штрафам.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданого позивачем, станом на 26 січня 2025 року заборгованість відповідачки складає 33660,00 грн., з яких 10200,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18360,00 грн. - залишок заборгованості по процентам; 5100,00 грн. - залишок заборгованості по штрафам.

Вирішуючи позов, суд ураховує таке.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

У Постанові ВП ВС від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц міститься такий висновок щодо тягаря доказування: «Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс» (п.81).

Верховний Суд у своїй Постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц зазначив, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача; пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Отже, стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Позивачем не надано доказів на підтвердження відкриття відповідачем будь-якої кредитної або платіжної картки, так само як і карткового рахунку у будь-якому банку. Суду не надано жодного первинного банківського документа, що підтверджував би існування карткових рахунків на ім`я відповідачки, рух коштів, по таких карткових рахунках.

Як убачається з копії кредитного договору, останній не містить будь-яких даних про видачу кредитної або платіжної картки, її виду та строку дії.

Суд звертає увагу на те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідачки за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі за № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі за № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі за № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі за № 209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі за № 333/5483/20.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обставини перерахування саме відповідачу ОСОБА_1 кредитних коштів. У п.2.1. договору про надання споживчого кредиту зазначено, що надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. У п.2.4. Договору зазначено, що кредит вважається наданим в день перерахування суми кредиту товариством. У Паспорті споживчого кредиту також зазначено, що спосіб надання кредиту: шляхом перерахування кредитодавцем коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем. Отже, кошти мають бути перераховані саме товариством (а не третьою особою), шляхом перерахування на картковий рахунок; надана інформація про кредитну картку, яку неможливо ідентифікувати, оскільки зазначена лише частина номеру картки (10 цифр з 16 необхідних). Лист містить дані про призначення платежу в сумі 10200 грн. зарахування на картку № НОМЕР_1 . Він не містить дані про отримувача платежу, призначення коштів, зазначено призначення платежу: «зарахування на карту».

Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, є його аналітичним документом, складеним в односторонньому порядку, тому не є безспірним доказом обставини видачі кредиту та наявності боргу.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до засади диспозитивності цивільного судочинства, визначеної ст. 13 ЦПК України, суд не може збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених самим ЦПК України.

У цій справі відсутні підстави для збирання доказів судом, а тягар збирання і подання доказів повністю покладається на позивача.

Звертаючись з позовом до суду, позивач у позові виклав обставини, якими обґрунтовував заявлені вимоги та зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, як і не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовом із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування, просив розглянути справу без їхньої участі, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.

Отже, позивач власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа за № 755/18920/18.

За таких обставин, наданих суду доказів в їх сукупності - недостатньо для підтвердження обставини отримання відповідачем кредитних коштів. Оскільки ця обставина - не доведена, не доведена підстава для виникнення у відповідача будь-яких зобов`язань повернути такі кошти та сплатити відсотки за користування ними. У зв`язку з чим суд висновує, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку з їх недоведеністю.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати покладаються на сторону позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», ; місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду складено і підписано 04 вересня 2025 року.

Суддя Г.Є. Майна